Справа № 203/785/19
Провадження № 1-кп/0203/453/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника неповнолітнього - ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього - ОСОБА_5
неповнолітнього - ОСОБА_6
педагога - ОСОБА_7
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_8
законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001200 від 17.05.2018 року відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента ДВНЗ «Дніпровський коледж залізничного транспорту та транспортної інфраструктури», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно клопотання, 17.04.2018 року, близько 15 годин 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку №15 по вул. Василя Чапленка у м. Дніпро з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_8 , в ході раптово виниклого непорозуміння з останнім, не маючи умислу для спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, діючи необережно, самовпевнено, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча міг і повинен був їх передбачити, тримаючи в своїй правій руці ніж, яким бавився, в момент штовхання з ОСОБА_8 , проявляючи злочину недбалість, направив в бік лівої ноги ОСОБА_8 лезо вищевказаного ножа, тим самим спричинив за необережністю потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження. В наслідок необережних дій неповнолітнього ОСОБА_6 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення лівої гомілки в середній третині з розвитком в посттравматичному періоді нейропатії нервів лівої нижньої кінцівки, яке розпочинається раною на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, далі переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, литкового і камбалоподібного м`язів, окістя малогомілкової кістки та венозних синусів лівої гомілки, на глибині 10 см. раньовий канал сліпо закінчується в м`яких тканинах, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочин, передбачений ст. 128 КК України, тобто спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити у повному обсязі та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.
Захисник неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього - ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження до неповнолітнього ОСОБА_6 ..
Неповнолітній ОСОБА_6 також просив задовольнити клопотання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку прокурора, захисника, неповнолітньої особи, законного представника неповнолітньої особи, неповнолітнього потерпілого та його законного представника дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав і суду пояснив, що 17.04.2018 року після занять в коледжі він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли до універмагу в районі залізничного вокзалу, де ОСОБА_11 придбав собі ножа по типу «метелик». ОСОБА_13 запропонував піти до магазину з продажу канцтоварів, але у нього не було бажання. ОСОБА_13 зірвав у нього з голови капелюх та пішов в бік магазину, тому він змушений був також піти з ним. Він попросив у ОСОБА_11 ніж, який, доки йшли, крутив в руках. Потім він забрав у ОСОБА_14 свій капелюх, а ОСОБА_13 жартома наніс удар лівою ногою по його правому стегну. Оскільки ОСОБА_15 тримав в правій руці ніж, останній опинився в нозі потерпілого. ОСОБА_15 не мав наміру спричиняти ОСОБА_16 тілесні ушкодження.
Причетність до вчинення даного кримінального правопорушення неповнолітнього ОСОБА_6 також повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими у суді доказами, а саме:.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , суду пояснила, що про подію взнала від сина. Він їй так розповів, як розповідає у суді. Сина вона характеризує з позитивної сторони і докладає зусиль по його вихованню та контролю за його поведінкою. Після події вона намагалася якимсь чином надати матеріальну допомогу батькам ОСОБА_14 , але останні відмовилися. Вона частково визнає цивільний позов в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, але позов в частині відшкодування моральної шкоди не визнає,оскільки вважає, що в інциденті винні обоє.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини пригоди, але вважає, що коли він наніс удар ногою в область стегна ОСОБА_17 , він не наштовхнувся ногою на ніж, який тримав ОСОБА_15 , а останній саме ударив його ножем. В той же час ОСОБА_8 пояснив, що пам`ятає як наніс удар ОСОБА_18 по нозі, після чого відразу відчув як почала німіти нога, йшла кров та ОСОБА_15 своєю футболкою перев`язав рану, а хлопці викликали швидку.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суду пояснила, що про обставини пригоди знає зі слів сина. Останньому була зроблена операція, він втратив багато крові. Наслідком ушкодження може біти інвалідність. Все це завдало сину багато переживань, тому просила позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.
Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.04.2018 від законного представника потерпілого ОСОБА_9 , яка просила вжити заходів до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спричинив тілесні ушкодження її неповнолітньому синові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Висновком експерта № 2683е від 04.09.2018, відповідно до якого за своїм характером виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Також згідно з висновком експерта № 3080е від 03.10.2018, локалізація та характер виявленого у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто від механічної дії (удару) лезом ножа в область лівої гомілки.
Протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_8 , під час якого останній показав механізм спричинення тілесних ушкоджень.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_6 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Суд, вислухавши доводи прокурора, учасників судового провадження, дослідивши зібрані докази і оцінивши всі обставини справи, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та відносно ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження, виходячи з наступного.
Згідно ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
Відповідно до ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Злочин, скоєний ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру у вигляді застереження відносно ОСОБА_6 , суд враховує особу неповнолітнього ОСОБА_6 , який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, вчинив злочин у віці 16 років,позитивно характеризується, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин невеликої тяжкості будучи неповнолітнім.
Суд вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру буде необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.
Розглядаючи цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 9076,89 гривень та моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як встановлено ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, ця шкода відшкодовується в частці або в повному обсязі батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди завдано не з їх вини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 навчається на 3-му курсі коледжу, належного йому майна не має, тому суд вважає, що цивільний позов правомірно пред`явлено до матері неповнолітнього ОСОБА_5 ..
В судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги, щодо відшкодування матеріальної шкоди визнала частково, посилаючись на помилки в розрахунку, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не визнала.
З наданих позивачкою чеків документально підтверджені витрати на лікування в розмірі 8905,29 гривень. Чек на 18.80 гривень датований 11.09.2017 року, тому не може бути зарахований, оскільки подія трапилася 17.04.2018 року. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь ОСОБА_9 8905,29 гривень
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням вищевказаних обставин суд враховує, що внаслідок протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_6 потерпілому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у житті, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя та життя його родини, позбавлений можливості вести активний спосіб життя. Все це призвело до порушення його звичайних життєвих зв`язків та звичок, потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг фізичних і душевних страждань неповнолітнього потерпілого та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд визначає моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, у розмірі 25000 грн.
Керуючись ст.ст.23,1179 ЦК України, ст. 129, 497 КПК України, ст. ст. 97, 105 КК України суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження до неповнолітнього ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 33905( тридцять три тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 29 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовити.
На ухвалу може біти подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1