Провадження: № 1-кп/484/82/19
Справа: № 484/3503/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2019 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громаданина України, з середньою освітою, військовослужбовець за контрактом, одружений, на утриманні перебуває малолітня дитина, 2018 року народження, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , згідно обвинувального акту раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у відсутність потерпілого - ОСОБА_10 ,

встановив:

Близько 01.00 год. 09.08.2014 року ОСОБА_3 , в порушення п.п. 2.1 "а" та 2.9 "б" Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом "Viper", без реєстраційного номеру, рухався у темну пору доби, по вул. Центральна в с.Софіївка Первомайського району Миколаївської області в напрямку перехрестя даної вулиці з вулицею Радянська. Рухаючись у вказаному напрямку на освітленій ділянці проїзної частини, ОСОБА_3 грубо та умисно порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішоходного переходу на якому перебувають пішоходи зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявивши неуважність та злочинну недбалість допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину дороги справа-наліво по напрямку руху мотоцикла в межах освітленого міським електроосвітленням нерегульованого пішоходного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 3.35.2 Правил дорожнього руху України та горизонтальною дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 "Пішохідний перехід". В результаті наїзду ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки та рани правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Умисно та грубо порушуючи зазначені Правила дорожнього руху України, ОСОБА_3 не перебачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак повинен був і міг їх передбачити, оскільки добре розумів, що стан алкогольного сп`яніння суттєво впливає на увагу та час реакції водія під час керування транспортним засобом, і до того ж є однією із основних причин скоєння дорожньо-транспортних пригод.
В діях водія мотоцикла "Viper" вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України за умовами його руху зі швидкістю 60 км/год. та невідповідність вимогам п. 12.3, 12.4 ПДР України за умови його руху зі швидкістю 70 та 108 км/год. За умови руху мотоцикла "Viper" зі швидкістю 60 та 70 км/год. невідповідність дій водія мотоцикла "Viper" вимогам п. 12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору. За умови швидкості руху мотоцикла "Viper"108 км/год. водій мотоцикла не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, але як зазначено мав таку можливість за умови руху з допустимою швидкістю руху 60 км/год., тобто невідповідність дій водія мотоцикла "Viper" вимогам п. 12.4 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією.
Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати та не позбавляти його права керування автомобілем.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисники не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненего злочину при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений необережний тяжкий злочин проти безпеки руху, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому. Крім того суд враховує, що вчинення обвинуваченим злочину не було обумовлене протиправною чи неправильною поведінкою інших учасників дорожнього руху, і зокрема потерпілого.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем роботи та проживання вцілому позитивно, що підтверджено характеристиками, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, є віськовослужбовцем за контрактом, на утриманні перебуває малолітня дитина, 2018 року народження. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя та не є особою, схильною до вчинення злочинів. Водночас суд враховує правомірну та правильну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину. При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілого, який не має претензій морального та матеріального характеру .
Суд визнає обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
З огляду на вищевказані обставини суд вважає за можливе звільненити обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та усі вищевказані обставини суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, та вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, який не має бути максимальним.
Вирішуючи цивільний позов, суд у порядку ст.ст. 36, 128 КПК України та згідно положень ст. 1206 ЦК України в повному обсязі задовольняє позовну заяву прокурора у кримінальному провадженні про стягнення із цивільного відповідача ОСОБА_3 коштів в розмірі 4459, 24 гривень витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_10 , який потерпів від злочину, оскільки такі витрати підтверджуються довідкою Первомайської ЦРЛ № 13 від. 24.01.2017 року.

Витрати пов`язані з залученням експертів на загальну суму 2127 грн. 84 коп. також підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по спарві відсутні.

До вступу вироку в законну силу суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 368, 370,371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на корить держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну суму 2 127 (дві тисячі сто двадцять сім) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на корить Держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні Миколаївської обалсті (Первомайське УК/мПервомайськ/ 24060300, р/р 0009, МФО 826013, ГУДКСУ у Миколаївській області) на відшкодування матеріальної шкоди від злочину на суму 4459 (чотири тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 24 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: