ЄУН № 336/3107/18
пр.1-кп/336/462/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Запоріжжя Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого -

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0001390 від 23.04.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2018 року, приблизно о 11.00 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Мітсубіші Галант», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом по проїзній частині вул. Панфьорова з боку вул. Тимурівської в напрямку вул. Теплової в м. Запоріжжі.

В цей же час, пішохід ОСОБА_4 почав здійснювати перетин проїзної частини вул. Панфьорова, рухаючись зліва-направо за ходом руху автомобіля «Мітсубіші».

Водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконався в безпеці своїх дій та, діючи в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», здійснюючи рух заднім ходом, ОСОБА_6 за допомогою до сторонніх осіб не звернувся, в результаті чого допустив наїзд задньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом лобної кістки справа з переходом лінії перелому на ліву надбрівну дугу та стінку лобної пазухи зліва, забій головного мозку тяжкого ступеня, з утворенням пласких судбуральних (під твердою оболонкою головного мозку) гематом в правій скроневій та тім`яній долях, з набряком речовини правої півкулі головного мозку зі зміщенням структур головного мозку вліво, скупчення крові під м`якими оболонками головного мозку, в порожнині лобної пазухи, емфізема м`яких тканин в області лівого ока, рани в області лоба зліва, масивні садна та синці в області лоба зліва, в області обличчя, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 665 М від 29.05.2018 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Закритий уламковий перелом 1-ої п`ясної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів у ОСОБА_4 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечним для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.

Масивні садна в області верхніх та нижніх кінцівок (більш точна локалізація не вказана) у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті ударів виступаючими частинами автомобіля, який рухався, з послідуючим падінням на дорожнє покриття. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи ( а.с. 105-107).

Згідно судової інженерно - транспортної експертизи № 9-331 від 30.05.2018 року, дії ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с.111-114).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину у вчиненні порушення правил безпеки руху за вказаних в обвинуваченні обставин та пояснив, що 22.04.2018 року, приблизно о 11.00 годині, рухався по вул. Панфьорова на автомобілі «Мітсубіші Галант», який належить знайомому. Під час руху почув удар у правий бік автомобіля, зупинив рух та почав здійснювати рух заднім ходом, нікого не помітив. Потім у дзеркало заднього виду побачив чоловіка. Одразу же вийшов з автомобіля, на відстані двох метрів від автомобіля на дорозі лежав чоловік, викликав швидку допомогу. Декілька разів відвідував потерпілого у лікарні, відшкодував йому матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, так як він підробляє перевезенням пасажирів, отримані доходи є єдиним джерелом його існування. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 22.04.2018 року був в гостях у своїх родичів, які проживають в будинку АДРЕСА_2 . Обставини ДТП не пам`ятає через отриманні травми. Зі слів родичів знає, що дорожньо-транспортна пригода трапилася біля їх будинку. Тривалий час перебував на лікуванні, переніс дві операції, до теперішнього часу потребує реабілітації. У рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином, отримав від Шевшельова 10 000 грн., просив про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила про його задоволення.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, оцінюючи безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінально караного діяння, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, диспозиція якого охоплює тяжкі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень.

Разом з цим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

З урахуванням згаданих обставин, думки потерпілого, який просив суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також даних про винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, під наглядом нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про можливість звільнення винного від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Переконання суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням підкріплює і форма її вини, яка характеризується необережністю по відношенню до наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він займається перевезенням пасажирів і доходи від цієї роботи є єдиним джерелом його існування.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов до ОСОБА_6 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, згідно з яким зазначено, що матеріальна шкода полягає у витратах на лікування та реабілітацію. Просив у рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнути з МТСБУ 120 501, 35 грн., у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 - 120 000 грн.

Обвинувачений як цивільний відповідач позов визнав у повному обсязі.

Представник другого відповідача - МТСБУ, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, причини неявки суду невідомі, відзив та будь-які заяви суду не подав.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження і у відповідності до вимог ч. 2 ст. 326 КПК України вважає за можливе провести судовий розгляд за його відсутності.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вимоги ОСОБА_4 до МТСБУ про відшкодування витрат на лікування та реабілітацію є передчасними, а тому підлягають залишенню без розгляду, так як абзацом 4 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, то перебіг строку прийняття рішення страховою компанією щодо виплати припиняється до дати, коли страхувальнику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.Роз`яснити потерпілому право звернутися до страхової компанії із даними вимогами після набрання вироком законної сили.

Вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З урахуванням обставин справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 120 000 грн., що спричинена ОСОБА_4 , виходячи із сукупності її складових - у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та страждань, розумності, виваженості та справедливості є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. У зв`язку з відсутністю клопотань учасників кримінального провадження про застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу та враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати з проведення експертизи, відомості про яку надані суду, у сумі 858,00 грн. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні, в сумі 858,00 гривень.

Речовий доказ: автомобіль «Мітсубіші Галант», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 , повернути законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1