Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/129/2019 Справа №641/5587/18
УХВАЛА
15 січня 2019 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4 ,
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу, надав пояснення аналогічні, викладеним у скарзі.
Слідчий Слобідського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 заперечував.
В обґрунтування заперечень, слідчий заначив, що 21.08.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_6 проведено слідчий експеримент, під час якого остання розкрила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень. За результатом проведення слідчого експеримента отримано висновок експерта КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» відповідно до якого, встановлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитись при умовах, на які посилається потерпіла ОСОБА_6 при проведені слідчого експеремента за її участю. Клопотань від експерта з КЗОЗ «ХОБСМЕ» про необхідність проведення слідчого експеремента за участю спеціаліста (експерта), інших осіб, надання додаткових матеріалів, тощо, до органу досудового розслідування не надходило. Слідчий зазначив, що слідчий експеремент проводився за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що останній на час проведення даної слідчої дії не мав статусу підозрюваного, ОСОБА_5 взагалі заперечував своє перебування на місці скоєння злочину, а також склад осіб, що мають приймати участь у слідчому експеременті, в даному випадку було визначено в межах компетенції слідчого, що передбачено КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, слідчого, частково ознайомившись з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження, дослідивши додані до скарги документи, дійшов наступного висновку.
03.01.2019 року слідчим ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , щодо проведення слідчих дій за вказаним кримінальним провадженням.
Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Підозрюваний має право:
1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують;
2) бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення;
3) на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату;
4) не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання;
5) давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;
6) вимагати перевірки обґрунтованості затримання;
7) у разі затримання або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - на негайне повідомлення членів сім`ї, близьких родичів чи інших осіб про затримання і місце свого перебування згідно з положеннями статті 213 цього Кодексу;
8) збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази;
9) брати участь у проведенні процесуальних дій;
10) під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу;
11) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають право заборонити застосовування технічних засобів при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення відомостей, які містять таємницю, що охороняється законом, чи стосуються інтимного життя особи, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);
12) заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо;
13) заявляти відводи;
14) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу;
15) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення;
16) оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом;
17) вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися;
18) користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Відповідно до ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.
Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Згідно зі ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
З системного аналізу зазначених норм права слід дійти висновку, що досудове розслідування можна вважати закінченим лише тоді, коли його завдання цілком виконано. Для цього слідчий, прокурор повинен всебічно, повно і об`єктивно у встановленому законом порядку дослідити всі обставини що складають предмет доказування у кримінальному провадженні.
Визнати досудове розслідування закінченим це також визнати відсутність необхідності проведення будь-яких процесуальних дій, спрямованих на збирання, перевірку і дослідження доказів.
Закінчення досудового розслідування це завершальний етап досудового провадження, що становить комплекс процесуальних дій, пов`язаний із завершальним аналізом і оформленням результатів розслідування, забезпеченням прав учасників кримінального судочинства та прийняття підсумкових рішень у кримінальному провадженні.
Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми, зокрема, для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані здійснити такі процесуальні дії:
- повідомити про завершення досудового розслідування учасникам процесу, роз`яснити їм право на ознайомлення з провадженням шляхом надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
- надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та іншим учасникам процесу.
З юридичного аналізу вищезазначених норм, вбачається, що процесуальний закон не передбачає право сторін після ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування на заявлення клопотання про доповнення досудового слідства, зміну кваліфікації кримінального правопорушення та закриття провадження в цілому або в якійсь його частині та інше. Якщо на думку учасників процесу є обставини, які мають значення для провадження, то клопотання про їх з`ясування будуть предметом розгляду вже в ході судового засідання.
В судове засідання надано для огляду матеріали зазначеного кримінального провадження, з яких вбачається, що 21.12.2018 року слідчим складено протокол доступу до матеріалів кримінального провадження, учасникам кримінального провадження 21.12.2018 року направлені повідомлення про завершення досудового розслідування, слідчий ОСОБА_4 надав доступ до матеріалів кримінального провадження учасникам справи 21.12.2018 року. Як пояснив захисник в судовому засіданні під час розгляду скарги, - він і його підзахисний отримали вказане повідомлення 28-29 грудня 2018 року, що у своїй сукупності свідчить про завершення стадії досудового розслідування, а саме початок здійснення комплексу відповідних процесуальних дій закінчення досудового розслідування.
Проведення будь-яких слідчих дій після завершення досудового розслідування - початку ознайомлення учасників з матеріалами кримінального провадження, не відповідає вимогам КПК України, а тому клопотання адвоката ОСОБА_3 від 03.01.2019 року - заявлене поза межами стадії досудового розслідування. Враховуючи викладене, постанова слідчого, як процесуальний документ, складений поза межами стадії досудового розслідування, не відповідає вимогам КПК України, і підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, суд встановив, що скарга адвоката підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, - в частині скасування постанови слідчого ОСОБА_4 від 03.01.2019 року.
Керуючись ст. ст. 42, 240,283,290, 303, КПК України,-
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя- ОСОБА_1