Провадження № 1-кс/344/9693/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0003981 від 02.11.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 290 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що 02.11.2018 до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою звернувся громадянин Сирії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , про те, що в період часу з 19 год. 01.11.2018 по 14 год. 02.11.2018 невідома особа, скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, незаконно заволоділа його автомобілем марки «BMW 390 L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов - НОМЕР_2 , 2007 року випуску, чорного кольору.

Окрім цього, до чергової частини Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області надійшов рапорт інспектора взводу № 1 роти № 2 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , про те, що під час патрулювання м. Івано-Франківська, по вул. Галицька, 145Б було виявлено автомобіль «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору. При перевірці зазначеного транспортного засобу виявлено явні ознаки підробки агрегатів кузова. 28 листопада 2018 року по вул. Галицька, 145Б у м. Івано-Франківську, працівниками правоохоронних органів було зупинено автомобіль марки «BMW 320», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , 2008 року випуску, чорного кольору, під керуванням ОСОБА_7 , та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, 28 листопада 2018 в період часу з 04 год. 11 хв. по 06 год., в ході огляду місця події ОСОБА_7 добровільно видав наступні речі: мобільний телефон марки «NOKIA», модель 2310, ІМЕІ НОМЕР_6 , сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» - НОМЕР_7 , сім-карту - НОМЕР_8 , акумуляторну батарею марки «NOKIA», акумуляторну батарею марки «NOMI», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , а саме автомобіля марки «BMW», модель Х6, польської реєстрації НОМЕР_10 , а також страховий поліс на вказаний автомобіль.

28 листопада 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Підставами для тимчасового вилучення вище зазначеного майна стало те, що вони могли бути одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, крім цього є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування будь-які документи, які підтверджують право власності на майно зазначене у клопотанні не здобуто, однак є достатні підстави вважати, що зазначеним майном користувався та розпоряджався підозрюваний, оскільки вони були безпосередньо вилучені в нього.

Враховуючи вище наведене, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження .

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд клопотання у його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке вилучено під час огляду місця події та яке надано добровільно ОСОБА_7 , може бути одержано внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, крім цього є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, а тому виникла необхідність у накладені на них арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Крім того постановою слідчого від 28.11.2018 року їх визнано речовими доказами.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події, а саме мобільний телефон марки «NOKIA», модель 2310, ІМЕІ НОМЕР_6 , сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна»- НОМЕР_7 , сім-карту - НОМЕР_8 , акумуляторну батарею марки «NOKIA», акумуляторну батарею марки «NOMI», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , а саме автомобіля марки «BMW», модель Х6, польської реєстрації НОМЕР_10 , а також страховий поліс на вказаний автомобіль.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1