Дата документу 16.01.2019 Справа № 310/2959/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/2959/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/194/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

розглянула 16 січня 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 6 червня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянин України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
29.09.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт,
03.04.2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
30.03.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.ст.71,72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 6 червня 2018 року обставини:

26.04.2018 року приблизно о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку зайшов в двір вищезазначеного домоволодіння, після чого за допомогою металевої фомки, яку він знайшов в дворі, шляхом віджиму, відчинив вхідні двері житлового будинку та проник до нього.
ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні житлового будинку за вказаною адресою, визначив для себе речі, які можливо у подальшому викрасти, а саме: газовий котел «Hermann» Habitat 2 23Е; чоловічу курточку «Paralelle»; блендер «Hilton» SMS 8143; сокиру з дерев`яною ручкою; дві металеві каструлі діаметром 22 см; дві чавунні сковорідки діаметром 21 см; розвідний ключ 300 мм та домашній кінотеатр «LG» LH-T3526S.
Після цього ОСОБА_7 , розуміючи, що перенести відразу всі речі, які він вирішив викрасти, йому не вдасться, став переносити їх разом з ОСОБА_9 , який не усвідомлював злочинного наміру дій ОСОБА_7 , до господарської будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Так ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, з житлового будинку за вказаною адресою таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 : газовий котел «Hermann» Habitat 2 23Е вартістю 2000 грн.; чоловічу курточку «Paralelle» вартістю 500 грн.; блендер «Hilton» SMS 8143 вартістю 200 грн.; а також сокиру з дерев`яною ручкою; дві металеві каструлі діаметром 22 см; дві чавунні сковорідки діаметром 21 см; розвідний ключ 300 мм, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, які разом з ОСОБА_9 , який не усвідомлював злочинного наміру дій ОСОБА_7 , переніс до визначеного ним місця за адресою: АДРЕСА_3 .
Відразу після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повернувся до житлового будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав домашній кінотеатр «LG» LH-T3526S вартістю 800 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_10 , який виніс на вулицю Лієпайську та розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3500 гривень.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 6 червня 2018 року:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.71 КК України призначено покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків та до призначеного судом покаранню частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.03.2018 року, остаточно призначити 4 (чотири) роки 1 ( один) місяць позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 26 квітня 2018 року о 20 годині 15 хвилині.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з призначеним покаранням через суворість. Зазначає про погіршення стану здоров`я його єдиної рідної людини бабусі ОСОБА_11 . Посилаючись на розкаяння у вчиненому, просить пом`якшити покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття в скоєному, наявність постійного місця реєстрації та місця мешкання, задовільної характеристики за місцем проживання.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Також суд першої інстанції врахував характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_7 , його відношення до скоєного.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.
Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із аналогічним епізодом злочинної діяльності, що скоєний через 27 днів після винесення попереднього вироку відносно останнього, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 , а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займається, вчинив кримінальне правопорушення через нетривалий час після ухвалення попереднього вироку, за яким ОСОБА_7 призначено реальний строк покарання, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для зменшення розміру покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, наближеного до мінімального і, застосувавши положення ч.1 ст. 71 КК України стосовно остаточного покарання, суд обрав менш обтяжливий принцип складання покарання.

Щодо посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на незадовільний стан здоров`я його єдиної рідної людини - бабусі ОСОБА_11 поряд із інкримінованим корисливим злочином та наявністю незнятих та непогашених судимостей за аналогічні кримінальні правопорушення, колегія суддів розцінює цей довід як неспроможним для зменшення призначеного покарання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та особистості обвинуваченого, а тому, вимоги, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 щодо пом`якшення покарання задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 6 червня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4