ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/549/19 Справа № 205/8138/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення,
за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року, задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення. ОСОБА_6 звільнено умовно -достроково від відбування покарання, призначеного йому вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки ОСОБА_6 працевлаштований на дільниці з переробки вторинних полімерів, до праці ставиться сумлінно, станом на 04 грудня 2018 року відбув більше 2/3 строку покарання, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений хоча і допустив порушення, однак стягнення було погашено за спливом часу. При цьому, до засудженого було застосовано 2 дисциплінарних заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Окрім того, засуджений дотримувався правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, виконував окремі доручення, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, періодично відвідував її заняття, робив для себе належні висновки, провину у скоєних злочинах визнає повністю, а також підтримує стійкі соціальні зв`язки зі своєю родиною.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його звільнення умовно-достроково від відбування покарання.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що 17 листопада 2018 комісією установи з питань застосування до засуджених пільг засудженому відмовлено у направленні матеріалів щодо нього до суду для застосування ст. 81 КК України, оскільки він не довів своє виправлення. Вважає, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого не з`ясовано у засудженого його ставлення до вчиненого злочину та додержання останнім вимог режиму, зокрема щодо порушення ним режимних вимог під час відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора, засудженого, який заперечував проти задоволення вимог скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин. Умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання з випробувальним терміном, і знову в період цього терміну вчиняв злочини, 18.07.2014 до нього застосовано Закон України Про амністію від 08.04.2014. Відбуває покарання за останнім вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року за яким його засуджено за ст. 186 ч.3, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку 15.11.2016, кінець 24.01.202.

Під час утримання в Дніпропетровському ізоляторі характеризувався посередньо. В Дніпропетровській виправній колонії (№89) ОСОБА_6 відбуває покарання з 06.11.2017, працевлаштований, має два заохочення. За характеристикою, не завжди своєчасно реагує на заходи виховного характеру, внаслідок чого мав одне дисциплінарне стягнення, до виконання вимог персоналу не завжди ставиться сумлінно, свідомо уникає робіт із благоустрою, ініціативи на підвищення загальноосвітнього рівня не проявляє, у роботі самодіяльних організацій участі не бере, та 07.03.2017 у застосуванні ст.ст. 101, 82 КК України йому відмовлено.

За вказаних обставин така поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання не є зразковою і не свідчить про становлення його на шлях виправлення, тому висновки суду про зворотне є такими, що не відповідають фактичним обставинам матеріалам цього провадження, і за правилами п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування такого рішення суду, та постановлення нового судового рішення.

Відповідно до ч.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення його на шлях виправлення, а відсутні підстави для задоволення його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, тому колегія суддів, вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити засудженому ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_6 в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4