Справа № 333/7340/18
Провадження № 1-кп/333/282/19
УХВАЛА
28 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя питання про запобіжний захід відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, громадянина України, українця, освіта неповна середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за обвинуваченням його у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді знаходиться кримінальне провадження №333/7340/18 (1-кп/333/282/19) відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні письмово заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на те, що вказаний строк необхідно продовжити, так як ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу останньому, не відпали, за виключенням ризика, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України (ризик знищення чи спотворення речей або документів).
На цей час, на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих і свідків, а також вчинення обвинуваченим іншого злочину. Це підтверджується тим, що у червні 2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області обвинувачений був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Враховуючи, що на цей час вирок не набув законної сили, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 скоїв злочини, передбачені ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України, тобто у останнього є схильність до рецидиву. Також, на наявність зазначених ризиків вказують факти: усвідомлення ОСОБА_9 невідворотності покарання за скоєне, реєстрації за межами м. Запоріжжя та фактичного місця мешкання в орендованому житлі. Тому, ОСОБА_3 вважає, що інші альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, зазначивши, що вважає за необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 заявив, що ризики, які були встановлені під час досудового розслідування, відпали і на цей час вони відсутні. Крім того, у прокурора відсутні докази, що обвинувачений будь-яким чином намагався чи у подальшому буде впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, має намір ухилитися від суду та вчинити новий злочин. У обвинуваченого є постійне місце проживання і реєстрації, ОСОБА_8 має родину та вже більше 5 місяців утримується під вартою. Двоє з потерпілих є працівниками поліції, тому на них неможливо здійснити будь-який вплив. Дружина обвинуваченого постійно лікується, тому присутність обвинуваченого вдома є вкрай необхідною. Вважає, що до ОСОБА_5 необхідно обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі це цілодобовий домашній арешт або заставу.
ОСОБА_8 повністю підтримав свого захисника з цього приводу, заперечуючи продовження тримання під вартою та зазначив, що на цей час він погано себе почуває через високу температуру.

Заслухавши думки прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Судом встановлено, що 26.07.2018 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, який у подальшому продовжувався, останній раз до 14.01.2019 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 року запобіжний захід ОСОБА_7 було продовжено по 07.03.2019 року.
ОСОБА_8 має постійне місця мешкання у м. Мелітополі Запорізької області, де орендує квартиру і проживає разом з родиною: дружиною та неповнолітньою дитиною - ОСОБА_10 , 2002 року народження, який перебуває у нього на утриманні. Обвинувачений має місце реєстрації у м. Харкові, одружений, офіційно працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується на місцем мешкання.
При прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує наявність відносно ОСОБА_5 вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.06.2018 року за обвинуваченням останнього у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, відповідно до якого ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. На цей час ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні 24.07.2018 року злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та ч.2 ст.345 КК України, тобто у той час, коли до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та постановлений вирок, який не набрав законної сили.
Також, при вирішенні клопотання прокурора судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі).

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, дослідженні матеріалів клопотання прокурора, на думку суду продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинити інший злочин.
В даному випадку вказаний ризик є досить вагомим, тому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленому під час розгляду клопотання ризику. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним, та достатнім, а також відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи той факт, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , а саме ч.2 ст.345 КК України, підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, а саме: вчинений із застосуванням насильства, тому суд вважає за неможливе визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи вказані обставини, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , на думку суду, необхідно продовжити.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 27.04.2019 року (включно).
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, а також надіслати начальнику ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 04.03.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1