Провадження № 1-кс/520/130/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000864 від 23.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, про арешт майна.

27.12.2018 року слідчим суддею було повернуте вказане клопотання прокурору для усунення недоліків.

29.12.2018 року сторона обвинувачення після усунення недоліків повторно звернулась із зазначеним клопотанням.

Як вбачається з клопотання, 22.10.2018 приблизно о 20.00 год. на 240 км +400 м автодороги М-15 «Одеса-Рені», а/м марки «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись з боку м. Ізмаїл у напрямку м. Болград, здійснив зіткнення із гужовою повозкою, яка рухалася у попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті пригоди водій гужового транспорту ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а водій а/м марки «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, з якими доставлений до КУ «Ізмаїльська ЦРЛ» (ЖЄО №18067 Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області).

23.12.2018 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, також оглянутий а/м марки «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 , який вилучений та на даний момент зберігається на майданчику тимчасового утримання великогабаритних речових доказів Ізмаїльського ПП ГУНП в Одеській області.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що автомобіль має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість досліджень за місцем зберігання. Якщо транспортний засіб буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, разом з тим, від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до рапорту слідчого користувач майном ОСОБА_5 в телефонному режимі був повідомлений про розгляд клопотання, проте останній пояснив, що з`явитися в судове засідання не має можливості та не заперечує проти розгляду клопотання без його участі.

Власника майна сповістити про дату та час розгляду клопотання не вдалося за можливе, у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження, а за місцем реєстрації остання не мешкає.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Так, слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки автомобіль міг зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене підтверджується постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26.12.2018 року, яка долучена до матеріалів клопотання, та згідно якої автомобіль «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000864 від 23.12.2018 року.

Автомобіль марки «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, 2010 р.в., на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а завданням арешту майна є запобігання можливості його знищення, приховання, оскільки не накладення арешту призведе до втрати доказів та слідової інформації в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також для забезпечення, в подальшому, проведення експертних досліджень та необхідних слідчих дій з вказаним транспортним засобом, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000864 від 23.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW Х-6», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , із забороною розпорядження та користування зазначеним майном.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Cлідчий суддя ОСОБА_1