Провадження № 11-кп/4820/191/18
Справа № 683/1701/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000107 від 13.05.2018 року за апеляційною скаргою прокурора, на вирок Старокостянтинівського районного суду від 13 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 13 вересня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1859 грн. процесуальних витрат на залучення експерта за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу №10.2-0200:18 від 25.06.2018р. та судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП №10.1-0203:18 від 21.06.2018р.

За вироком суду, 13 травня 2018 року близько 2 год. 00 хв. ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001р. №1306, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснював керування технічно-несправним автомобілем ВАЗ 21103 р.н. НОМЕР_1 , а саме в порушення вимог п.31.4.5 а), г) Правил з несправною ходовою частиною, що заключається у встановленні на задню вісь автомобіля шин різних моделей та розмірів з різними малюнками протектора та значному експлуатаційному зношуванні шини заднього правого колеса, в порушення вимог 31.4 а) Правил з несправною робочою гальмівною системою, що заключається у внесенні змін в її конструкцію та непрацездатності гальмових механізмів задніх коліс.
Рухаючись по автодорозі Т-24-24 сполученням «Старокостянтинів-Антоніни» зі сторони с.Великий Чернятин в напрямку до с.Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.3 в) Правил перевозив у вказаному автомобілі пасажира ОСОБА_9 не пристебнуту ременем безпеки, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні.
На відстані 1 км 600 м. від с.Великий Чернятин Старокостянтинівського району, на 14 км + 700 м. вказаної ділянки автодороги ОСОБА_7 , ігноруючи вимоги п. 12.6 ґ) Правил перевищив допустиму на даній ділянці автодороги швидкість руху - 90 км/год. рухався зі швидкістю 100 км/год. При цьому, ОСОБА_7 в порушення вимог п.12.1, 12.2 Правил не врахував дорожню обстановку та її зміни, які полягали в погіршенні умов видимості елементів дороги внаслідок темної пори доби, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, безпечно керувати ним та мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, також у зв`язку зі зниженням уваги та реакції від вживання алкогольних напоїв, проявив злочинну недбалість та самовпевненість, в порушення вимог п.2.3 б) Правил будучи неуважним відволікся від контролю за дорогою, в наслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля допустив його занос та виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя з подальшим з`їздом в кювет, де здійснив наїзд на дерево.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепна травма, субарахноїдальний крововилив по переважаючій поверхні обох півкуль головного мозку, лінійний перелом основи черепа, який проходить по верхньому краю турецького сідла посередині зліва, йде по задньому краю середньої черепної ямки до заду, проходить по задньому краю лівої задньої черепної ямки, проходить по зовнішньому краю середньої черепної ямки до зовнішнього краю передньої правої черепної ямки, доходить до переднього краю турецького сідла, де з`єднується, утворюючи неправильної форми коло, субдуральна гематома на основі мозочка і продовгуватого мозку, крововилив в продовгуватий мозок, розміщення речовини продовгуватого мозку, крововилив під м`які тканини голови в лобній ділянці голови посередині з переходом на скроневу ділянку зліва, ділянка осадження шкіри в лобній ділянці голови посередині з переходом на скроневу ділянку зліва та перенісся, які згідно висновку судово-медичної експертизи №53 від 20 червня 2018 року знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; закрита травма грудної клітки, прямі переломи 2,3,4,5,6,7 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості; ділянки осадження шкіри: по зовнішній поверхні правого плеча та передпліччя, по боковій поверхні грудної клітки справа; по боковій поверхні шиї справа з переходом на верхню поверхню правого плечового суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Старокостянтинівського районного суду від 13 вересня 2018 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 неправильно застосував ст.75 КК України та не врахував, що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання. Суд визнав вказану обставину як обтяжуючу, однак, в кінцевому рахунку на остаточне покарання вона не вплинула. Також судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому. Крім того, тяжкі наслідки дорожньо-транспортної пригоди зумовлені відчуттям потенційної безкарності, а також байдужим ставленням до найвищих суспільних цінностей - життя та здоровя інших осіб. Визначені судом обставини жодним чином не знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, а лише характеризують особу засудженого і тому не можуть бути враховані судом при застосуванні до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора на підтримання доводів поданої ним апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь-ким із учасників судового процесу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та підтвердив, що вночі 13 травня 2018 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем ВАЗ 21103 р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі зі сторони с.Великий Чернятин в напрямку до с.Малий Чернятин Старокостянтинівського району. На передньому сидінні пасажира знаходилась ОСОБА_9 , яка не пристебнулась паском безпеки. Тоді ж він, не впорався з керуванням автомобілем, допустивши його занос та виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя, з`їхав у кювет та здійснив наїзд на дерево. Внаслідок цього сталась дорожньо-транспортна пригода та пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала травми від яких померла на місці.
В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав покази надані ним в суді першої інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, 13 травня 2018 року близько 2 год. 00 хв. ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001р. №1306, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння здійснював керування технічно-несправним автомобілем ВАЗ 21103 р.н. НОМЕР_1 , а саме в порушення вимог п.31.4.5 а), г) Правил з несправною ходовою частиною, що заключається у встановленні на задню вісь автомобіля шин різних моделей та розмірів з різними малюнками протектора та значному експлуатаційному зношуванні шини заднього правого колеса, в порушення вимог 31.4 а) Правил з несправною робочою гальмівною системою, що заключається у внесенні змін в її конструкцію та непрацездатності гальмових механізмів задніх коліс.
Рухаючись по автодорозі Т-24-24 сполученням «Старокостянтинів-Антоніни» зі сторони с.Великий Чернятин в напрямку до с.Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_7 в порушення вимог п.2.3 в) Правил перевозив у вказаному автомобілі пасажира ОСОБА_9 не пристебнуту ременем безпеки, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні.
На відстані 1 км 600 м. від с.Великий Чернятин Старокостянтинівського району, на 14 км + 700 м. вказаної ділянки автодороги ОСОБА_7 , ігноруючи вимоги п. 12.6 ґ) Правил перевищив допустиму на даній ділянці автодороги швидкість руху - 90 км/год. рухався зі швидкістю 100 км/год. При цьому, ОСОБА_7 в порушення вимог п.12.1, 12.2 Правил не врахував дорожню обстановку та її зміни, які полягали в погіршенні умов видимості елементів дороги внаслідок темної пори доби, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, безпечно керувати ним та мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, також у зв`язку зі зниженням уваги та реакції від вживання алкогольних напоїв, проявив злочинну недбалість та самовпевненість, в порушення вимог п.2.3 б) Правил будучи неуважним відволікся від контролю за дорогою, в наслідок чого не впоравшись з керуванням автомобіля допустив його занос та виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя з подальшим з`їздом в кювет, де здійснив наїзд на дерево.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепна травма, субарахноїдальний крововилив по переважаючій поверхні обох півкуль головного мозку, лінійний перелом основи черепа, який проходить по верхньому краю турецького сідла посередині зліва, йде по задньому краю середньої черепної ямки до заду, проходить по задньому краю лівої задньої черепної ямки, проходить по зовнішньому краю середньої черепної ямки до зовнішнього краю передньої правої черепної ямки, доходить до переднього краю турецького сідла, де з`єднується, утворюючи неправильної форми коло, субдуральна гематома на основі мозочка і продовгуватого мозку, крововилив в продовгуватий мозок, розміщення речовини продовгуватого мозку, крововилив під м`які тканини голови в лобній ділянці голови посередині з переходом на скроневу ділянку зліва, ділянка осадження шкіри в лобній ділянці голови посередині з переходом на скроневу ділянку зліва та перенісся, які згідно висновку судово-медичної експертизи №53 від 20 червня 2018 року знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; закрита травма грудної клітки, прямі переломи 2,3,4,5,6,7 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості; ділянки осадження шкіри: по зовнішній поверхні правого плеча та передпліччя, по боковій поверхні грудної клітки справа; по боковій поверхні шиї справа з переходом на верхню поверхню правого плечового суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме спричиненні смерті потерпілій ОСОБА_9 .
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є вірною і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення ОСОБА_7 є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з вироком суду в частині призначення покарання через неправильне застосування ст.75 КК України.
Згідно ст.. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди враховують не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку суду першої інстанції стало те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується позитивно, а також думка потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які клопотали про призначення покарання потерпілому не пов`язаного з реальним позбавленням волі.
Проте злочин ОСОБА_7 вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання. Суд визнав вказану обставину як обтяжуючу, однак, в кінцевому рахунку на остаточне покарання вона не вплинула. Також судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції необгрунтовано застосовував положення ч.1 ст.75 КК України до покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України.
За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню.
Підставою для скасування вироку суду у вказаній частині відповідно до ст.409 КПК України є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до положень ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції враховує вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких покарання призначається у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст.. 67 КК України обставиною, що обтяжує його покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів враховуючи факт грубого порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, а саме керування технічним несправним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та тяжкість наслідків смерть потерпілої, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді реального позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 13 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: