Справа № 487/8572/18
Провадження № 1-кс/487/4557/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004902 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
20.12.2018 року начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004902, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 (підстава: договір купівлі-продажу, серія та номер: 0126ю-284, виданий 18.02.2000, видавник: Товарна Біржа «Українська Біржа Десятинна»), та заборонити здійснювати будь-які дії, спрямовані на пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного об`єкта нерухомості, в тому числі укладати будь-які правочини.

Клопотання обґрунтоване тим, що квартира АДРЕСА_2 є об`єктом кримінального правопорушення та арешт вказаної квартири необхідний з метою запобігання подальших незаконних дій з вищезазначеним нерухомим майном та збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав. просив про задоволення.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0004902 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України, зареєстроване в ЄРДР за заявою ОСОБА_6 щодо вжиття заході до невстановлених осіб, які шляхом обману намагаються заволодіти її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням з допиту заявника ОСОБА_6 встановлено, що невстановлені особи, використовуючи заздалегідь підроблений документ, а саме договір купівлі-продажу, заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка не праві спадщини належить ОСОБА_6 . Даний договір був підписаний у 2000 році ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_8 на користь невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , хоча ОСОБА_8 помер у 1999 році.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 (підстава: договір купівлі-продажу, серія та номер: 0126ю-284, виданий 18.02.2000, видавник: Товарна Біржа «Українська Біржа Десятинна»).

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що квартира адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, слідчим доведено необхідність арешту вказаної квартири, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеної квартири.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом заборони здійснювати будь-які дії, спрямовані на пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного об`єкта нерухомості, в тому числі укладення правочинів.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити начальнику відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1