печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000054 від 26.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч.3 ст. 365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000054 від 26.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч.3 ст. 365-2 КК України, а саме на адміністративно-виробничий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» ().

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 26.02.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч.3 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та Публічним акціонерним товариством «Київ-Одяг» 01.10.2008 та 25.02.2009 укладено Кредитні договори №№ 82 і 3 відповідно на суми 86 851 700 грн. та 150 000 000 грн. За умовами п.п. 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору № 82 кредит надається з 01.10.2008 строком на 5 років та позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 01.10.2013. Також пунктами 1.1, 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору № 3 передбачено, що Банк надає позичальнику кредит з 25.02.2009 по 24.02.2010 та Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 24.02.2010. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами №82 від 01.10.2008 та №3 від 25.02.2009 було укладено:

- Договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений 27.10.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 9042;

- Договір наступної іпотеки без оформлення заставної, посвідчений 27.02.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі та зареєстрований в реєстрі за № 449;

- Договір іпотеки № 9042, з урахуванням Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 03.03.2009, забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №82 від 01.10.2008, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

- Договір іпотеки №449, з урахуванням Договору про внесення змін та доповнень №1 від 03.03.2009, забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №3 від 25.02.2009, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Предметом іпотек є: нерухоме майно - адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20732,500 кв.м., а саме:

- адміністративне приміщення (Літера А), загальною площею 4708,20 кв.м.;

-приміщення гаража (Літера Д), загальною площею 49,80 кв.м.;

-склади для зберігання товарів (холодний 1, 2, 6, столова) (Літера Ж, Е), загальною площею 716,50 кв.м.;

-склади для зберігання товарів (7, 12, 16, 17, 6) (Літера В), загальною площею 2791,20 кв.м.;

-склади для зберігання товарів (3, 10, 11, 5) (Літера Г), загальною площею 4299,50 кв.м.;

-склади для зберігання товарів (1, 2, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , 21, 22, 19, 4а) (Літера Б), загальною площею

8167,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (два літера "Б") та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового господарства та майна Київської міської державної адміністрації від 18.12.1997 серії АВК №010000991.

Як передбачено у розділі VI договорів іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору.

Прокурор в клопотанні зазначив, що ПАТ «Київ-Одяг» свої договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитів та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконало. В подальшому АБ «УКРГАЗБАНК» скористався своїм правом, передбаченим чинним законодавством - ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами договорів іпотеки шляхом застосування іпотечного застереження, в зв`язку з чим було частково погашено заборгованість за рахунок набуття у власність предмета іпотеки. Ринкова вартість Предмету іпотеки, яка станом на 12.11.2018 згідно Звіту СОД ТОВ «Українська професійна оцінка» становить 142 297 000,00 грн. (без врахування ПДВ).

Виходячи з матеріалів клопотання, 05.02.2019 представниками АБ «УКРГАЗБАНК» здійснено представництво інтересів банку у державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , в результаті чого було зареєстровано право власності на предмет іпотеки - адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,5 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б, за Банком (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45365429 від 05.02.2019 року, номер запису про право власності 30143829). У той же час, встановлено, що 01.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено договір купівлі-продажу № 994 від 01.04.2016, предметом якого є об`єкт нерухомості - предмет вищевказаного договору іпотеки - адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,5 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б.

Також прокурор вказав, що за умовами вищевказаного договору купівлі-продажу ПАТ «Київ-Одяг» відчужив вказаний об`єкт нерухомості для ТОВ «АНМЕЙД ГРУП» (). Разом з тим, ПАТ «Київ-Одяг» жодного погодження від ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо відчуження предмету договору іпотеки - адміністративно-виробничого комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б, не отримувало.

Так, постановою процесуального керівника від 15.03.2019 адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,5 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на адміністративно-виробничий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» ().

Заборонити службовим особам ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» або особам, які будуть діяти від їх імені або за їх дорученням (довіреністю), відчужувати та розпоряджатися вищевказаним об`єктом нерухомості.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1