Ухвала
14 лютого 2019р.

м. Київ
справа № 738/1482/17

провадження № 51 641 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 січня 2019 року,
встановив:
ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2018 року клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволено. Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2010 року, який змінений ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року, приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України». ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України та визнано вважати засудженим за ч. 2 ст. 127 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 січня 2019 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 відмовлено.
За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та звільнити його від відбування покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питання, пов`язаного з виконанням вироку, та постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України.

Частиною 6 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку. Касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону, а отже оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Такий висновок Суду відповідає й п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (в частині правосуддя)» щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову в відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2017 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 січня

2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3