Єдиний унікальний номер 722/632/19
Номер провадження 1-в/722/63/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, на невідбутий строк. При цьому, просив провести розгляд даного клопотання без його присутності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував, вказуючи, що як поведінка, так і відношення до праці засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання не були сумлінними, він не заохочувався, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.
Представник ДУ «СВК (№67)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій заперечив щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 та просив суд провести судове засідання без його присутності.
Заслухавши доводи прокурора, враховуючи думку засудженого та представника колонії, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2014 року за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено йому відраховувати з 09.01.2014 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.02.2016 року, у відповідності до ст.72 ч.5 КК України засудженому ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.01.2014 року по 14.04.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно, кінець строку відбування покарання ОСОБА_4 04.10.2021 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 05 років 06 місяців 29 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 02 роки 05 місяців 01 день.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно характеристики, затвердженої 24.04.2019 року начальником ДУ «СВК (№67)», засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.01.2014 року.

Міру покарання у виді позбавлення волі відбуває в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 27.05.2014 року.

Після розподілу з дільниці карантину, діагностики та розподілу по червень 2017 року працював у гірничій дільниці №1 в якості вибірника-складальника стінового каменю. Поставлені йому змінні виробничі завдання намагався виконувати. Протягом жовтня та грудня 2014 року до будь-яких оплачуваних робіт тимчасово не залучався. З липня 2017 року по вересень 2017 року був етапований до спеціального лікувального закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. У жовтні 2017 року повторно прибув до колонії. З листопада 2017 року по жовтень 2018 року працював робітником по просіву вапнякового борошна у вантажно-розвантажувальній дільниці підприємства установи. Встановлену норму виробітку на 100% не виконував. З листопада 2018 року по грудень 2018 року був етапований до спеціального лікувального закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. В січні 2019 року повернувся для подальшого відбування покарання до установи. З лютого 2019 року по даний час працевлаштований у гірничому цеху №1 в якості вибірника-складальника стінового каменю. Встановлену норму виробітку на 100% виконує не завжди.

За період перебування в колонії засуджений ОСОБА_4 допускав порушення режиму відбування покарання, за що у чотирьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі за вчинення 15.06.2016 року порушення режиму, яке у відповідності до ч.1 ст.133 КВК України є злісним. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Жодного разу не заохочувався.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, не завжди робить для себе належних висновків. Не виявляє бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу.

Здобув робітничу спеціальність «машиніст каменерізальних машин» у навчальному центрі, що функціонує при установі.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень.

Відповідно до вироку суду вину у скоєному злочині визнав. Має виконавчий лист щодо сплати аліментів, які відшкодовує з заробітної плати.

Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеню виправлення засудженого ОСОБА_4 як:

- станом на 24.07.2014 року «не став на шлях виправлення»;

- з 24.07.2014 року по 13.01.2015 року «не став на шлях виправлення»;

- станом на 28.01.2016 року «дотримується вимог режиму»;

- станом на 11.07.2016 року «злісний порушник режиму»;

- станом на 11.01.2018 року «не став на шлях виправлення».

Згідно протоколів засідання комісії ДУ «СВК №67»:

- №16 від 16.06.2016 року відмовлено в переведенні до ДСР як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення;

- №26 від 26.10.2017 року в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення;

- №7 від 23.04.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання щодо можливості застосування помилування, як особі, яка не довела своє виправлення на підставі ст.87 КК України;

- №3 від 14.02.2019 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що як поведінка, так і ставлення до праці засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання не були сумлінними, в його особистості не відбулося достатніх позитивних змін, які б створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому останній, на думку суду, на даний час не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий-суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1