У Х В А Л А
05 грудня 2018 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просить вказану постанову слідчого скасувати.
Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
25.10.2018 року ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 із заявою про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
26.10.2018 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, оскільки така заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України, окрім цього зібрані докази вказують на відсутність події кримінального правопорушення.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В решті вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим не підлягають до задоволення, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачають прийняття такого процесуального рішення, окрім цього відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя