У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 та представника володільця майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000066 - слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспортну СУ ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні № 0000066 - слідчий СВ розслідування злочинів у сфері транспортну СУ ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 13 жовтня 2018 року близько 10.25 години військовослужбовець УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_4 в позаслужбовий час, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з м. Мукачево в напрямку м. Іршава Закарпатської області, на 6 км. ділянки дороги Мукачево-Рогатин, що знаходиться в с.В.Коропець Мукачівського району Закарпатської області, під час здійснення маневру випередження попереду їдучого автомобіля ВАЗ «2106» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , в наслідок чого ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та не врахував дорожньої обстановки що склалася, проявив неуважність, як наслідок виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Форд» моделі «Фокус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді різаних ран обличчя, перелом нижньої щелепи.

- водій автомобіля «ВАЗ 21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому 5 п`ясної кістки правої кисті, перелом основи 2 п`ясної кістки.

- пасажир автомобіля «Форд» моделі «Фокус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, носа, щоки, чола, перелом 8 ребра.

- водій автомобіля «Форд» моделі «Фокус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження з якими доставлена на стаціонарне лікування Мукачівської ЦРЛ.

13 жовтня 2018 р. в ході проведення огляду місця ДТП у відповідності до вимог ст. 237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та доставлений на спец. майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Мукачівському ВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою м. Мукачево, вул. Маргітича, 48, для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок (наїзду) зіткнення, характеру їх утворення, а також проведення судових експертиз.
Таким чином, слідчий вважає, що зазначений транспортний засіб згідно п.3ч.2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу.
З огляду на викладене, враховуючи, що вилучений автомобіль в ході проведення огляду місця ДТП є предметом кримінального правопорушення, на якому заверглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформації) внаслідок зіткнення транспортних засобів, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної, автотехнічної та авто-товарознавчої експертиз), що неможливо без вищевказаного транспортного засобу, слідчий просить накласти арешт на майно тимчасово вилучене 13.10.2018 року ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди.
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду транспортний засіб.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів. Окрім того наголосив на необхідності проведення ряду експертних досліджень .
Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мотивуючи це тим, що в клопотанні про накладення арешту на автомобіль не наведено всіх необхідних підстав для накладення такого арешту, слідчим подано клопотання з пропущенням строків передбачених КПК України та відсутні докази того, що автомобіль визнаний речовим доказом. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспортну СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000066 від 13.10.2018 за ч. 1 ст. 286 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що легковий автомобіль марки «ВАЗ 21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_12 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Окрім того, наявна відмітка про те, що ОСОБА_4 має право користування автомобілем.

Так відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів автомобіль на який слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт було вилучено 13.10.2018 р., а слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням лише 12.11.2018 р.
Разом з тим , слідчий суддя констатує наступне згідно протоколу акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13.10.2018 року автомобіль марки «ВАЗ 21114» д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та доставлений на спец. майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Мукачівському ВП ГУНП в Закарпатській області, для його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації (деформацій) внаслідок (наїзду) зіткнення, характеру їх утворення, а також проведення судових експертиз.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що вилучений 13.10.2018 року у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль має значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000066, є предметом кримінального правопорушення, на якому заверглися сліди злочину, а для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформації) внаслідок зіткнення транспортних засобів, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної, автотехнічної та авто-товарознавчої експертиз), необхідно накласти арешт , оскільки неможливо без вищевказаного транспортного засобу провести експертні дослідження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає повному задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000066 - слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспортну СУ ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майора юстиції ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучений в ході огляду місця події 13.10.2018 року : транспортний засіб, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21114» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_12 з правом користування ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження , розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.
Копію ухвали вручити слідчому,прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 29.11.2018 року о 13-50 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1