Справа № 206/6958/18
Провадження № 1-в/206/788/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4

захисника-адвоката: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 .

У вказаній письмовій заяві заявник вказував, що згідно ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09.08.2017 року до ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру, помістивши його до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04.07.2018 року примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 змінено з посиленого нагляду на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2018 року було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.

Представник заявника та ОСОБА_3 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат, вважала за необхідне задовольнити письмову заяву.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява сина ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , в якій останній просить змінити примусові заходи відносно його батька, та зобов`язується своєчасно надавати йому рекомендаційне лікування.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що письмова заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Відповідно до п. 27 в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру у висновку № 211 від 13.12.2018 року комісія лікарів-психіатрів зазначила, що за час перебування у відділенні стан ОСОБА_3 покращився: маячні ідеї втратили свою актуальність, емоційні прояви врівноважились та стабілізувалися, з`явилася формальна критика до скоєного та ситуації. Зростаюче старече постаріння, а також наявність у пацієнта тяжких соматичних захворювань, що значною мірою обтяжує життя хворого, потребує специфічного лікування у профільному стаціонарі і виключає його небезпечність для себе та оточуючих.

Згідно з п. 28 висновку комісії лікарів-психіатрів: рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру з лікування у відділенні зі звичайним наглядом на амбулаторне, про що зазначено також в письмовій заяві КЗ «ДКПЛ ДОР» від 13.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, задовольнити, та змінити ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру з лікування у відділенні зі звичайним наглядом на амбулаторне.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру з лікування у відділенні зі звичайним наглядом на амбулаторне, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1