Провадження № 1-кп/727/418/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення:

- прокурора: ОСОБА_3

за участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 і в його інтересах захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Шевченківського райсуду м. Чернівці справу з обвинувальним актом в рамках кримінального провадження №0001345 від 15.06.2018 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого - АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, з вищою освітою, працюючого не офіційно, раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України, - В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , в період часу з 29.12.2014року до 29.03.2016 року, працюючи в органах ГУ ДФС у Чернівецькій області і займаючи посаду головного державного ревізора інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, в обов`язки якого входило забезпечення проведення планових документальних перевірок суб`єктів господарювання; проведення документальних перевірок юридичних осіб; здійснення контролю за використанням суб`єктами господарювання ліцензій, дозволів та інших документів; забезпечення надходження до бюджету донарахованих сум податкових зобов`язань за результатами контрольно-перевірочної роботи; аналіз порушення податкового законодавства, виявлених у ході перевірок юридичних осіб; складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно посадових осіб платників податків юридичних та фізичних осіб за порушення вимог законів з питань оподаткування; застосовування штрафних санкцій і виконання інших обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, під час роботи в органах ДФС в Чернівецькій області, в силу своєї службової діяльності познайомився з фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 , яка здійснювала підприємницьку діяльність по наданню перукарських послуг у власному приміщенні по АДРЕСА_3 та до якої спочатку увійшов в довіру, а в подальшому, достеменно знаючи про те, що звільнений із служби на посаді головного державного ревізора в органах ДФС в Чернівецькій області та не повідомляючи про це потерпілу ФОП ОСОБА_7 , у травні 2018 року, будучи обізнаним про те, що остання здійснює підприємницьку діяльність по здачі нерухомого приміщення в оренду, на грунті виниклого умислу, спрямованого на незаконне матеріальне збагачення, вирішив заволодіти коштами ОСОБА_7 під приводом одержання неправомірної вигоди за не проведення перевірок додержання нею податкового законодавства. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи ознайомлений з порядком, підставами здійснення податкових платежів фізичними особами підприємцями, підставами, умовами нарахування штрафних санкцій за здійснення підприємницької діяльності не в установленому законом порядку, користуючись своїми знаннями і навичками, одержаними під час роботи в податкових органах, не повідомляючи як ОСОБА_7 та і її чоловіка ОСОБА_8 про своє звільнення з служби в податкових органів та продовжуючи надалі їм представлятися діючим працівником податкової служби, повідомив, що за нездійснення податкових перевірок та не накладення штрафних санкцій у зв`язку з здійсненням ними підприємницької діяльності та надання в оренду нерухомого приміщення по АДРЕСА_3 без належного документального оформлення, вони мають передати йому та через нього, іншим працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області грошові кошти в сумі 1000 (однієї тисячі) доларів США та 7000 гривень. У свою чергу, потерпілі, ФОП - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сприймаючи ОСОБА_4 діючим працівником ГУ ДФС в Чернівецькій області та представником влади, який здійснює державний контроль за додержанням податкового законодавства, який в силу займаної посади, знайомств та ділових зв`язків може вирішити питання з відповідальними працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області про не проведення перевірок додержання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 податкового законодавства що у подальшому не потягне складення відносно них протоколів і накладення штрафних санкцій, через надання приміщення в оренду без належно укладених договорів, останні погодилися передати ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 7000 грн., при цьому повідомивши останнього про відсутність одразу усієї суми коштів та домовилися із ОСОБА_4 про передачу грошових коштів частинами. В подальшому, 29.06.2018р., обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, з метою убезпечення себе від викриття, діючи умисно, з метою заволодіння коштами шляхом обману, повідомив ОСОБА_8 про необхідність залишення частини із обумовленої суми коштів, а саме 2600 гривень, продавцю магазину побутової техніки, що розташований на розі вулиць Сторожинецької та Героїв Майдану в м. Чернівці. Того ж дня, 29.06.2018р о 12 год. 20 хв., ОСОБА_4 , будучи повідомленим ОСОБА_8 про залишення коштів в магазині «NoTex» що по вул. Сторожинецькій, 1 м. Чернівці, прибув до вказаного магазину та, достеменно знаючи, що він не уповноважений здійснювати контроль за додержанням податкового законодавства, не маючи намірів передавати кошти працівниками податкової служби і впливати на них з метою не проведення податкових перевірок в підприємців ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від продавця магазину передані йому потерпілими грошові кошти в сумі 2600 грн., в такий спосіб заволодівши майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , завдавши їм на вказану суму матеріальної шкоди.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.07.2018р., обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, з метою убезпечення себе від викриття, діючи умисно, з метою заволодіння коштами шляхом обману, повідомив ОСОБА_8 про необхідність залишення наступної частини із обумовленої суми коштів, а саме 100 доларів США, що станом на 12.07.2018р. становило (згідно офіційного курсу НБУ 2622 грн.), продавцю овочевого кіоску, розташованого на кінцевій зупинці маршруту № 26 що по вул. Комарова в м. Чернівці і цього ж дня, о 13.00 год., ОСОБА_4 , будучи повідомлений ОСОБА_8 про залишення коштів у вказаному кіоску, прибув до нього та усвідомлюючи що він не уповноважений здійснювати контроль за додержанням податкового законодавства, не маючи намір передавати кошти працівниками податкової служби та впливати на них з метою не проведення податкових перевірок, діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від продавця овочевого кіоску грошові кошти в сумі 100 доларів США, що станом на 12.07.2018р. згідно офіційного курсу НБУ становило - 2622 грн., заволодівши обманним шляхом, протиправно, в такий спосіб майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , чим завдав останнім матеріальної шкоди на вказану суму.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, переконавшись у безпечності отримання коштів від ОСОБА_8 , 13.07.2018р. близько 20.25год., прибув до будинку останнього, розташованого по АДРЕСА_4 , з метою особисто отримати наступну частину з обумовленої вище суми коштів та під час зустрічі із потерпілим ОСОБА_8 у дворі вказаного будинку обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом підбурювання ОСОБА_10 до надання через нього неправомірної вигоди працівникам податкової служи Чернівецької області, словесно переконуючи останнього в необхідності отримання і передачі такої вигоди відповідальним працівникам ДФС у Чернівецькій області за не проведення перевірки здійснення підприємницької діяльності і не складання адміністративних протоколів, не накладення штрафних санкцій, о 20.45 год., отримав безпосередньо від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 100 доларів США, що станом на 13.07.2018р., згідно офіційного курсу НБУ становило 2.622.90 гривень, а також - 90 Євро що по курсу НБУ, станом на 13.07.2018р. складало - 2705 гривень та 500 гривень, після чого, заволодів у такий спосіб грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 пішов, чим самим, за рахунок вказаних грошей належних потерпілим, збагатив своє матеріальне становище спричинивши останнім матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, 18.07.2018р. обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність і протиправність своїх дій, переконавшись у безпечності отримання коштів від ОСОБА_8 , близько 14.50 год. прибув до будинку останнього по АДРЕСА_4 з метою безпосереднього одержання наступної частини із обумовленої суми коштів. Під час зустрічі з ОСОБА_8 у дворі, біля вказаного вище будинку, діючи умисно, шляхом підбурювання ОСОБА_10 до надання через нього неправомірної вигоди третім особам - працівникам податкової служи Чернівецької області, словесно переконуючи потерпілого у необхідності надання такої неправомірної вигоди відповідальним працівникам ДФС у Чернівецькій області за не проведення перевірки здійснення підприємницької діяльності його дружину ОСОБА_11 та не накладення штрафних санкцій, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 100 доларів США, що станом на 18.07.2018р., згідно офіційного курсу НБУ становило - 2622 гривень та грошові кошти у сумі 2.600 грн., заволодівши у такий спосіб, майном потерпілих, з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, чим спричинив потерпілим матеріальну шкоду на вказану суму, а в цілому, за період часу з 29.06.2018р. по 18.07.2018р. обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, способом підбурювання до надання неправомірної вигоди, заволодів грошовими коштами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на загальну суму 16.271 грн., тим самим, збагативши своє матеріальне становище у значному розмірі на вказану суму.

В судовому засіданні, будучи допитаним в порядку вимог ст.. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України визнав повністю та надав показання про те, що познайомився з потерпілою ОСОБА_12 ще за часів своєї роботи на посаді головного ревізора в податкових органах ГУ ДФС у Чернівецькій області, де в 2014р. чи 2016р. проводив з іншими працівниками перевірку по здачі в оренду приміщення так як на той час в потерпілих була значна заборгованість. Не заперечував, що мав зустрічі з потерпілою ОСОБА_7 , а згодом і з її чоловіком ОСОБА_8 , як біля податкової в м. Чернівцях по вул.. Героїв Майдану, так і в іншому місці; по дзвінку зустрічався з ОСОБА_9 . Пояснив, що ОСОБА_13 йому дзвонила і передавала кошти для сплатити податку, а згодом вже, знаючи що не працює в органах ДФС і про це не повідомляючи ОСОБА_9 , брав грошові кошти від останніх собі і це після того, як ОСОБА_14 просила його допомогти вирішити питання із здачею в оренду приміщення в якому здійснювала підприємницьку діяльність.

В наданих показах зазначив, що умисно не повідомив потерпілих ОСОБА_9 про те, що звільнився з податкових органів та оскільки йому потрібні були на той час кошти, він за рахунок потерпілих вирішив збагатитися і отримати від них грошові кошти; пояснив, що достеменно знав, що ніяких перевірок ні він, ні будь хто інший проводи в підприємця ОСОБА_7 не буде, адміністративні протоколи складатися не будуть і не матиме місце накладення штрафних санкцій, розуміючи, що ОСОБА_14 та її чоловік сприймали його як працівника податкової - інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, так як про те що він звільнився з органів він їм не повідомляв, і оскільки він в силу своєї посади знав інструкції і інші нормативи щодо проведення перевірок, він потерпілим усе розповідав так, щоб вони йому вірили і реально сприймали ситуацію, тобто усе «трохи прикрасив». Не заперечував, що вимагав і заволодів обманом, грошовими коштами потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на загальну суму 16.271 грн.; попросив в залі суду у останніх пробачення та просив суд його суворо не карати.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини за пред`явленим йому обвинуваченням підтверджується і показами потерпілих.

Так, під присягою потерпіла ОСОБА_7 суду надала покази про те, що на майно її батька був накладений арешт, в якому році пригадати не змогла і вона перепитавши у знайомих хто може допомогти їй у вирішенні цього питання, в когось взяла номер мобільного телефону ОСОБА_17 , з ним зустрілася переговорила з цього питання і буквально за годину накладений арешт на квартиру батька був знятий. Пояснила, що після цього пройшов тривалий період часу і у 2016 році вона в друге зустрілася з ОСОБА_18 при перевірці її перукарні де здійснює підприємницьку діяльність по АДРЕСА_3 , так як в перукарні були влаштовані на роботу працівники не за трудовими договорами і саме тоді, в розмові, ОСОБА_19 запропонував йому платити від 50 до 100 доларів США в місяць за не проведення у неї перевірок і не складання протоколів, накладення штрафів. Про те, що ОСОБА_19 був звільнений з органів податкової служби, вказала, що зрозуміла лише із матеріалів кримінального провадження, після ознайомлення; до того часу, вона реально сприймала ОСОБА_4 як інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, суто як він їй і представлявся; вказувала в поясненнях, що перший раз, при перевірці вона бачила його посвідчення. У наданих суду показаннях не заперечувала, що дійсно надавала ОСОБА_4 грошові кошти для сплати податків; він сплачував їх самостійно, однак чеків останній їй не приносив, тим самим вона була позбавлена можливості перевірити чи дійсно мало місце проведення оплати. В показаннях зазначила, що ОСОБА_4 вимагав у неї кошти здебільшого в іноземній валюті доларах США, євро. Підтвердила в показаннях, що згодом вона про вимагання грошових коштів ОСОБА_4 розповіла своєму чоловікову ОСОБА_8 , який мав зустріч із обвинуваченим і в подальшому, саме її чоловік звернувся в правоохоронні органи та наступні усі його зустрічі із ОСОБА_4 вже відбувалися під контролем працівників служби безпеки. Пояснила, що спричинена їй з чоловіком матеріальна шкода в загальній сумі становить - 16.271 грн. є для них значною; не заперечувала отримання на картку грошових коштів від ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи. Просила, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання на розсуд суду.

Аналогічні покази під присягою, надав і потерпілий ОСОБА_8 , пояснивши, що дійсно про вимагання грошових коштів з боку ОСОБА_4 у його дружини, підприємця ОСОБА_7 він дізнався від останньої, оскільки став помічати, що в домі не вистачає коштів, які вони відкладали. В розмові із дружиною ОСОБА_13 , остання розповіла, що протягом двох років, ОСОБА_4 під різними приводами, як інспектор відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області вимагав кошти.

Усі обставини про які він дізнався, змусили його звернутися до поліції, а це було на початку 2018 року, і працівниками служби безпеки було зафіксовано чотири передачі ним особисто грошей під відео та аудіо контролем ОСОБА_4 ; при цьому повністю підтвердив в показаннях факти і обставин наведені в обвинувальному акті передачі ОСОБА_20 грошових коштів, їх сум, місця та часу їх передачі.

Вважав, що оскільки він і його дружина зазнали нервовий стрес від дій обвинуваченого, було порушено їх нормальний спосіб життя і безпосередньо роботи ОСОБА_7 , просив суворо покарати обвинуваченого, при цьому, також не заперечував того факту, що обвинувачений вже в ході судового розгляду відшкодування шляхом перерахування на картку грошових коштів з боку ОСОБА_4 та обставин того, що ні він, ні його дружина, в установленому законом порядку цивільного позову до обвинуваченого не подавали.

Отже, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в істинності і добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши вимогами даної статті, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілих, без допиту свідків, з дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, і тих документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, у яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись вимогами ст.. 94 КПК України, оцінюючи докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України, за обставин, установлених судом.

Суд, вірно кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому та підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища.

Судом звертається увага на правові позиції висловлені Верховним Судом України від 14 листопада 2013 р. (справа № 5-30кс13), в якій звертається увага на те, що визначальна ознака, яка виокремлює (відмежовує) заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем від інших форм посягання на чужу власність, або обернення чужого майна на користь винної особи чи на користь іншої особи (осіб), відбувається через умисне протиправне використання можливостей службового становища. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами і доповненнями), при призначенні покарання, суд в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 50, 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують його покарання, оскільки в даному випадку реалізується принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення винної особи і попередження здійснення нею нових злочинів.

В постанові зазначено, що суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу винного, повинні з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які не містять даних про фактичні обставини справи, або на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно з ч. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатись не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Обставинами, в силу ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у вчиненому і активне сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчить довідка ВІТ при ГУНП України в Чернівецькій області, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, в залі суду попросив у потерпілих пробачення, на даний час працює, не офіційно, відшкодував потерпілим шкоду, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, не знаходиться на обліку в психіатричній лікарні, має зареєстроване місце проживання, за яким виключно позитивно характеризується, одружений, має сім`ю, на утриманні якого перебуває малолітня дитина (т.2 а.с. 156 161 та додаткових матеріалів а.с. 1-11), а тому, суд крім вищеозначеного та обставин, що пом`якщують покарання обвинуваченого, відсутності обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, приходить до висновку за можливе призначити покарання ОСОБА_4 , в межах санкцій 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України, не вбачає підстав до застосування вимог ст.ст. 69 КК України, у вигляді штрафу.

Аналізом з`ясованих по справі обставин установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України, кваліфікація підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища ні потерпілими, ані стороною захисту не оспорюється, а отже злочин відноситься до категорії корупційних.

Вимогами ч. 2 ст. 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно із вимогами ст. 370 КПК України, обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому, суд вважає слід залишити застосований у вигляді застави до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати в рамках кримінального провадження відсутні.

Цивільних позовів потерпілими заявлено не було.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На думку суду та відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України і призначити йому наступне покарання

- за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 грн. в дохід держави;

- за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 12.750 грн. в дохід держави;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 12.750 грн. в дохід держави.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді застави залишити застосовану до вступу вироку в законну силу.

Після набрання чинності судового рішення вироку суду, заставу внесену за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути заставодавцю ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 (паспортні дані НОМЕР_1 виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 25.12. 2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн., згідно квитанції від 23.07. 2018 року (т. 2 а.с. 171 172).

Речові докази, в порядку ст.100 КПК України, зокрема:

- за постановою слідчого від 25.06.2018 року ДВД диск з аудіо записами телефонних розмов потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- за постановою слідчого від 30.07.2018 року грошові кошти вилучені при затриманні ОСОБА_4 в сумі 1350 грн. мобільний телефон Нокіа повернути ОСОБА_4

- за постановою слідчого від 30.07. 2018 року блокнот та документи вилучені 18.07. 2018 р. під час обшуку що здані до камери речових доказів Шевченківського ВП - блокнот і інші документи залишити в матеріалах кримінального провадження;

- за постановою слідчого від 30.07. 2018 року символіку службову правоохоронну вилучену 18.07. 2018 роу під час обшуку т.з. ВАЗ д.н.з. НОМЕР_3 знищити (т.2 а.с. 230).

Вирок суду з врахуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, підлягає оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Копію вироку, після його проголошення, вручити стороні обвинувачення та стороні захисту.

С у д д я : ОСОБА_1