Справа № 206/2256/19
Провадження № 1-кп/206/224/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000009 від 13.02.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, малолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.2002 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч. 1 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, згідно ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 19.06.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 3 місяці, та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- 20.05.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.121 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 7 років;

- 26.02.2019 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 12.02.2019 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, проходячи повз залізничні колії парку «І», залізничної станції «НижньодніпровськВузол» біля електроопори №150, біля колії побачив гальмівний рукав пневмообдувки стрілочного переводу.

Усвідомлюючи, що вказаний гальмівний рукав пневмообдувки належить АТ «Українська залізниця», у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а саме: гальмівного рукава пневмообдувки стрілочного переводу.

Приблизно о 12 годині 10 хвилин, 12.02.2019 року ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, вчиняючи корисливий злочин, діючи таємно, взяв ніж, який знаходився при ньому, та намагався перерізати ним гумовий шланг, яким обладнано гальмівний рукав пневмообдувки та який є його конструктивною частиною, однак в цей час злочинні дії ОСОБА_4 зупинили працівники національної поліції, які застали останнього на місці скоєння злочину, в зв`язку з чим ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незакінчений замах на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що належить СП «Нижньодніпровська дистанція колії» АТ «Українська залізниця», та намагався заподіяти матеріальну шкоду на суму 1405 грн. 40 коп.

26 квітня 2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, за надання представником потерпілого ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення такої угоди та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання покарань, остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливості затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Речові докази по справі суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 100 КПК України конфіскувати.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 26.04.2019 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та покарання призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ документально підтверджені витрати за проведення експертизи № 1089-19 від 11.03.2019 року у сумі 314 грн.
Речові докази: кухонний ніж з рукояткою червоного кольору, переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровьскій області (квитанція № 29) - конфіскувати.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1