Справа № 390/247/18
Провадження № 1-кп/390/146/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2018 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький обвинувальний кримінальне провадження № 0000070 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кіровограда, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Кіровограда, громадянки України, з середньою професійно-технічною освітою, заміжньої, не маючої утриманців, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Синюхін Брід, Первомайського району, Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-18.06.1999 Первомайським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та штраф 150 грн.;

-16.11.2000 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.42 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та штраф 680 грн.;

-03.05.2001 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.81, ст.43, ч.3 ст.42 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна;

-18.10.2004 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна;

-18.06.2012 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-18.07.2012 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ст.395, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 1 місяці позбавлення волі, звільнений 09.07.2014 року по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у тому, що ОСОБА_7 , маючи на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в 2016 році знову завагітніла від невстановленої слідством особи. Проте, дана вагітність була не бажана, і вона мала намір перервати її шляхом проведення аборту, але, не маючи відповідних коштів, на переривання вагітності, вирішила народжувати дитину та залишити її в пологовому будинку, тобто відмовитись від неї. На початку 2017 року, точної дати і часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_7 вступила в злочинну змову з родиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина, шляхом дарування їм малолітньої дитини, яку вона народить, оскільки вказана родина дітей власних не має. ІНФОРМАЦІЯ_6 о 00.05 год. ОСОБА_7 в пологовому будинку АДРЕСА_4 народила хлопчика. Виконуючи злочинну змову між нею і ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 20.03.2017 року, після виписки із закладу охорони здоров`я, поїхала разом з дитиною до місця проживання ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом дарування, передала хлопчика. В свою чергу, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що вони не являються біологічними батьками новонародженого, взяли на виховання даного хлопчика, тим самим здійснили незаконну угоду, об`єктом якої є людина, за попередньою змовою групою осіб щодо малолітнього, після чого ОСОБА_7 повернулась до м.Кропивницький без дитини. 22.03.2017 року до Кіровоградського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надійшов лист з Комунального лікувального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги Кіровоградського району» про появу в родині ОСОБА_9 і ОСОБА_10 новонародженої дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без матері та документів, окрім виписки з пологового будинку. 23.03.2017 року, після виїзду відповідних служб до вказаної сім`ї, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 пояснили, що вказана дитина є сином їх племінниці ОСОБА_15 . Остання, з метою введення в оману представників відповідних служб, що вона піклується про дитину, згідно вимог ст.144 СК України, 23.03.2017 року з медичним свідоцтвом про народження дитини №346, в якому зазначено, що вона в зареєстрованому шлюбі не перебуває, звернулась до Кропивницького міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області, де їй видали свідоцтво серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якому в розділі батки було вказано, що батьком дитини є ОСОБА_16 , а мати ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення незаконної безповоротної передачі свого малолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , родині ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , з метою приховати вчинення злочину, згідно ст.126 СК України, 21.04.2017 року звернулись до Кропивницького міського відділу державної реєстрації Кропивницького міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області із заявою про визнання ОСОБА_9 батьком ОСОБА_14 . На підставі поданої неправдивої заяви було внесено відомості про батька до актового запису № 207649 про народження спільної дитини та по-батькові дитини вказано за власним іменем батька ОСОБА_17 та присвоєно прізвище батька ОСОБА_18 . Після чого, ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , отримали свідоцтво про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , усвідомлюючи, що вчинили всупереч законодавству України та достовірно знаючи, що ОСОБА_9 біологічним батьком дитини не являється. У подальшому, на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Кіровоградської області, негласно отримано біологічні зразки слини і крові у ОСОБА_9 для порівняльного дослідження. Згідно висновку судово-біологічної експертизи № 677 від 07.12.2017 року біологічна спорідненість ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключається.

Обвинувачені, кожен окремо, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення протягом судового розгляду не визнавали. Не заперечуючи фактичних обставин справи, наполягали, що в період з березня по квітень 2017 року вони вчинили дії, направлені на визнання батьківства ОСОБА_9 відносно сина ОСОБА_7 малолітнього ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , біологічним батьком якому ОСОБА_9 не доводиться, з метою його подальшого виховання. Вважають, що визнання батьківства ОСОБА_9 не є незаконним і відповідає чинному законодавства України.

В судовому засіданні захисниками обвинувачених адвокатами ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, яке обґрунтовано декриміналізацією діянь обвинувачених та відсутністю в їх діях складу будь-якого правопорушення.

Обвинувачені, кожен окремо, підтримали клопотання своїх захисників, проти закриття кримінального провадження, із зазначених в клопотанні підстав, не заперечували.

Прокурор та законний представник потерпілого - ОСОБА_6 у вирішенні зазначеного клопотання поклались на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши заявлене клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з обвинувального акта, органами досудового слідства дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.149 КК України, як здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина, вчинене за попередньою змовою групою осіб щодо малолітнього, в редакції чинної на день пред`явлення обвинувачення, а саме: 21.02.2018 року.

13.10.2018 року набрав чинності Закон України № 2539-VIII від 06.09.2018 року «Про внесення зміни до статті 149 Кримінального кодексу України щодо приведення у відповідність з міжнародними стандартами», яким статтю 149 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції:

«Стаття 149. Торгівля людьми

1. Торгівля людиною, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання згоди на його експлуатацію, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

2. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього або щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

3. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені щодо неповнолітнього його батьками, усиновителями, опікунами чи піклувальниками, або вчинені щодо малолітнього, або організованою групою, або поєднані з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, -

караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Примітка. 1. Під експлуатацією людини в цій статті слід розуміти всі форми сексуальної експлуатації, використання в порнобізнесі, примусову працю або примусове надання послуг, рабство або звичаї, подібні до рабства, підневільний стан, залучення в боргову кабалу, вилучення органів, проведення дослідів над людиною без її згоди, усиновлення (удочеріння) з метою наживи, примусову вагітність або примусове переривання вагітності, примусове одруження, примусове втягнення у зайняття жебрацтвом, втягнення у злочинну діяльність, використання у збройних конфліктах тощо.

2. У статтях 149 та 303 цього Кодексу під уразливим станом особи слід розуміти зумовлений фізичними чи психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або обмежує її здатність усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям, збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин.

3. Відповідальність за вербування, переміщення, переховування, передачу або одержання малолітнього чи неповнолітнього за цією статтею настає незалежно від того, чи вчинені такі дії з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу чи уразливого стану зазначених осіб або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, використання службового становища, або особою, від якої потерпілий був у матеріальній чи іншій залежності, або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання її згоди на експлуатацію людини».

Законом № 2539-VIII від 06.09.2018 року з назви, об`єктивної сторони складу даного злочину виключено таку її кваліфікуючу ознаку, як здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина.

Після 13.10.2018 року діяння обвинувачених декриміналізовані і не містять в собі складу кримінального правопорушення, встановленого ч.3 ст.149 КК України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п.4 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відбулася декриміналізація діяння шляхом внесення змін до закону про кримінальну відповідальність, а саме, виключення із переліку однієї з ознак складу злочину, за наявності чи відсутності якої встановлюється злочинність діяння, тому клопотання захисників обвинувачених підлягає задоволенню, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Під час судового розгляду кожному з обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний час доби. На даний час дія запобіжного заходу закінчилась відносно кожного обвинуваченого. Клопотань про застосування до обвинувачених запобіжного заходу на період апеляційного оскарження від учасників процесу до суду не надійшло, тому у колегії суддів відсутні підстави для його застосування.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави тільки у разі ухвалення обвинувального вироку, а тому судові витрати за результатом розгляду даної справи стягненню з обвинувачених не підлягають.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує, згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.5 КК України, керуючись ст.ст. 100, 284, 372, 376 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисників обвинувачених задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.
Міру запобіжного заходу обвинуваченим на період апеляційного оскарження не обирати.
Речові докази по справі:

- повторне свідоцтво про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_2 , видане 17.03.2017 року, передане на зберігання ОСОБА_21 повернути ОСОБА_7 ;

- довідку про склад сім`ї № №550 від 10.05.2017 року, довідку про реєстрацію місця проживання особи № 633 від 10.05.2017 року, довідку про особу № 551 від 10.05.2017 року, повідомлення про надання державної допомоги сім`ям з дітьми на від 21.07.2017 року, заяву про приєднання № 694521/240517 від 24.05.2017 року, копію паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_4 , які зберігаються в матеріалах справи залишити в матеріалах справи;

- відбитки бинта зі зразками крові малолітнього ОСОБА_19 та залишками первинного пакування, що поміщені в спеціальний пакет експертної служби МВС України № 37779198, частину вати в стерильній ємності зі зразками слини ОСОБА_9 та залишками первинного пакування, що поміщені в спеціальний пакет експертної служби МВС України № 37779198, - що здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;

- мобільний телефон «Samsung GT-E212В imei: НОМЕР_5 » без сім карток та батареї, мобільний телефон «Samsung SGH-В200» imei: НОМЕР_6 » без сім картки, мобільний телефон «Samsung С5212 imei: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 » з двома сім картками, з номером мобільного оператора «МТС» НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , що поміщені в спеціальний пакет експертної служби МВС України № 4469427 та зберігаються в камері зберігання речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03.01.2019 року.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3