Провадження № 1-кп/331/131/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002956 від 05.07.2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва РФ, громадянина України, освіта базова вища, працевлаштованого менеджером зі збуту в ТОВ «ПІІ «Еконія», сімейний стан одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2017 року, приблизно об 11 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Нісан Алмера» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Шкільної, рухаючись з боку вул. Української в напрямку вул. Запорізької в м. Запоріжжі.
В цей же час, в районі будинку № 26, проїзну частину вул. Шкільної, рухаючись по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, з права - наліво за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5 , перетинала пішохід ОСОБА_4 , яка тримала на руках малолітню дочку ОСОБА_8 .
Водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_4 , яка утримувала на руках малолітню ОСОБА_8 , маючи об`єктивну здатність виявити пішохідний перехід та пішохода, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував, дорогу пішоходу із дитиною на руках не надав, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною кузова власного автомобілю на пішохода ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді:
- тяжкої черепно-мозкової травми з закритим переломом лівої тім`яної кістки, що продовжився на потиличну кістку праворуч, забою головного мозку тяжкого ступеня, з крововиливом під павутинну оболонку головного мозку, з розвитком пневмоцефалії (скупчення повітря в порожнині мозку), рани в лівій тім`яній області, з розвитком посттравматичних церебрастеничного та лікворно-гіпертензійного синдромів, посттравматичної нейросенсорної туговухості, які у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя;
- закритої травми правого колінного суглобу з розривом заднього рога медіального меніска, розривом передньої хрестоподібної зв`язки, латеральної хрестоподібної зв`язки, сіновіїту (скупчення рідини в порожнині суглоба), які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;
- саден в області задньої поверхні грудної клітини, поперековій області, в області тильної поверхні правої стопи у вигляді ділянок шкіри з рожевою блискучою поверхнею (огляд 19.09.17 року ), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітня дитина ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді:
- закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку легкового ступеня тяжкості, з крововиливом під павутинну оболонку мозку переважно в правій гемісфері головного мозку, рани в області підборіддя в області спинки язика, підшкірної гематоми в правій тім`яній області, саден та забоїв м`яких тканин в області лівої щоки, в лівій виличній області, в області лоба, саден в правій скроневій області (більш точна локалізація в наданій медичній документації не вказана), які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;
- синців в області обох стегон, саден в області передньої черевної стінки, в області обох стегон, в області верхніх кінцівок та нижніх кінцівок (більш точна локалізація в наданій медичній документації не вказана), які кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, проте в судових дебатах зазначив, що визнає свою провину у здійсненні наїзду на пішоходів, вважає, що провина в порушенні ним правил дорожнього руху, стороною обвинувачення безсумнівно не доведена. Разом з тим пояснив суду, що 05 липня 2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, на власному автомобілі марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 він здійснював рух по правому ряду проїзної частини вулиці Шкільної в м. Запоріжжі, рухаючись з боку вулиці Української, в напрямку вулиці Запорізької зі швидкістю руху приблизно 50-60 км/год. Погода була ясною, ніяких факторів, які б перешкоджали дорожньому руху не було, дорожнє покриття сухий асфальт, ям на проїжджій частині не було, керований ним транспортний засіб був технічно справний, почував себе добре. Проїхавши пішохідний перехід біля зупинки громадського транспорту «Школа», він здійснив обгін вантажного транспортного засобу та перестроївся в середню смугу руху. Наближаючись до пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком та дорожньою розміткою, в районі буд. № 26 по вул. Шкільній, він перевів свій погляд вліво на смугу зустрічного руху для виявлення можливого руху пішоходів. Потерпілу ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу з дитиною на руках справа-наліво по ходу руху його транспортного засобу, він помітив в момент наїзду на неї. Після цього, він одразу ж викрутив кермо вліво та застосував заходи екстреного гальмування. Наїзд на пішохода ОСОБА_4 відбувся на пішохідному переході на середній смузі руху проїжджої частини. В результаті наїзду на потерпілу ОСОБА_4 , остання вдарилась головою об лобове скло його автомобіля та впала на проїжджу частину. Дитина, яку тримала в руках потерпіла, з його транспортним засобом не контактувала, проте в результаті наїзду на потерпілу, дитину підкинуло догори і дитина впала на асфальт. Після того як він зупинив автомобіль, він повернувся до потерпілої. До служби «103» він не додзвонився, швидку медичну допомогу викликали випадкові перехожі. До приїзду швидкої медичної допомоги дитина потерпілої прийшла до тями, почала плакати, потерпіла залишалась без свідомості.

Крім того пояснив, що в силу своїх фінансових можливостей надавав допомогу потерпілим під час їх перебування в лікарні, купував ліки, цікавився у лікарів станом здоров`я потерпілих. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині відшкодування на її користь матеріальної шкоди в сумі 1825 гривень визнає в повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково, а саме, в розмірі 30000 гривень. Позовні вимоги представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково, а саме, в розмірі 15000 гривень.

Разом з тим зазначив, що проведення додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2017 року відбувалося без участі понятих, які вказані у даній процесуальній дії. В ході проведення огляду місця події він надавав пояснення про обставини вчинення наїзду на потерпілих, швидкість руху транспортного засобу, темп руху пішохода, вказав на схемі місце здійснення наїзду. Наступного дня він прибув до кабінету слідчого, ознайомився зі змістом вказаного протоколу, зауважень не висловив та підписав його, мотивуючи тим, що він не володіє спеціальними знаннями в галузі права.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про розгляд вказаного кримінального справдження без його участі, на задоволенні позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на його користь 300000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній потерпілій ОСОБА_10 наполягає в повному обсязі, просить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 суворе покарання (т. 1, а.п. 128).

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність його винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 05 липня 2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, вона знаходилась на вул. Шкільній в м. Запоріжжі, прямуючи зі сторони гіпермаркету «Ашан» в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжі. Погода була ясною, дорожнє покриття сухий асфальт, суттєвих ям на проїжджій частині не було, видимість була доброю, почувала себе добре. Підійшовши до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою та дорожнім знаком, вона взяла на руки свою дочку ОСОБА_11 та спокійним темпом руху почала перетинати дорожню частину по пішохідному переходу. Перед початком руху вона впевнилась в тому, що будь-які транспортні засоби відсутні поблизу, що дозволяло їй перейти дорогу. Знаходячись на пішохідному переході, її дитина сказала, що їде автомобіль, в цей момент вона повернула голову вліво та побачила автомобіль темного кольору, відчула удар від наїзду та втратила свідомість. Подальший хід подій вона не пам`ятає оскільки прийшла до тями вже після ДТП у 5 міській лікарні.

У зв`язку із отриманими травмами, вона з 05.07.2017 року по 29.07.2017 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжі. З 31.08.2017 року по 11.09.2017 року проходила лікування у неврологічному відділенні Мелітопольської міської лікарні № 2. Внаслідок отриманих травм вона страждає на постійний головний біль та запаморочення, знизився слух на праве вухо, вона не відчуває запахів, з`явилась сонливість, підвищена втома, ліва рука періодично проявляє слабкість. В результаті ДТП вона отримала третю групу інвалідності по ураженню ЦНС та втратила працездатність. Єдиним джерелом доходу є соціальні виплати по інвалідності та виплати по догляду за дитиною. Протягом п`яти років вона буде перебувати на обліку лікарів з метою виявлення можливих вогнищ епілепсії на фоні ураження центральної нервової системи та виявленого кістозного утворення.

Разом з тим пояснила, що її чотирирічна донька ОСОБА_10 , в результаті отриманих ушкоджень знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05.07.2017 року по 20.07.2017 року в Запорізькій обласній клінічній дитячій лікарні у хірургічному відділенні та відділенні ендокринології. В результаті ДТП її дитина страждала на сильний фізичній біль, стан її здоров`я до теперішнього часу не нормалізувався. Вона страждає на головний біль, з`явилась слабкість, сонливість, часто плаче. Оскільки її дитина хворіє на цукровий діабет, після події ДТП, на фоні стресу, в неї з`явились проблеми із щитовидною залозою.

Крім того, підтвердила, що ОСОБА_5 , дійсно відвідував її в лікарні, цікавився станом здоров`я, добровільно надавав матеріальну допомогу на придбання ліків.

Разом з тим зазначила, що слідчий експеримент, який проводився слідчим 31.07.2017 року відбувався за участю понятих, які зазначені в даній слідчій дії. Вказані особи були запрошені слідчим в якості понятих із числа відвідувачів магазину, розташованого неподалік від місця проведення слідчого експерименту.

На задоволенні позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в сумі 1825 гривень та моральної шкоди в сумі 300000 гривень наполягає, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 05 липня 2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, він разом із дитиною знаходився на вул. Шкільній в м. Запоріжжі, прямуючи зі сторони гіпермаркету «Ашан» в напрямку пр. Соборного. Перед тим, як перейти проїжджу частину, він зупинився перед пішохідним переходом та чекав, коли загориться зелений сигнал світлофора. З лівого боку почув удар та звук гальм. Повернувшись побачив, як на пішохідному переході, який був розташований на відстані 20-30 метрів від місця де він знаходився, від зіткнення з автомобілем відлетіло два тіла. Удар був настільки сильним, що потерпіла ОСОБА_4 відлетіла вперед, а її дитину підкинуло вгору, приблизно метра на три. Він одразу ж підійшов до місця ДТП. На пішохідному переході, на крайній лівій полосі руху стояв автомобіль «Ніссан», з якого вийшов ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_4 лежала на дорозі перед автомобілем, вона була без свідомості, дитина лежала недалеко від автомобіля теж без свідомості. Очевидці почали викликати швидку та поліцію. Працівники поліції приїхали через декілька хвилин, швидка допомога приїхала приблизно через десять хвилин. До приїзду швидкої потерпіла була без свідомості, дитина прийшла до тями та почала плакати.

Дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- висновком експерта № 9-502 від 14.08.2017 року, яким встановлено, що в діях водія автомобіля «Нісан Альмера» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 є невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, невідповідність в його діях вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди (т. 1, а.п. 139-145);
- висновком експерта № 2195-М від 25.09.2017 року, відповідно до якого встановлено, що закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості, з крововиливом під павутинну оболонку мозку переважно в правій гемісфері головного мозку, рани в області підборіддя в області спинки язика, підшкірна гематома в правій тім`яній області, садна та забої м`яких тканин в області лівої щоки, в лівій виличній області, в області лоба, садна в правій скроневій області (більш чітка локалізація в наданій медичній документації не вказана) у потерпілої ОСОБА_8 у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Синці в області обох стегон, садна в області передньої черевної стінки, в області обох стегон, в області верхніх кінцівок та нижніх кінцівок (більш чітка локалізація в наданій медичній документації не вказана) у потерпілої ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди (т. 1, а.п. 146-148);
- висновком експерта № 2196 від 25.09.2017 року, згідно якого встановлено, що тяжка черепно-мозкова травма з закритим переломом лівої тім`яної кістки, що подовжився на потиличну кістку праворуч, забій головного мозку тяжкого ступеня, з крововиливом під павутинну оболонку головного мозку, з розвитком пневмоцефалії (скупчення повітря в порожнині мозку), рана в лівій тім`яній області, з розвитком посттравматичних церебрастеничного та лікворно-гіпертензійного синдромів, посттравматичної нейросенсорної туговухісті у потерпілої ОСОБА_4 у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Закрита травма правого колінного суглобу з розривом заднього рога медіального меніска, розривом передньої хрестоподібної зв`язки, латеральної хрестоподібної зв`язки, сіновіїту (скупчення рідини в порожнині суглоба) у потерпілої ОСОБА_4 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад строком здоров`я понад 21 день. Садна в області задньої поверхні грудної клітини, поперековій області, в області тильної поверхні правої стопи у вигляді ділянок шкіри з рожевою блискучою поверхнею (огляд 19.09.17) у потерпілої ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів (т. 1, а.п. 149-151);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2017 року з фототаблицею, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, а саме, проїзну частину по вул. Шкільній, розташованої в районі буд. № 26 в м. Запоріжжі, де виявлено автомобіль «Nissan Aimera» реєстраційний номер НОМЕР_1 із механічними пошкодженнями, зафіксовано місце зіткнення, розташування транспортного засобу та інші сліди, складено схему ДТП ( т. 1, а.п. 203-218);
- висновком експерта № 9-408 від 19.07.2017 року, яким встановлено, що рульове керування, робоча гальмівна (гальмова) система та ходова частина автомобіля «Nissan Aimera», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані (т. 1, а.п. 222-234);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , яка на місці ДТП детально пояснила та вказала на обставини дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона була, місце наїзду на неї, дорожні умови та видимість, темп її руху по пішохідному переходу, які повністю співпадають і тими поясненнями, які вона надала в судовому засіданні ( т. 1, а.п. 235-237);
- протоколом проведення додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2017 року за участю водія ОСОБА_5 , під час якого, зі слів останнього, було встановлено місце наїзду на пішоходів, темп руху пішохода, зроблено вимірювання та встановлено обставини ДТП (т. 1, а.п. 238-239).
Обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що проведення додаткового огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2017 року відбувалось без участі понятих, тому на думку сторони захисту вказана слідча дія є недостовірним доказом, який би з технічної точки зору надавав оцінку діям обвинуваченого.

Такі доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31.07.2017 року з 15-00 години до 15-25 години слідчим проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_4 , який оформлений протоколом. Разом з тим, цього ж дня з 15-30 години до 15-50 години слідчим проведений додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який також оформлений протоколом. З показань обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що вони були безпосередніми очевидцями проведення обох слідчих дій. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 впевнено пояснила, що обидві слідчі дії 31.07.2018 року відбувалися за участю понятих, які були запрошені слідчим із числа відвідувачів магазину, розташованого неподалік від місця проведення слідчого експерименту. Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що зі змістом вказаного протоколу він був ознайомлений, зауважень не висловив та власноручно підписав його. Разом з тим, суд, забезпечуючи реалізацію принципу рівності та змагальності сторін в поданні суду своїх доказів, задовольнив клопотання як сторони захисту, так і сторони обвинувачення про виклик в судове засідання в якості свідків слідчого ОСОБА_13 , який проводив вказані слідчі дії та понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд неодноразово вживав передбачених законом заходів для забезпечення явки в судове засідання вказаних осіб шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом, проте в судові засідання вони не з`являлись, у зв`язку з чим пояснень стосовно обставин проведення слідчих дій, що мали місце 31.07.2017 року суду не надали. (т. 2, а.п. 10-16, 20-26, 31, 33-36, 40, 43-44). Заходи застосування примусового приводу вказаних свідків судом не вирішувались, оскільки сторони кримінального провадження не звертались до суду з таким клопотанням.

З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав визнавати протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2018 року та протокол додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.07.2018 року не достовірними доказами.
Разом з цим, посилання захисника на те, що висновок експерта № 9-502 від 14.08.2017 року, яким в діях обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено порушення правил дорожнього руху є недостовірним доказом з тих підстав, що він проведений із порушенням методики, встановленої для даного виду експертного дослідження, на переконання суду є необґрунтованимита ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки сторона захисту в ході судового розгляду не скористалась своїм правом спростувати його а ні шляхом допиту експерта, а ні шляхом звернення до суду з клопотанням про проведення повторної експертизи.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вони достовірні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченого до вчинення вказаного кримінального правопорушення та повністю підтверджують вину ОСОБА_5 .

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 в світлий час доби, не маючи будь-яких обмежень у видимості, нехтуючи Правилами дорожнього руху України, маючи об`єктивну здатність виявити пішохідний перехід та пішохода, своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував, дорогу пішоходу із дитиною не надав, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 та малолітню дитину ОСОБА_10 , що спричинила тяжкі наслідки.

Виходячи в вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжке тілесне ушкодження та спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив необережний тяжкий злочин, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, має постійне місце проживання, працевлаштований в ТОВ «ПІІ «Еконія» на посаді менеджера зі збуту, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, за місцем роботи характеризується з позитивного боку, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває (т. 1, а.п. 157-162).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, частково відшкодував потерпілій ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки, приніс потерпілій вибачення за свої дії.

Обставин, які обтяжують вину обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги часткове відшкодування завданих матеріальних збитків, враховуючи обставини справи, а саме, порушення Правил дорожнього руху України в частині скоєння наїзду на двох пішоходів на пішохідному переході, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_4 , яка не наполягає на призначенні покарання, пов`язаного із реальним позбавленням волі, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння, із застосуванням положень ст. 75 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про можливість застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування як основного так додаткового покарання, посилаючись на те, що він має на утриманні малолітню дитину (т. 1, а.п. 163).

Прокурор, потерпіла та її представник не заперечують проти задоволення даного клопотання та застосування до обвинуваченого положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доводи обвинуваченого, його захисника, думку прокурора, потерпілої, її представника, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» зазначено, що амністія це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року набрав чинності 07.09.2017 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» можуть бути звільнені від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Судом встановлено, що злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за формою вини злочином, вчиненим з необережності. Вину у скоєному злочині обвинувачений визнав частково, розкаявся у вчиненому. Наслідком злочину стало спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 та пошкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_8 . Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 10.06.2010 року, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.п. 157), тобто він є суб`єктом п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», при цьому він не відноситься до категорії осіб, які зазначені в переліку ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», до яких амністія не може бути застосована.

За перелічених обставин є всі підстави для того, щоб звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання на підставі закону про амністію.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в сумі 1825 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди в сумі 300000 гривень та позовних вимог законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 щодо стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в сумі 300000 гривень, суд приходить до наступного.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як на спричинення моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_4 посилається на те, що в результаті дій обвинуваченого вона перенесла значний фізичний біль, отримала численні травми, внаслідок ДТП страждає на постійний головний біль, запаморочення, зниження слуху на праве вухо, вона не може розпізнавати запахи, відбулося зниження пам`яті, з`явилась сонливість, підвищена втома, слабкість у лівій руці, стан її здоров`я до теперішнього часу не нормалізувався, попереду в неї важкий період реабілітації, втратила працездатність, не має змоги працювати, порушився звичний устрій життя, в результаті ДТП отримала третю групу інвалідності. Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_10 посилається на те, що його донька під час ДПТ відчувала сильний фізичний біль від отриманих множинних травм, була налякана, стан її здоров`я не нормалізувався, стала страждати на головні болі, сонливість, часто плаче, на фоні наявного в неї цукрового діабету, після події ДТП та перенесеного стресу, в неї з`явились проблеми із щитовидною залозою. Крім того, моральні страждання потерпілих посилюються тим, що обвинувачений не має бажання повністю відшкодувати завдану шкоду (т. 1, а.п. 100-112, т. 2, а.п. 45-62).

Враховуючи викладене, суд находить вимоги потерпілої ОСОБА_4 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , які вони оцінюють, кожен по 300 000 гривень певною мірою завищеними і, з врахуванням засад розумності, достатності, співмірності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на їх користь до 150000 гривень кожному.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Скасувати арешт автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, який є власністю ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 року (т. 1, а.п. 152-153).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1825 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) гривень та моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, а всього стягнути 151 825 (сто п`ятдесят одну тисячу вісімсот двадцять п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 законного представника малолітньої ОСОБА_8 , моральну шкоду, завдану малолітній ОСОБА_8 в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
Речові докази:
- автомобіль «Нісан Алмера», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_5 залишити у ОСОБА_5 за належністю (т. 1, а.п. 154-155).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1