Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7544/18
У Х В А Л А

25 жовтня 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки,-

встановив:

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 звернулися в суд із скаргою на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки.

Скаргу обґрунтовують тим, що прокуратурою Черкаської області під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25 вересня 2015 року за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, у якому ОСОБА_3 намагаються підозрювати у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

24 січня 2018 року ОСОБА_3 подав до приймальної ГПУ заяву від 23 січня 2018 року про забезпечення застосування до нього заходів безпеки, передбачених КПК України та законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

26 січня 2018 року прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 прийняв процесуальне рішення у формі постанови про відмову в задоволені заяви про застосування заходів безпеки.

Вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню з підстав необґрунтованості та невідповідності вимогам закону, а саме ст.ст. 2,110 КПК України.

Так, в постанові прокурором зазначено, що на даний час у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загроз життю, здоров`ю ОСОБА_3 та ним не наведено доводів, щодо наявності вказаних обставин.

Зокрема, у заяві від 23 січня 2018 року ОСОБА_3 просив забезпечити застосування до нього заходів безпеки, враховуючи його численні попередні звернення до ГПУ. До 23 січня 2018 року ОСОБА_3 подав ГПУ більше десяти звернень, у яких викладав доводи про наявність реальних загроз його життю і здоров`ю.

Крім того, 26 січня 2018 року прокурор ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_3 листа № 15/2-29460-17 про те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», орган, який приймає рішення про застосування заходів безпеки, має право одержувати пояснення без провадження слідчих дій за заявами і повідомленнями про загрозу безпеці осіб, щодо яких приймається рішення про застосування заходів безпеки. У зв`язку цим прокурор запропонував ОСОБА_3 «для остаточного вирішення питання щодо наявності підстав для застосування безпеки» надати пояснення.

Звертають увагу на те, що звернути увагу, що у листі прокурора жодним чином не зазначено про будь-який результат розгляду ОСОБА_3 від 23 січня 2018 року, а міститься лише вимога надати пояснення. Така ж вимога міститься і у листі прокурора Січка № 15/2-29460-18/11 вих-18 від 7 лютого 2018 року.

Відмовивши учаснику кримінального провадження ОСОБА_3 в застосуванні до нього заходів безпеки за наявності визначених законом підстав, прокурор тим самим не застосував належної правової процедури усупереч ст. 2 КПК України та ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Просили суд скасувати винесену прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 26 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001998 постанову про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки як незаконну та таку, що порушує права ОСОБА_3 і основні засади кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити її повністю.

ОСОБА_3 та прокурор, чиє рішення оскаржується в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що прокуратурою Черкаської області під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25 вересня 2015 року за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, у якому ОСОБА_3 оголошено підозру.

24 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою, в якій вказав про свою готовність прибути до ГПУ та суду для особистої участі у кримінальному провадженні та судових засіданнях як з розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, так і з інших питань. Для сприяння цьому, ураховуючи його численні звернення до Генеральної прокуратури щодо реальної загрози його життю та здоров`ю, просив забезпечити застосування до нього заходів безпеки, передбачених КПК України та Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року у задоволені заяви про застосування заходів безпеки підозрюваному ОСОБА_3 відмовлено.

Обгрунтовуючи своє рішення, прокурор вказує на те, що на даний час у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну ОСОБА_3 та ним не наведено доводів, щодо наявності вказаних обставин.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Особливість розгляду цієї категорії скарг полягає в тому, що підстави та умови застосування заходів безпеки регламентовані не КПК, а Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», який і підлягає застосуванню в разі оцінки правомірності дій (рішень, бездіяльності) для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням заходів безпеки.

Крім того, специфікою відповідних проваджень, які здійснюються слідчим суддею, є те, що цей Закон, визначаючи підстави застосування заходів безпеки, використовує оціночні поняття і саме із такими поняттями пов`язує правомірність вжиття заходів безпеки, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 20 цього Закону підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у ст. 2 Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Тобто, заходи безпеки можуть застосовуватись за наявності достатніх доказів про існування реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Водночас, прийняттю процесуального рішення щодо застосування заходів безпеки передує правова процедура перевірки доводів заявника.

Так, орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеки особи, зазначеній у ст.2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки (ч.2 ст.22 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»).

Із матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_3 про застосування заходів безпеки від 23 січня 2018 року у провадженні за № 0001998 надійшла до ГПУ 24 січня 2018 року та була зареєстрована за №10.

Прокурор ОСОБА_5 постановою від 26 січня 2018 року відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його заяви щодо забезпечення заходів безпеки з посиланням на те, що у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну ОСОБА_3 та ним не наведено доводів, щодо наявності вказаних обставин.

Отже, зі змісту постанови прокурора ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року зробити висновок про те, що прокурором ОСОБА_5 відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» не перевірялися доводи, факти ОСОБА_3 , викладені у заяві про забезпечення заходів безпеки від 23 січня 2018 року, щодо забезпечення заходів безпеки відносно ОСОБА_3 .

Вказані обставини свідчать про порушення прокурором ОСОБА_5 вимог, передбачених ч.2 ст.22 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», щодо невжиття та не здійснення правової процедури перевірки доводів ОСОБА_3 , викладених у заяві про забезпечення заходів безпеки від 23 січня 2018 року, які передують прийняттю рішення.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із постанови прокурора ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року, яка є предметом оскарження, вбачається, що вона була винесена в порядку ст.ст.110, 220 КПК України.

В той же час п.2 ч.5 ст.110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про:

- зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

- мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Частиною 2 ст.220 КПК України передбачено винесення вмотивованої постанови про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання.

За своїм змістом постанова прокурора ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення заходів його безпеки є не вмотивована та не обґрунтована, оскільки винесена без проведення попередньої перевірки доводів ОСОБА_3 , які викладені у заяві про забезпечення заходів безпеки, прокурором ОСОБА_5 перед прийняттям постанови від 26 січня 2018 року у період з 24 січня 2018 року по 26 січня 2018 року включно не використані свої права, передбачені ч.1 ст.6 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві`щодо витребування необхідних матеріалів та одержання пояснень без провадження слідчих дій.

Оскільки, слідчий суддя не може самостійно вирішити питання про застосування заходів безпеки на підставі адресованого прокурору клопотання, то належним способом захисту прав ОСОБА_3 є зобов`язання прокурора повторно розглянути його заяву від 23 січня 2018 року року щодо забезпечення заходів безпеки.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303-309 КПК України,-

ухвалив :

Скаргу задовольнити .

Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 26 січня 2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування заходів безпеки.

Зобов`язати процесуального керівника-прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 26 січня 2018 року про застосування заходів безпеки .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 30 жовтня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1