Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/907/18
Провадження № 1-кп/280/68/19
ВИРОК
Іменем України

30 січня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростишів кримінальне провадження №0000332 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, депутатом та інвалідом не є, не судимий, одружений, має утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

У ОСОБА_6 06 червня 2018 року близько 20 години в АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вказаний час, місці за вказаних обставин, перебуваючи в приміщенні веранди вказаного будинку, наніс один удар рукою, зігнутою в кулак, в область носа ОСОБА_5 , внаслідок нанесеного удару остання відчула сильний біль.

У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним злочинним умислом, направленим на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь небезпечності та протиправності своїх дій, діючи умисно, двома руками схватив ОСОБА_5 за її дві руки та штовхнув останню з усією силою прикладання у сторону вхідних дверей даного будинку, у результаті поштовху ОСОБА_5 не втримала рівноваги та впала на бетонне покриття біля дверей веранди.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді двох синців на обличчі, перелому спинки носа з невеликим зміщенням уламка, без ознак консолідації, одного синця на лівій верхній кінцівці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та не є небезпечними для життя.

Суд розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, вибачився перед потерпілою, пояснив суду, що дійсно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, потерпілій спричинену шкоду не відшкодував.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просила суд врахувати, що обвинувачений повністю визнав свою вину, також визнавав і на досудовому розслідуванні, раніше не судимий,одружений,має на утриманні двох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які хворіють, потребують домашнього догляду, заперечувала щодо позову потерпілої, так як нею не усунені недоліки, зазначені в ухвалі суду, вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні, пояснила, що пробачила обвинуваченого.

Обвинувачений, захисник, прокурор, потерпіла не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особливості й обставини вчинення, форму вини (умисел), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, характер та мотиви, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, непрацюючий, посередньо характеризується за місцем проживання, не судимий, одружений, здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку,що не досягла 80-річного віку, згідно із довідкою №2891, виданою 01.11.2018 Коростишівським РУПСЗН, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому згідно консультативного висновку від 02.03.2018 ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» встановлений діагноз: невелика аортальна недостатність, двостулковий аортальний клапан; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який внаслідок захворювання (код за МКХ-10)-274, потребує домашнього нагляду, згідно із довідкою №285/145, виданою 10.12.2018 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростишівської районної ради Житомирської області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення, попередження з боку ОСОБА_6 здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті Кримінального Закону.

На думку суду, таке покарання у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, та є покаранням, що має психологічний вплив на винну особу, підтверджуючи докір державою неправомірної поведінки та попереджаючи про невигідність та небезпечність подальшого вчинення злочинів,відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та запобігання останнім нових злочинів. Вказана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним», а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 право звернення із позовом в порядку цивільного судочинства.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1