УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000665, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
24 липня 2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000665, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме: автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилученого під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 18 липня 2018 року.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000665, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 18 липня 2018 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Саперно-Слобідській зі сторони проспекту Миколи Бажана в напрямку проспекту Науки в м. Києві та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 та його пасажир ОСОБА_7 загинули на місці, а водія ОСОБА_8 та його пасажира ОСОБА_9 госпіталізовано до КМКЛ № 17.

18 липня 2018 року після проведення огляду місця події автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4.

Того ж дня зазначений автомобіль було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, не з`явився, однак 27 липня 2018 року прокурор, який входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_10 звернувся до суду з заявою (вх. № 73250), в якій просив вирішити питання про накладення арешту на майно без його участі. Крім того, долучив до своєї заяви копію письмового повідомлення ОСОБА_8 , який є володільцем автомобіля, на який планується накласти арешт, про час та місце судового засідання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000665 від 18 липня 2018 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 18 липня 2018 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучений під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 18 липня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000665, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучений під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 18 липня 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1