УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 20.11.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

УСБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № № 0000172 від 20.11.2018 року, за фактом фіктивного підприємництва та за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.11.2018 до слідчого відділу УСБУ в Одеській області надійшло повідомлення з Південного регіонального управління ДПС України про те, що отримано інформацію від Азово-Чорноморського регіонального управління ДПС України, що невстановлені особи, з метою власного збагачення, організували незаконне переміщення через митний кордон України сильнодіючих речовин іноземного виробництва, використовуючи баржу ДМ-2309 (прапор України), яка о 22.00 годині 19.11.2018, в районі пункту базування маломірних плавзасобів № 121, за адресою: АДРЕСА_1 , сіла на мілину.

В ході перевірки вказаної інформації, 20.11.2018 під час огляду місця події, біля берегу на відстані приблизно 15 метрів, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- плавучий засіб баржу ДМ-2309 (Українського Дунайського пароплавства Ізмаїл, рік будування 1986, регістровий номер НОМЕР_1 ), в якій міститься вантаж, кількість та найменування на даний час не встановлено.

В ході проведення огляду зазначеної баржі встановлено, що зовнішні люки знаходяться у відкритому стані, дно баржі частково підтоплене. З верхньої частини баржі візуально спостерігаються, у невстановленій на даний час кількості тюки, в середині яких знаходяться тютюнові вироби іноземного походження. Також встановлено, що із зовнішньої сторони баржі є пробоїни, через які вода потрапила у середину баржі.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визнані речовими доказами, а також забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, є необхідність в накладенні арешту на вказане в клопотанні майно.

У судовому засіданні слідчий та прокурор просили суд задовольнити клопотання про накладення арешту.

Згідно наданого слідчим листа, на момент розгляду клопотання про арешт майна, власник баржи ДМ-2309 не встановлений.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч.2 ст.201 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що майно, вилучене 20.11.2018 року в ході огляду місця події, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України, а тому має значення речових доказів у кримінальному провадженні та може підлягати конфіскації майна як виду покарання при винесенні вироку.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000172 від 20.11.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, майно а саме:

- плавучий засіб баржу ДМ-2309 (Українського Дунайського пароплавства Ізмаїл, рік будування 1986, регістровий номер НОМЕР_1 ), в якій міститься вантаж, кількість та найменування на даний час не встановлено.

Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу Управління служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
21.11.2018