Справа № 178/92/18
У Х В А Л А

27 березня 2019 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Кринички за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 0000025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське / Дніпродзержинськ / Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, раніше судимого 29 серпня 2016 року, Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, Дніпропетровської області № 94, звільнений з Синельниковської ВК 22 грудня 2017 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчим СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області до суду внесено клопотання, узгоджене з прокурором у кримінальному провадженні за № 0000025, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно клопотання ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин: 13 січня 2018 року приблизно о 10 годині (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_6 , перебуваючи в с.Аули, Криничанського району Дніпропетровської області разом з не встановленою в ході досудового розслідування особою, вирішили вчинити кримінальне правопорушення, яке б виразилось у здійсненні відкритого викрадення майна з приміщення жилого будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , таким чином вступивши у попередню змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна. Далі, реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел ОСОБА_6 , разом із не встановленою особою, прийшли на територію домоволодіння о АДРЕСА_2 та виконуючи умови попередньої змови, ОСОБА_6 , разом із не встановленою особою, без запрошення власниці будинку, через вхідні двері незаконно проникли до приміщення будинку. Після чого ОСОБА_6 , разом із не встановленою особою застосовуючи насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнули останню на підлогу, після чого почали наносити кулаками удари в область грудної клітини, в область верхніх та нижніх кінцівок та удари в область обличчя, при цьому вимагаючи у ОСОБА_7 , надання їм грошових коштів. У зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_7 , не повідомила про те, де знаходяться грошові кошти, ОСОБА_6 , разом із не встановленою особою зв`язали руки та ноги потерпілій ОСОБА_7 , скотчем, щоб потерпіла не могла здійснювати супротив та звернутись до органів поліції і залишили лежати на підлозі, після чого розуміючи, що їхні дії носять відкритий характер, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, направилися до жилих кімнат будинку з метою відшукання та викрадення майна. В ході чого з приміщень кімнат будинку викрали ноутбук марки Sumsung Notebook RV 510-A01 який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 3374, 75 грн., фотоапарат марки Sony DSC-H70 який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 1225,00 грн., мобільний телефон марки Sumsung GT S5233 LKT Star TV який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 550 грн., телевізор марки LED SMART TV UE40F6500AB діагональ 40 см який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 9400 грн., мобільний телефон марки Prestigio MultiPhone PAP4505 DUO який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 783,33 грн., планшет марки Lenovo 60015 який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 1275 грн., відеокамера Sumsung VP-L905D який у відповідності до висновку експерта № 711 від 23 січня 2018 року становить 457, 50 грн, спричинивши власнику вказаних речей ОСОБА_8 , майнової шкоди, на загальну суму 17065, 58 грн. Після чого ОСОБА_6 , разом із не встановленою особою з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд
Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

27 березня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 186 КК України.
Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується наявними у клопотанні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13 січня 2018 року та вилученими під час огляду гіпсовими зліпками та слідами від в`язаних рукавичок; протоколом огляду місця події від 30 січня 2018 року та вилученими в ході огляду речовими доказами, а саме фотоапарату марки Sony та відеозапису з ломбарду «ОНІКС»; протоколом огляду місця події від 25 квітня 2018 року та вилученими в ході огляду речовими доказами, а саме двома мобільними телефонами; протоколами допиту свідків; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, просить обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого. Також наголошує на необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на суспільну небезпеку, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, після вчинення якого з місця події зник.

Підозрюваний ОСОБА_6 просить не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного занадто суворим і просить його не застосовувати, а застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу підозрюваного на потерпілу, свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваному ОСОБА_6 може бути відоме місцезнаходження всіх речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, сам підозрюваний не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, серед яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; підозрюваний ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за межами Криничанського району, що ускладнює проведення з підозрюваним слідчих дій, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, після вчинення злочину, ОСОБА_6 , з місця події зник, перебував у розшуку з 07 травня 2018 року по 26 березня 2019 року. Підозрюваний ОСОБА_6 , раніше судимий за корисний злочин, тобто ОСОБА_6 , схильний до вчинення злочинів, тому у органів досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд у відповідності із ч. 4 ст. 183 КПК України вважає можливим не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки він підозрюється в скоєнні злочину з застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194 КПК України суддя, -
У Х В А Л И В :

Підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кам`янське / Дніпродзержинськ / Дніпропетровської області, підозрюваному за ч. 3 ст. 185 КК України, обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали складає шістдесят днів, починаючи з 26 березня 2019 року.

Підозрюваному ОСОБА_6 та захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1