Справа № 545/825/17
Провадження № 1-кп/545/37/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смородщина Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 14 січня 2017 року о 07 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений екіпажем патрульної поліції УПП в м. Полтаві ДПП («арбітр №152») на 344км а/д «Київ - Харків - Довжанський» неподалік с. Терешки Полтавського району Полтавської області. Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час виконання службових обов`язків екіпажем патрульної поліції УПП в м. Полтаві ДПП («арбітр №152») у складі поліцейського роти №3 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП ОСОБА_7 та заступника командира роти №3 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП ОСОБА_8 , різко зрушив з місця та скоїв наїзд на поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Полтаві ОСОБА_7 , ударивши останнього по правій нозі переднім бампером автомобіля та наїхав на праву стопу правим переднім колесом автомобіля, у результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 79 від 26.01.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав повністю та пояснив, що зранку 14 січня 2017 року їхав на своєму автомобілі «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Харків з м. Полтава до с. Смородщина Чутівського району Полтавської області. Біля автозаправки «Маршал», що знаходиться неподалік с. Терешки Полтавського району та області побачив автомобіль білого кольору, який їхав попереду та раптом різко загальмував і заблокував дорогу. Вийшли двоє поліцейських, без головних уборів та без значків. Один з них(як потім з`ясувалось, ОСОБА_8 ) підійшов до нього і почав відчиняти двері автомобіля. ОСОБА_7 у цей час стояв поруч, на відстані близько 1 м від лівої частини автомобіля. Ніхто з них не представився та не пояснив причину зупинки. Він злякався, оскільки місце було безлюдним, дії працівників поліції були для нього незрозумілими та протиправними, тому він заблокував двері автомобіля. Щоб з`ясувати причину зупинки, опустив скло та запитав у поліцейських, що трапилося. Проте відповіді не отримав, як і вимог щодо пред`явлення документів чи пропозиції вийти з автомобіля від поліцейських не надійшло. ОСОБА_8 у той момент відвернувся та розмовляв по рації, про що саме не чув, до нього долітали лише уривки фраз, з яких він зрозумів лише, що вони когось «ловлять» та їм потрібна «підмога». Оскільки дії працівників поліції йому були незрозумілими, ніяких неправомірних дій він не вчиняв, у стані сп`яніння не перебував(алкогольні напої вживав востаннє 13.01.2017 року у першій половині дня), тому він вирішив їхати, оскільки взагалі засумнівався у тому, чи насправді працівники поліції перед ним, а не якісь «перевертні». Оскільки обоє поліцейських стояли збоку від автомобіля, тому він ніяким чином не міг здійснити наїзд на будь-кого з них, тим більше, на Шпетного, який стояв на відстані близько 1 м від лівого боку автомобіля і ніяким чином не міг постраждати. Оскільки ОСОБА_8 стояв ближче до автомобіля, то боявся, щоб той не послизнувся та не попав під заднє ліве колесо автомобіля, тому слідкував за ним. Де був у цей час ОСОБА_7 і чи змінював своє місце розташування - він не бачив, оскільки був зосереджений на ОСОБА_8 та вважав, що той залишився на тому ж місці. Від`їхавши з місця зупинки, поїхав у напрямку с. Смородщина Чутівського району Полтавської області, де був затриманий працівниками поліції, які при затриманні зламали йому руку. Оскільки не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, будь-які докази того, що наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження заподіяні саме ним, вважає, що в його діях відсутні ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі та їм суперечать.

Потерпілий ОСОБА_7 у суді підтвердив факт заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим за обставин, викладених вище. При цьому зазначив, що 14 січня 2017 року разом з ОСОБА_9 несли патрулювання на службовому автомобілі у м. Полтаві. Близько 07-30 год. від невідомої особи отримали повідомлення, що водій автомобіля Volkswagen Passat перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого продовжили патрулювання. Згодом побачили цей автомобіль та при його наближенні почали зупиняти, проте водій не виконав вимог про зупинку, тому розпочали переслідування. Коли наздогнали, перекрили дорогу і водій змушений був зупинитись. Вони вдвох з напарником підійшли до водія, представились і ОСОБА_9 попросив його пред`явити документи. У відповідь ОСОБА_6 розпочав рух автомобіля. Він, щоб уникнути наїзду, почав оббігати автомобіль спереду, рухаючись зліва направо, і в цей момент відчув удар бампером по правій нозі та наїзд правим переднім колесом на праву ногу. Після цього автомобіль «Volkswagen Passat» поїхав по автодорозі у напрямку м. Харкова.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 14 січня 2017 року разом зі ОСОБА_7 патрулювали у м. Полтаві по вул Київське Шосе. Біля «Шашлички» невідома особа повідомила, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вони здійснили розворот і прослідували за ним. Проте у межах міста його втратили із поля зору і продовжили патрулювання. Згодом в районі повороту на с. Копили у дзеркало заднього виду він побачив автомобіль «Volkswagen Passat», який їх наздоганяв. Він ввімкнув проблискові маячки і сигнал повороту, що сигналізує вимогу про зупинку, проте водій не відреагував і намагався випередити їх, а потім змушений був зупинитися. Вони із ОСОБА_7 підійшли до водія, він представився і попросив пред`явити документи. ОСОБА_7 стояв поруч. Під час розмови водій раптом розпочав рух автомобіля. ОСОБА_7 , намагаючись уникнути наїзду, почав оббігати автомобіль спереду, і в цей час автомобіль наїхав на нього. Після цього автомобіль «Volkswagen Passat» поїхав по автодорозі у напрямку м. Харкова. Вони почали переслідувати його, та повідомили про подію керівництво та чергових.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що працював на посаді командира Управління патрульної поліції у м. Полтаві. Близько 7-30 год. 14 січня 2017 року по радіостанції отримали повідомлення від екіпажу про наїзд на поліцейського при невиконанні водієм вимоги про зупинку. Він дав розпорядження приймати рішення залежно від ситуації.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що у січні 2017 року працювала на посаді командира роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Полтаві. Близько 70-30 год. 14 січня 2017 року їй зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що на нього скоєний наїзд, внаслідок чого травмована нога. Про цю подію вона відразу повідомила командиру батальйону.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює на посаді інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Полтаві. Близько 7-30 год. 14 січня 2017 року по рації отримав повідомлення про наїзд на ОСОБА_7 та виклик про допомогу. Він виїхав на виклик та був присутній під час затримання ОСОБА_6 . Там ОСОБА_7 повідомив йому про тілесні ушкодження внаслідок наїзду та попросив відвезти його в лікарню.

Аналогічні свідчення надав свідок ОСОБА_13 .

Також вина обвинуваченого повністю підтверджується:

-даними висновку судово-медичного експерта № 79 від 26.01.2017 року , згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми та набряку м`яких тканин правої нижньої кінцівки з частковим ушкодженням головки чотирьохглавого м`яза правого стегна, які могли утворитися не менш, ніж від однократної дії тупого обмеженого предмета, якими могли бути і виступаючі частини транспортного засобу, що рухається, можливо, в строк та при обставинах, вказаних вище, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я(Т.1 а.с. 71-72);

-даними повідомлення ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 23.01.2017 року за №33,37-100, з якого вбачається, що ОСОБА_7 16.01.2017 року перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-хірурга з приводу забою м`яких тканин нижньої третьої правого стегна, міжфасціальної гематоми, забиття правої гомілки та стопи. Пошкодження отримані при виконанні службових обов`язків. Визнаний тимчасово непрацездатним з 16.01.2017 року(Т.1 а.с. 73);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 26.01.2017 року з фототаблицями, згідно з яким останній продемонстрував механізм та спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок наїзду на нього автомобіля «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_6 , а також місце розташування осіб, які були присутні під час події (Т. 1 а.с. 104-111);

-даними висновку додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_7 від 30.01.2017 року за №144, згідно з яким покази ОСОБА_7 , надані ним під час слідчого експерименту, загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у останнього(Т.1 а.с. 114);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 від 10.03.2017 року з фототаблицями, згідно з яким учасники відтворили перебіг подій ранку 14.01.2017 року, зокрема, потерпілий продемонстрував траєкторію свого руху та руху автомобіля «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_6 у момент наїзду, та показав місце, де були нанесені йому удари бампером автомобіля та наїзд на стопу. При цьому покази потерпілого та обвинуваченого фактично співпадають у частині місця розташування осіб, які були присутні під час події, проте різняться у частині щодо суб`єктивного сприйняття ситуації, оскільки потерпілий зазначає про те, що у момент наїзду погляд водія ОСОБА_6 був спрямований на нього, проте останній зазначив, що свідок ОСОБА_8 його відволікав, намагаючись рукою проникнути в салон автомобіля через напіввідчинене дверне скло, а також перед початком руху автомобіля він переконоався, що попереду нікого не було (Т. 1 а.с. 159-173);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 від 10.03.2017 року з фототаблицями, згідно з яким було проведено перевірку та уточнення відомостей щодо місця скоєння кримінального правопорушення. Під час процесуальної дії потерпілий показав місце зупинки екіпажем патрульної поліції автомобіля «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_6 , де були спричинені йому тілесні ушкодження, а саме на виїзді з мосту через р. Ворскла на ділянці а/д Київ-Харків між 344 км та 345 км. Потерпілий показав, де знаходився у момент наїзду, та показав місце, де були нанесені йому удари бампером автомобіля - між 344 км та 345 км неподалік від с. Терешки Полтавського району(Т. 1 а.с. 174-178);

-даними постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 21.04.2017 року, згідно з якою ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 4 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП; провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ст. 122-2, ч. 4 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Як вбачається з судового рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_6 14.01.2017 року, о 07 год. 50 хв., на 343 км автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT B6 д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась працівником поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та звукового сигналу та за допомогою гучномовної сирени, чим порушив п. 2.4, 8.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. Також ОСОБА_6 14.01.2017 року, о 07 год. 53 хв., на 344 км автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT B6 д.н.з. НОМЕР_1 , при наближенні транспортного засобу з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, не зупинився біля правого краю проїзної частини, при цьому перешкоджав службовому автомобілю Тойота Пріус д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 здійснити обгін шляхом підвищення швидкості, різкими змінами напрямками руху без увімкнення покажчиків поворотів відповідного напрямку, чим створив водію патрульного автомобіля аварійну обстановку, а саме примусив його різко змінювати напрямок руху, гальмувати, подавати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, чим порушив п. 14.3; 3.2; 9.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 122 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_6 14.01.2017 року о 07 год. 50 хв., на 343 км автодороги Київ-Харків, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT B6 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП . Огляд на стан сп`яніння проводився в Полтавському наркологічному диспансері у чергового лікаря, і згідно медичного висновку № 25 від 14.01.2017 року ОСОБА_6 дійсно перебував в стані алкогольного спяніння(Т. 1 а.с.219);

-відеозаписом з боді-камер патрульних поліцейських, з якого вбачається, що у момент наїзду потерпілий ОСОБА_7 знаходився попереду автомобіля(Т. 1 а.с. 151).

Суд вважає вину ОСОБА_6 повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд критично оцінює посилання захисту на відсутність умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та невстановлення органом досудового розслідування мотиву кримінального правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи держаної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» - завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 2 статті 18 вказаного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби, у разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Як встановлено судом, безпосередньо події злочину передували переслідування екіпажем патрульної поліції автомобіля під керуванням обвинуваченого із ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом; потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 були одягнені в формений одяг працівників поліції, що виключає будь-який обгрунтований сумнів щодо їх приналежності до службових осіб працівників поліції. При цьому посилання захисту на відсутність головного убору у поліцейських та висновки службової перевірки, проведеної за зверненням ОСОБА_6 щодо неповідомлення поліцейськими свого прізвища, посади, спеціального звання та непред`явлення службового посвідчення, не спростовують висновків суду, оскільки істотно не впливають на правомірність їхніх дій та не виключають протиправність дій обвинуваченого в умовах, що склалися.
Не спростовують висновків суду і твердження обвинуваченого про відсутність умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки судом встановлено, що у момент заподіяння ударів потерпілий знаходився перед автомобілем, що виключає будь-які розумні сумніви щодо неможливості сприйняття обвинуваченим реальної загрози заподіяння шкоди життю та здоров`ю особи, неможливості передбачити його суспільно- небезпечні наслідки і небажання їх настання.

Суд вважає хибним посилання сторони захисту на відсутність в обвинувальному акті мотиву злочину, оскільки у даному випадку законодавець передбачив у диспозиції статті спеціальний мотив(у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків), який і зазначений в обвинувальному акті.
Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і посилання захисту на порушення вимог службової інструкції щодо заборони зупинки транспортного засобу порушника у місцях, де зупинка може створити перешкоду у русі чи аварійну обстановку, а в даному випадку на мосту через р. Ворскла, переслідування обвинуваченого за межами зони патрулювання та наявність особистої зацікавленості екіпажу патрульної поліції у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки не надано ніяких доказів на їх підтвердження.

Суд вважає вину обвинуваченого повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніннях.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Суд не визнає як обтяжуючу обставину вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового або громадського обов`язку, оскільки ця обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Суд враховує, що вчинене обвинуваченим правопорушення є середньої тяжкості; за місцем проживання він характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину; обставину, що обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання. З урахуванням положень статті 65 КК України, матеріалів досудової доповіді, враховуючи думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції статті.

Беручи до уваги ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, згідно з висновками досудової доповіді його виправлення можливе при застосуванні покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи думку потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Обвинувачений примусового лікування не потребує.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України,

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - автомобіль «Volkswagen Passat В6» д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 .

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1