Справа № 732/1864/18
Провадження №1-кп/743/17/19
У Х В А Л А
23 січня 2019 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю в присутностіпрокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження, внесенеу в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 12.09.2018 р. відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ріпкинського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №№0000043 від 12.09.2018 р. відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, строком на 2 місяці, з покладенням обов`язків: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою не відлучатись, без дозволу прокурора та/або суду, з населеного пункту в якому він проживає та повідомляти про зміну місця проживання прокурора та суд, мотивуючи це тим, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній є громадянином Російської Федерації та може переховуватися від органів правосуддя з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, не має міцних соціальних зв`язків в Україні.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 категорично заперечили проти задоволення клопотання, так як останній не ухиляється від суду, прибуває за кожною вимогою, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розв`язуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, то суд робить такі висновки.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_11 від 14.09.2018 р. до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 140 000 грн.., з покладенням обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду з установленою ними періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Встановлено строк дії ухвали до 11.11.2018 р..

З копії платіжного документу від 20.09.2018 р. чітко вбачається, що ОСОБА_12 , як заставодавець 20.09.2018 р. вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернігівській області заставу в розмірі 140 000 грн., як оплату застави на ОСОБА_4 , згідно ухвали від 14.09.2018 р.. 21.09.2018 р. ОСОБА_9 був звільнений з під варти під заставу. Строк дії ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_11 від 14.09.2018 р. закінчився 11 листопада 2018 р., тобто після 11 листопада 2018 р. на ОСОБА_4 не покладено обов`язків.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 3 січня 2019 р. заставу в розмірі 140 000 грн. 00 коп., яка внесена на відповідний депозитний рахунок, повернуто особі, яка її внесла ОСОБА_13 ..

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 331, ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (п. 106 рішення у справі «Панченко проти Росії»).

Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення.

В той же час, ОСОБА_9 з`являвся на кожне підготовче та судове засідання.

За таких обставин, з урахуванням практики ЄСПЛ щодо того, що сама суворість можливого покарання не свідчить про наявність ризику переховування від суду, суд приходить до висновку, що відсутній ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, а тому, враховуючи визначення найближчих дат судових засідань на 30 та 31 січня 2019 р., то відсутні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст.177, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_14