Справа № 511/178/17
Провадження №1-кп/523/804/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 р.року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за № 0001269 від 23.10.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.4 КК України, -

Встановив:

5.06.2018 року з Апеляційного суду Одеської області після визначення підсудності до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.4 КК України.

З`ясувавши думку учасників процесу - прокурора, яка вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів; захисника ОСОБА_4 , який заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, мотивуючи тим, що обвинувальний акт не відповідає в повній мірі вимогам процесуального Кодексу, є недосконалим, так як зміст обвинувачення не містить викладення фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме не зазначено дату, час, місце, яким чином ОСОБА_6 розтратив ввірене йому майно, спосіб розтрати, яким чином незаконно витратив отримані грошові кошти на власні потреби, посилаючись при цьому на Європейську практику по правам людини, де чітко вказано приділяти увагу роз`ясненню обвинувачення, деталі якого можуть відігравати вирішальну роль для забезпечення справедливого судового розгляду та при прийняття рішення, разом з цим акцентуючи увагу суду на визначену суму завданого матеріального збитку, яка на думку сторони захисту є необґрунтованою без урахування експлуатації транспортних засобів, у зв`язку з чим сума матеріальної шкоди повинна бути меншою, водночас зазначаючи, що раніше ухвалами Роздільнянського районного суду Одеської області обвинувальний акт повертався прокурору для усунення недоліків за аналогічних підстав, однак в черговий раз спрямований до суду без змін, тобто усунення недоліків носить формальний характер, наполягаючи на невідповідності обвинувального акту вимогам Законодавства.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , який представляє інтереси ТОВ «Автобаза №4», заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального прокуророві, так як вважає обвинувачення обґрунтованим, посилаючись на те, що при проведенні санкціонованих обшуків на території ОСОБА_6 були знайдені елементи КАМАЗів, які бралися ним в користування по договору оренди, в яких зазначена вартість транспортних засобів, та які орендатор повинен був підтримувати в належному стані, але автомобілі були знищені, розрізані на металобрухт, отримані кошти були витрачені на власні потреби, наполягаючи, що сума спричиненого матеріального збитку є вірною та відображена в кожному з договорів, на думку представника потерпілого є не суттєвими ті обставини, яким чином було скоєне кримінальне правопорушення, кому був проданий метал та інше.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника, також вказавши, що всі автомобілі поновлювалися за його власні кошти, так як на жодному з них не було акумуляторів.

В спростування доводів сторони захисту прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зачитала вимоги діючого Законодавства, посилаючись на ст.ст. 91, 291 КПК України, статтю 6 Конвенції, лист Верховного суду від 3.10.2012 року, також надав на огляд суду копії обвинувальних актів, які раніше були повернуті прокуророві, стверджуючи, що дане обвинувачення є сформульованим, зараз складений новий обвинувальний акт, який підлягає призначенню до судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників процесу; вивчивши надані суду копії документів, пред`явлених учасниками процесу, дослідивши складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт з доданими до нього документами суд дійшов до наступних висновків.

Згідно положенням ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який повинен відповідати вимогам, передбаченими ст. 291 КПК України.

За змістом положень ст.291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст.291 ч.4 п.2 КПК України до обвинувального акту додається цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування (однак, обвинувальний акт надійшов до суду без додатків, цивільний позов відсутній, як і розписка ОСОБА_6 про отримання цивільного позову, незважаючи на те, що в подальшому був наданий новий цивільний позов про відшкодування на користь ТОВ Автобаза №4» завданого матеріального збитку у загальній сумі 328576 гривень).

Всупереч викладених вимог в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 викладені лише анкетні дані обвинуваченого, самий зміст обвинувачення нагадує довідку про дати укладення договорів оренди транспортних засобів без викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , а саме залишається не зрозумілим у який самий час, якою саме діяльністю займався ОСОБА_6 , яким саме шляхом відчуження обвинувачений розтратив ввірене йому рухоме майно, яким мав право розпоряджатися; якими самими діями спричинено матеріальний збиток у великих розмірах, тобто основні вимоги статті 91 ч.1 КПК України відповідно до яких у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) не дотримані, також не вказані суспільно-небезпечні наслідки в результаті вчиненого діяння, яке як вбачається за змістом обвинувального акту скоєне у невстановлений досудовим слідством час у невстановленому місці та невстановленим слідством особам, фактично формулювання обвинувачення як таке відсутнє, що на думку суду є суттєвими порушеннями.

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу щодо висунутого обвинувачення за кваліфікуючими ознаками ст.191 ч.4 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого великих розмірах з урахуванням диспозиції вказаної статті, об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, що на думку суду є важливим для подальшого дослідження обставин кримінального правопорушення у суді, вірної кваліфікації та реалізації права на захист, що в свою чергу дає підстави вважати, що прокуратурою не встановлені фактичні дані кримінального правопорушення, має місце формальний підхід, тобто обвинувачення залишається не конкретизованим, незважаючи на позицію сторони обвинувачення аби яким чином направити обвинувальний акт до суду, ігноруючи раніше прийняті рішення Роздільнянського районного суду м. Одеси та Апеляційного суду Одеської області.

Оцінюючи доводи представника потерпілого, суд погоджується, що аргументація потерпілої сторони можливо має місце, однак все ж таки вважає за необхідне наголосити, що пояснення представника потерпілого по суті про обставини кримінального провадження не можуть бути прийняти до уваги, оскільки потребують дослідження безпосередньо у судовому засіданні, що на думку суду є не допустимим на даній стадії підготовчого провадження.

Також з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що у ході досудового розслідування був проведений обшук та була винесена постанова про накладення арешту на вилучене майно, але не зазначений перелік цього майна та вказаний порядок його зберігання, також не відомо, чи мало місце прилучення речових доказів, що також залишається не зрозумілим.

Реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємним додатком до обвинувального акту, який повинен містити всі процесуальні рішення, які суд використовує при розгляді справи, та які на думку суду є не допустимими, у зв`язку з чим слід усунути викладені неточності.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини першої або частиною другої статі 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам діючого Кодексу; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокуророві для усунення недоліків.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що за відсутністю клопотань учасників процесу про обрання, зміну чи скасування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи положення ст.315 ч.3 КПК України, суд вважає, що на теперішній час не має необхідності в вирішенні питання щодо застосування заходів забезпечення даного кримінального провадження.

Таким чином, керуючись ст.ст. 109, 134, 291, 314-317, 369-372, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

Обвинувальний акт з доданими до нього документами у кримінальному провадженні за № 0001269 від 23.10.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.4 КК України повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області для усунення недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1