КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2018 стосовно ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила зарахувати їй у строк відбування покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 04.08.2016, строк перебування в установі попереднього ув`язнення, із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апелянт зазначала, що вирок Святошинського районного суду міста Києва від 04.08.2016 набрав законної сили, однак під час відбування покарання за даним вироком, у зв`язку із прийняттям участі у судових засіданнях щодо перегляду вироку за нововиявленими обставинами, вона перебувала в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" з 04.08.2016 по 15.02.2017, з 24.03.2017 по 28.04.2017 та з 13.09.2017 по день звернення із апеляційною скаргою.
На думку апелянта, вказані строки перебування в установі попереднього ув`язнення підлягають зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015), із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судове засідання ОСОБА_6 з Державної установи "Уманська виправна колонія №129" не доставлено, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлено належним чином.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.01.2017, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуте нею за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 24.06.2015 покарання, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі "Київський слідчий ізолятор", із взяттям під варту у залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 04.08.2016.
ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.08.2016 до набрання вироком законної сили, у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
18.10.2018 ОСОБА_6 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням про зарахування їй на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015) строку попереднього ув`язнення з 16.04.2015 по 17.04.2015, з 04.08.2016 по 15.02.2017, з 24.03.2017 по 28.04.2017, та з 13.09.2017 по день звернення із відповідним клопотанням, у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановляючи ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2018 про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції виходив з того, що питання про зарахування періоду часу попереднього ув`язнення з 04.08.2016 по 04.01.2017 вирішено по суті вироком суду, а питання щодо зарахування періоду часу попереднього ув`язнення з 16.04.2015 по 17.04.2015 вирішено ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.04.2018, якою ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.04.2015 по 17.04.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, період часу з 04.01.2017 по 15.02.2017, з 24.03.2017 по 28.04.2017, та з 13.09.2017 по день постановлення ухвали не підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, оскільки відсутні дані про попереднє ув`язнення засудженої в цей період у межах даного кримінального провадження.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який вступив в законну силу 24 грудня 2015 року, абзац 1 ч. 5 ст. 72 КК України викладено у наступній редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.04.2018 ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.04.2015 по 17.04.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому клопотання ОСОБА_6 у цій частині вирішене по суті.
Доводи засудженої, викладені в апеляційній скарзі стосовно наявності підстав для зарахування їй на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015) у строк відбування покарання строку утримання її під вартою з 04.08.2016 по 15.02.2017, з 24.03.2017 по 28.04.2017 та з 13.09.2017 по 18.10.2018 на час перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, є необґрунтованими.

У відповідності до ч. 2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Переведення засудженої з місць позбавлення волі до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" для участі у судовому провадженні по перегляду вироку стосовно неї за нововиявленими обставинами, у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» N 3352-XII від 30 червня 1993 року, не є попереднім ув`язненням.

Враховуючи, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 стосовно ОСОБА_6 набрав законної сили після ухвалення 04.01.2017 Апеляційним судом міста Києва рішення про залишення його без змін, строк утримання ОСОБА_6 під вартою на час перегляду вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2016 за нововиявленими обставинами не підлягає зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності 24.12.2015).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2018 стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3