КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , з забороною відчуження, перереєстрації, зняття та поставки на облік, на час проведення досудового розслідування.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так апелянт зазначає про необґрунтованість підозри, посилаючись на ті обставини, що вище зазначений автомобіль із власності ОСОБА_7 не вибував, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Дані обставини, на думку представника, вказують на відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Не погоджується апелянт і з висновками слідчого судді щодо відповідності автомобіля критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не надано відомостей, які б давали підстави вважати його доказом злочину.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки копію постановленого судом рішення він отримав 07 грудня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що копію ухвали слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , отримав 07 грудня 2018 року, колегія суддів вважає за можливе поновити останньому строк на оскарження ухвали слідчого судді, як такий, що пропущено з поважних причин.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді,то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, заслухавши пояснення учасників провадження та свідка ОСОБА_9 , приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_9 з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції за ініціативою сторони захисту та надав суду відповідні пояснення.
При цьому слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, колегія суддів, діючи у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, оцінює наданій їй матеріали та пояснення ОСОБА_9 в обсязі який відповідно до норм КПК України є необхідним для вирішення питання про арешт майна та вважає, що їх сукупність є достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
При цьому,відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Так, СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009656 від 18 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 переглядаючи Інтернет ресурс з продажу автомобілів «АвтоРіа», виявив оголошення з продажу автомобіля марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, після чого домовився з його власником ОСОБА_7 про зустріч.

В ході зустрічі був оглянутий вказаний автомобіль, після чого, в присутності нотаріуса, ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 18 000 доларів США, як плату за автомобіль, а ОСОБА_7 в свою чергу передав ОСОБА_10 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого ОСОБА_10 сів до автомобіля та поїхав у справах.

В подальшому, 17 жовтня 2018 року близько 16 год. 00 хв. гр. ОСОБА_10 приїхав до будинку, що за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 59-А де припарковав автомобіль «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, та пішов по особистим справам. Приблизно через годину ОСОБА_10 повернувся до місця де залишив автомобіль та виявив його відсутність. Про те, що сталося ОСОБА_10 повідомив поліцію.

23 листопада 2018 року ОСОБА_10 зателефонував працівник Сарнянського ВП ГУ НП у Рівненській області, та повідомила, що автомобіль, про зникнення якого він повідомляв, знайдено на їх території обслуговування і за його кермом знаходився ОСОБА_7 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_10 зазначив, що автомобілем він користувався сам і жодних довіреностей про передачу автомобіля третім особам не давав.

23 листопада 2018 року в ході огляду автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, було вилучено.

Постановою слідчого Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 від 23 листопада 2018 року вказаний автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0009656 від 18 жовтня 2018 року.

Встановивши зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене в ньому майно, а саме на автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання представника на відсутність у арештованого майна ознак речового доказу спростовуються вище наведеними обставинами.

Також є безпідставними і доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки додані до клопотання слідчого матеріали містять такі відомості і факти, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у ймовірному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини є достатнім для встановлення обґрунтованості підозри.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Opel», модель «Insignia», номерні знаки « НОМЕР_1 », номер кузова « НОМЕР_2 », білого кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/705/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1