Справа № 461/8189/18
В И Р О К
Іменем України

13.12.2018 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0004291 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який народився у с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області, працює без офіційного працевлаштування, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2018 року, о 23 год. 48 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Львівської національної галереї мистецтв імені Бориса Возницького за адресою: м. Львів, вул. Коперника, 17, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy J7 (ІМЕІ НОМЕР_1 ) вартістю 5899,00 грн. з чохлом вартістю 299,00 грн., який знаходився у зазначеному приміщення на лавці, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 6198,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, щиро покаявся. Пояснив, що він виконував вантажні роботи на другому поверсі приміщення галереї мистецтв 23 вересня 2018 року в нічний час, побачивши на лавці мобільний телефон, забрав його. Через декілька днів до нього підійшли працівники служби безпеки «Міст Експрес» з приводу викраденого телефону, на їх вимогу він у приміщенні Галицького відділу поліції віддав телефон власнику.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, ОСОБА_4 просив суд не допитувати потерпілого, свідків, не досліджувати матеріали справи, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчинених діянь, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу ОСОБА_4 .

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вивчаючи особу винного, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень на обліку в психіатричній лікарні і наркологічному диспансері не знаходився, за місцем проживання характеризується посередньо.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який кримінальним законом віднесений до категорій злочинів середньої тяжкості, конкретних обставин справи, досудової доповіді органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Тому останньому можливо призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 ч. 6 п. 4 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy J7 (ІМЕІ НОМЕР_1 ) повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю;

- дві DVD-диски з відеозаписами камер спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1