Справа № 305/425/19
Номер провадження 1-кс/305/146/19
У Х В А Л А

07.03.2019 року. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 подав до суду клопотання, погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що в період з кінця лютого 2019 року по 06 березня 2019 року у невстановлений слідством місці та часі на території смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході розпивання спиртних напоїв, систематично вчиняв словесні суперечки із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , які переходили в конфлікт, під час якого в ОСОБА_4 з метою самоутвердження за рахунок приниження ОСОБА_8 виникав злочинний умисел, спрямований на заподіяння останній тілесних ушкоджень, який

ОСОБА_4 постійно у вказаний період часу реалізовував та систематично наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Зокрема востаннє, 06 березня 2019 року близько 10-ї години в АДРЕСА_1 , під дерев`яним підвісним пішохідним мостом ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останній множинних ударів руками та ногами по різним частинам тіла, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: важкої політравми, травматичного шоку важкого ступеня, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, множинних переломів ребер, забою легень, гемотораксу, розриву паренхіматозних органів.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 о 14 годині 30 хвилин 06.03.2019 померла в приміщенні реанімаційного відділення Рахівської районної лікарні.

06 березня 2019 року в 16 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Підставою затримання стало те, що безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, очевидці в томі числі потерпілі, а також сукупність ознак на місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення.

06 березня 2019 року, в порядку ст. 278 кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення є:

-свідоцтво про смерть потерпілої ОСОБА_8 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

-показами підозрюваного ОСОБА_4 від 06.03.2019 року, під час якого останній вину свою в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Разом з тим, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім цього, у відповідності до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991), зазначив: «тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, зазначено, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Іліков проти Болгарії» судом зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, серед яких є запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Наявність ризиків обґрунтовується також тим, що ОСОБА_4 систематично вчиняє злочини різного роду, які є кримінально караними, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, негативно характеризується з боку мешканців села, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. До того ж встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та систематично зловживає спиртними напоями, міцних соціальних зв`язків по місцю проживання немає, неодружений, не працюючий, на утриманні дітей чи інших осіб немає, що свідчить про нехтування ним моральних та суспільних цінностей та його небажання стати на шлях виправлення.
Підозрюваному відомо, що у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому може бути призначену реальну міру покарання, а тому є достатні підстави вважати, що будучи на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідуванню, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні та призведе до створення тяганини та порушення принципу розумності строків досудового розслідування.
В даному випадку, застосування більш м`яких запобіжних заходів у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави, не дадуть змогу органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення та попередити вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 .
До того ж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність.

За таких умов з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження буде доцільним застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Одночасно із цим, згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні та підозрюваний ОСОБА_4 заперечили проти задоволення даного клопотання, просять обрати запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить задовольнити клопотання, мотивуючи тим, що в даному випадку обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене ним кримінальне правопорушення йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування та впливати на свідків, потерпілих, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні, також перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжувати свою злочинну діяльність. Отже, на його думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, поскільки він є неодноразово судимим, зловживає алкогольними напоями, на шлях виправлення та перевиховання не став.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, думку підозрюваного ОСОБА_4 , приходжу до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Так, під час дослідження обставин, які є предметом обґрунтування сторін кримінального провадження слідчим суддею встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Як на докази про наявність ризиків передбачених ст. 177 цього кодексу, прокурор посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що за вчинення даного кримінального правопорушення, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавленням волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжувати злочинну діяльність.

З урахуванням встановленої наявності обґрунтованої підозри, вагомих доказів у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, конкретних обставин вчиненого правопорушення, а також даних про особу підозрюваного, та, з огляду на матеріали клопотання, погоджуюся з слідчим та прокурором, що існують ризики коли підозрюваний ОСОБА_4 намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти спроби щодо знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ймовірно намагатиметься вчиняти кримінальне правопорушення.

Крім цього, у відповідності до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991), зазначив: «тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, зазначено, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи, а у справі «Іліков проти Болгарії» судом зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Одночасно із цим, згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з урахуванням того, що в ході розгляду клопотання прокурором доведено обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не застосовувати заставу.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто з 06 березня 2019 року по 04 травня 2019 року включно, без визначення розміру застави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1