Справа №463/2504/19
Провадження №1-кс/463/1257/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_4 , слідчого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, -

встановив:

01.04.2019 в провадження Личаківського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 15.03.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000185 від 18.09.2018.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі - ДБР), перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000185 від 18.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 06.09.2018.

22.02.2018 ОСОБА_3 було затримано слідчим Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області та оперативними працівниками УСБУ в Івано-Франківській області, в порядку ст.208 КПК України та 23.02.2018 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України в рамках кримінального провадження №0000173, внесеного до ЄРДР 16.08.2017.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 встановив, що відомості про кримінальне правопорушення внесені 16.08.2017 до ЄРДР за №0000173 на підставі заяви ОСОБА_6 про нібито вимагання ОСОБА_3 , в неї неправомірної вигоди за отримання ліцензії щодо здійснення діяльності по проведенню ремонтних та будівельних робіт. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000237 на підставі заяви ОСОБА_7 про нібито вимагання начальником архітектурно-планувального бюро Департаменту архітектури та містобудування Івано-Франківської міської ради ОСОБА_8 в нього неправомірної вигоди за виготовлення документів для будівництва СТО. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000004 на підставі заяви ОСОБА_7 про нібито вимагання ОСОБА_3 неправомірної вигоди за виготовлення документів для будівництва СТО. Вказані провадження об`єднані в одне провадження під реєстраційним номером №0000173.

Постановою від 26.06.2018 закрито кримінальні провадження №0000173 від 16.08.2017 та №0000237 від 02.11.2017 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 27.06.2018 було встановлено, що заява ОСОБА_7 від 27.10.2017, яка при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження 27.03.2018 стосувалася нібито вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_8 , тепер стосувалася нібито вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_3 . Не зважаючи на різний зміст заяв, такі зареєстровані за одним вхідним номером. Наведене на думку ОСОБА_3 свідчить про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та містить ознаки зловживання співробітниками правоохоронних органів своїм службовим становищем, які умисно використали всупереч інтересам служби свої права і можливості, пов`язані з їх посадами і підмінили в матеріалах кримінального провадження №00173 документи, а саме заяви про вчинення злочину ОСОБА_8 на заяву про вчинення злочину ОСОБА_3 , які в подальшому дали можливість затримати ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України, оголосити йому підозру у вчиненні тяжкого злочину та відсторонення від посади та скерування обвинувального акту до суду.

Такими своїми умисними діями, посадові особи завдали істотної шкоди, яка виявилась в порушенні охоронюваного ст.28 Конституції України права на повагу кожного до його гідності, так як ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Незаконне піддання ОСОБА_3 необґрунтованому процесуальному примусу та як результат притягнення до відповідальності за тяжкий злочин, безпідставне відсторонення від посади на тривалий період часу, що потягнуло зменшення його заробітної плати, а відтак погіршення матеріального стану, заподіяння шкоди його здоров`ю, підрив його ділової репутації.

ОСОБА_3 та його захисники неодноразово зверталися із заявами про визнання першого потерпілим у кримінальному провадженні №0000185, однак у задоволенні таких було відмовлено у зв`язку з нібито відсутністю підтвердження про завдання шкоди. Вказані постанови були скасовані ухвалами слідчого судді.

26 лютого 2019 року обґрунтовуючи наявність фізичної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 слідчому ДБР скеровано консультативне повідомлення судового експерта та довідки із медичних закладів разом із заявою про визнання потерпілим, однак оскаржуваною постановою повторно відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим через відсутність документів, які підтверджують, шляхом судово-психологічних досліджень, отримання ОСОБА_3 психологічних страждань. Оскільки слідчий, прокурор в силу вимог ст.242 КПК України зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення шкоди немайнового характеру, ОСОБА_3 на даний час не є стороною кримінального провадження, оскільки у визнанні його потерпілим відмовлено, тому просить оскаржувану постанову слідчого ДБР скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник підтримав скаргу з мотивів, викладених в ній та просили скаргу задовольнити.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив з підстав, викладених у поданому в судовому засіданні письмовому запереченні. Зазначив, що на даному етапі досудового розслідування підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим немає, оскільки відсутні будь-які матеріали, які свідчать про отримання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, внаслідок незаконних дій відповідних правоохоронних органів.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, його захисника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000185, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 06.09.2018 зобов`язано Першого заступника військового прокурора Західного регіону внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 від 09.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ст.364, 366 КК України.

На виконання вказаної ухвали до ЄРДР внесено відомості за №0000185 від 18.09.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

26.02.2019 подано чергову заяву про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, однак постановою від 15.03.2019 у задоволенні заяви відмовлено.

Як вбачається з вказаної постанови слідчим не взято до уваги долучені до заяви документи: виписку з історії хвороби, витяг з медичної книги, консультаційне повідомлення №7 щодо визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди від 22.02.2019 та відмовлено в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки на даний момент судово-психологічного дослідження щодо отримання ОСОБА_3 психологічних страждань не проводилось, визначений розмір компенсації моральної шкоди не може бути врахований.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Сторонами кримінального провадження є: з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час не є стороною кримінального провадження, він та його захисники позбавлені можливості самостійно звертатися до слідчого судді із клопотанням про проведення судово-психологічного дослідження, а відтак сама лише відсутність такого дослідження не може бути підставою для відмови у визнанні особи потерпілим.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення та постанову слідчого ДБР ОСОБА_5 від 15.03.2019 слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву від 26.02.2019 про визнання ОСОБА_3 потерпілим, за результатами розгляду якої прийняти обґрунтоване рішення.

Разом з тим, вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим задоволенню не підлягає, оскільки вирішення такого питання належить до компетенції саме слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

постановив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 15.03.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000185 від 18.09.2018.

Зобов`язати слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , повторно розглянути заяву від 26.02.2019 про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1