В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2018 Справа №607/12407/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002698 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого інженером енергетиком ТОВ «ІНТЕРТЕЛЕКОМ», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Так, 05 серпня 2016 року близько 00 год. 50 хв. в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував поблизу 1-ого під`їзду у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_11 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, виник злочинний умисел, направлений на спричинення наведеному потерпілому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він тоді ж і там же, умисно наніс ОСОБА_11 1 удар кулаком правої руки в його праву ділянку обличчя, унаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження а виді закритих переломів кісток лицевого скелета справа виличної кістки, верхньощелепної в ділянці однойменного синуса та зовнішньої стінки очниці із розходженням лобно-виличного шва і крововиливом у порожнину верхньощелепного синуса, крововиливи у білкову оболонку та синець повік правого ока, синець правої щічної ділянки, травматичний злам коронкової частини 2-го верхнього зуба.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав та пояснив, що у нього не було наміру наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 і він захищав свою матір. Так, 05 серпня 2016 року близько 01 год. біля під`їзду АДРЕСА_3 компанія молодих людей на лавочці розпивала алкогольні напої під його, обвинуваченого, вікном квартири. В процесі цього ОСОБА_11 справляв свою природну потребу під вказаним вікном, на що його, обвинуваченого, матір, яка перебувала у квартирі, зробила потерпілому зауваження, на що у відповідь почула нецензурну лайку у свою сторону, після чого вийшла на вулицю та зробила потерпілому ще одне зауваження. Тоді потерпілий ОСОБА_11 , розмахуючи своїм статевим органом направився у її сторону і хотів нанести удар, після чого на вулицю також вийшов він, обвинувачений, та штовхнув потерпілого правою рукою у ліву частину обличчя, внаслідок чого останній впав у кущі. Перед кущем у який впав потерпілий, знаходився виступаючий бордюр, на який він, ОСОБА_11 , міг впасти. Вказав також про те, що свідок ОСОБА_14 не могла нічого бачити, оскільки забігала у будинок в той момент, коли він, обвинувачений, виходив з даного будинку на вулицю, а свідок ОСОБА_15 сиділа в стані алкогольного сп`яніння з пляшкою у руках на бордюрі, просила вибачення і обіцяла все помити після свого друга. Доповнив, що його, обвинуваченого батьки, відшкодували потерпілому ОСОБА_11 витрати на лікування у сумі близько 10 000 грн.

Незважаючи на фактично часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, його винуватість у скоєнні даного кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що подія відбувалась з 04 на 05 серпня 2016 року. У той вечір він, потерпілий, гуляв у компанії із ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , з якими близько 23 год. 30 хв. прийшли до будинку, що по АДРЕСА_2 , де присіли на лавочку біля під`їзду №1, при цьому не шуміли та не вживали спиртних напоїв. Приблизно через 15 хв. обвинувачений ОСОБА_7 вибіг із будинку та наніс йому, потерпілому, удар правою рукою, у якій щось було, в праву частину обличчя, від якого він, ОСОБА_11 , впав у кущі на спину та втратив свідомість. Тоді ж за обвинуваченим вибігли його батьки, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які не могли бачити нанесення удару. Після цього, батьки обвинуваченого ОСОБА_7 забрали останнього додому. В подальшому, було викликано працівників поліції та швидку медичну допомогу. Батьки обвинуваченого відшкодували витрати на лікування у сумі близько 8300 грн. Доповнив, що у той день вживав 0,5 л пива в обідню пору доби, унаслідок чого у нього, потерпілого, було клінічне сп`яніння, а не фізичне. Заперечив те, що справляв свої природні потреби біля вікна обвинуваченого та не намагався нанести удар ОСОБА_18 . Коли прибули працівники поліції, то він, потерпілий змивав кров з обличчя у квартирі ОСОБА_14 , а свідок ОСОБА_16 пішов із працівниками поліції у квартиру обвинуваченого ОСОБА_7 , де вхідні двері їм ніхто не відчинив;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що дана подія мала місце 05 серпня 2016 року. Так, у той вечір вона, свідок, проводила час із потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , спиртних напоїв не вживали і близько 00 год. знаходились біля під`їзду АДРЕСА_3 . Тоді із жінка вікна будинку почала кричати до них, на що ніхто не відреагував. До хвилини часу, після цього, вибіг обвинувачений ОСОБА_7 , який наніс удар кулаком правої руки, у якому було щось металеве, потерпілому ОСОБА_11 , у обличчя, від якого останній впав на кущ спиною та втратив свідомість. Одразу після цього із будинку вибігли батьки обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , де остання почала її, ОСОБА_14 , ображати непристойними словами. Заперечила те, що в процесі події ОСОБА_11 намагався нанести удар матері обвинуваченого ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_16 викликав працівників поліції, а вона, свідок, працівників швидкої медичної допомоги. Надалі, потерпілого було доставлено в лікарню. Тоді, вона, свідок, бачила у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме: вибитий зуб, подряпини на спині, синці на обличчі та садно ока;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив, що все відбувалось 05 серпня 2016 року по АДРЕСА_2 . Тоді біля вказаного будинку був він, ОСОБА_16 , потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_19 , де стояли та спілкувались між собою близько 30 хв., алкогольних напоїв не вживали. Тоді ж з вікна будинку невідома жінка зробила їм зауваження,, після чого через короткий проміжок часу із будинку вибіг ОСОБА_7 із своїми батьками та наніс удар ОСОБА_11 рукою у ділянку обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на спину. Потерпілий жодних дій в сторону матері обвинуваченого ОСОБА_7 не вчиняв. Після нанесеного удару обличчя ОСОБА_11 було у крові. В подальшому, він, свідок ОСОБА_16 , викликав працівників поліції, а обвинувачений зі своїми батьками повернувся у квартиру;

- показаннями допитаної під час судового розгляду свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що у серпні 2016 року домовилась з потерпілим ОСОБА_11 та свідками ОСОБА_16 і ОСОБА_19 піти погуляти у парк. Близько 00 год. хлопці проводили дівчат до місць їхнього проживання, а саме до АДРЕСА_2 . Близько 10 хв. вони знаходились у дворі будинку за вказаною адресою, біля під`їзду №1. Надалі, із вікна будинку почала кричати жінка мати обвинуваченого ОСОБА_7 . На її крик ніхто не реагував і нічого не говорив у відповідь, після чого з під`їзду вибіг ОСОБА_7 з батьками і наніс удар потерпілому ОСОБА_11 рукою у обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на спину. На обличчі ОСОБА_11 після удару було багато крові. До нанесення удару потерпілий ОСОБА_11 не вчиняв жодних дій в сторону обвинуваченого та його сім`ї;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2016 року разом із таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_20 , в присутності 2 понятих, відтворив на місці вчиненого кримінального правопорушення те, яким чином ОСОБА_21 21 травня 2016 року близько 21 год. наніс йому, ОСОБА_20 , удар кулаком своєї правої руки в ліву частину обличчя останнього, від чого він, потерпілий, впавши від цього на асфальтне покриття, вдарився об нього потиличною ділянкою своєї голови, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_22 співмешканки потерпілого ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що 21 травня 2016 року в барі «СВ» вони, у тому числі, із ОСОБА_20 , святкували перше причастя її, свідка, сина, де тоді до ОСОБА_20 телефонували, однак їй, свідку, на той час не було відомо хто саме. Близько 21 год. 30 хв. вони, саме вона, свідок, її неповнолітній син та ОСОБА_20 повертались додому, де, будучи у дворі свого будинку, що по АДРЕСА_4 потерпілий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, взяв у неї, ОСОБА_22 , мобільний телефон і кудись телефонував. Через короткий проміжок часу, у вказаний вище двір будинку на автомобілі марки «БМВ», сірого кольору, приїхав ОСОБА_21 з невідомою їй, свідку, особою, яка не виходила з даного автомобіля. Тоді ОСОБА_21 одразу вийшов із свого транспортного засобу, відкрив його багажник і направився до ОСОБА_20 , після чого між ними розпочався словесний конфлікт із нецензурною лайкою. В подальшому, вона, свідок, почула, що ОСОБА_21 запитував ОСОБА_20 для чого останньому ніж. Одразу після цього, вона, ОСОБА_22 , підійшла до ОСОБА_20 і забрала в нього розкладний рибальський ножик із ручкою, вишневого кольору, який він тримав відкритим у своїй лівій руці, та поклала його собі в сумочку. На той момент ОСОБА_21 знаходився від потерпілого на відстані близько 3-4 м і ОСОБА_20 йому ножем не погрожував. В один момент обвинувачений наніс удар в око ОСОБА_20 кулаком правої руки, від чого останній впав на асфальтне покриття та вдарився об нього тім`яною частиною голови, від чого втратив свідомість (в той момент вона, свідок, стояла біля ОСОБА_20 ). На час даного конфлікту на його місці були присутні вона, свідок ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . В подальшому, до місця події вийшов сусід ОСОБА_23 , який допоміг ОСОБА_21 підняти ОСОБА_20 , після чого останнього посадили на лавку. Надалі, обвинувачений сів у свій автомобіль та поїхав з місця події, а ОСОБА_23 пішов у невідомому напрямку. Після нанесених тілесних ушкоджень потерпілий 2 дні не виходив з квартири. На третій день після нанесення тілесних ушкоджень стан здоров`я ОСОБА_20 значно погіршився і вона, свідок, зателефонувала до батьків останнього, які в подальшому приїхали і забрали його в лікарню. У той же день ОСОБА_20 провели операцію на головний мозок та зробили трепанацію черепа, після чого 8 днів ОСОБА_20 перебував у комі, 2 дні в реанімації, а тоді перевели його на 2 тижні у відділення інтенсивної терапії. Через деякий час ОСОБА_20 була проведена повторна операція на головному мозку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25 травня 2016 року разом із довідкою до нього, за яким свідок ОСОБА_22 , у присутності 2 понятих, серед пред`явлених їй для впізнання 4 фотознімків громадян, впізнала за рисами обличчя особу на фотознімку під №3 ( ОСОБА_21 ), як того, який 21 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_20 , внаслідок чого останній впав на асфальтне покриття та вдарився потиличної ділянкою голови, в результаті чого втратив с відомість;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2016 року разом із таблицею ілюстрацій до нього, згідно якого свідок ОСОБА_22 , в присутності 2 понятих, відтворила на місці вчиненого кримінального правопорушення те, яким чином ОСОБА_21 21 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв. наніс ОСОБА_20 удар кулаком своєї правої руки в ліву частину обличчя останнього, від чого потерпілий, впавши від цього на асфальтне покриття, вдарився об нього потиличною ділянкою своєї голови, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження. При цьому, при проведенні даної слідчої дії, свідок ОСОБА_22 , також зазначила те, що на початку конфлікту вона, перебуваючи там же, почула як ОСОБА_21 запитував у ОСОБА_20 навіщо останньому ніж, після чого побачила у лівій руці потерпілого рибальський сувенірний ножик в розкладеному положенні, якого одразу забрала у нього, після чого, тоді, коли у потерпілого вже нічого не було у руках, що той і демонстрував обвинуваченому, підносячи свої руки угору, ОСОБА_21 наніс йому вищевказаний удар;

- показаннями допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_24 батька потерпілого ОСОБА_20 , який пояснив, що подія мала місце у травні 2016 року, де про тілесні ушкодження сина йому, свідку, повідомила ОСОБА_22 і він, свідок, одразу забрав ОСОБА_20 із його, потерпілого, місця проживання та завіз його у лікарню, де останньому терміново була проведена операція на голову, оскільки він вже не міг самостійно пересуватись та із квартири його, ОСОБА_20 , винесли на руках. Йому, свідку, було відомо про те, що у потерпілого був рибальський розкладний ножик невеликого розміру, якого останній придбав за декілька днів до події. За час перебування ОСОБА_20 на лікуванні у лікарню приходила подруга обвинуваченого ОСОБА_21 та просила не звертатись у правоохоронні органи;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 травня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_22 повідомила працівникам поліції про обставини спричинення ОСОБА_21 21 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв. тілесних ушкоджень ОСОБА_20 ;

- довідкою КЗ ТОР «ТУЛ» за №01-3/1078 від 26 травня 2016 року, згідно якої ОСОБА_20 , який знаходився на момент надання довідки, на стаціонарному лікуванні у вказаному лікувальному закладі, встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеня. Перелом склепіння та основи черепа. Набряк, набубнявіння головного мозку. Операція 24.05.2016 року біфронтальна декомпресивна трепанація черепа. Параорбітальна гематому зліва. Контузія лівого ока, гематома повік, субкон`юктивальний крововилив. Cубкон`юктивальний розрив склери лівого ока. Травматична нейроретинопатія лівого ока. Гематосинус верхньощелепної пазухи зліва. Хронічний пансинусит. Викривлення переділки носу;

- висновком судово-медичної експертизи №99 від 21 вересня 2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_20 , при вступі 24 травня 2016 року у КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» і наступному перебуванні на лікуванні у відділеннях інтенсивної терапії та нейрохірургії були виявлені і описані у медичній карті №02/05352, такі зовнішні травматичні зміни механічного походження: синець повік лівого ока, прояви забою лівого очного яблука у виді крововиливів в сполучні оболонки та у внутрішні середовища очного яблука (гемофтальм). При наступних його клінічних обстеженнях та інструментальних дослідженнях (комп`ютерній томографії) була діагностована черепно-мозкова травма у виді лінійного перелому кісток черепа (лівих тім`яної, лобної та верхньої стінки лівої орбіти), крововиливів під м`яку мозкову оболонку та забою головного мозку важкого ступеня, з приводу чого 24 травня 2016 року за життєвими показами проведена хірургічна операція - біфронтальна декомпресійна трепанація черепа. 29 червня 2016 року у цьому ж лікувальному закладі ОСОБА_20 проведено ще одне хірургічне втручання - пластика дефекту черепа, що утворився внаслідок проведеної 24 травня 2016 року краніектомії (видалення кісткового фрагмента з метою декомпресії головного мозку), аутотрансплантатом. Описані у медичній карті клінічні прояви забою мозку, виразність та характер морфологічних змін травмованих м`яких тканин, кісток черепа та речовини головного мозку, вказують, що всі ушкодження голови у ОСОБА_20 спричинені дією тупих предметів незадовго до вступу у лікарню, в один і той самий час, не виключено у вказаний в постанові термін події 21 травня 2016 року. Ступінь тяжкості усіх ушкоджень в ділянці голови за наявності черепно-мозкової травми з ураженням оболонок і речовини головного мозку оцінюється сукупно, оскільки така травма являє собою єдиний процес, що включає в себе як внутрішньочерепні, так і зовнішні ушкодження (м`яких тканин чи кісток). Отже, виявлені у ОСОБА_20 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння або в різні проміжки часу після їх виникнення. Виявлена у ОСОБА_20 черепно-мозкова травма, зважаючи на локалізацію і характер перелому кісток черепа і внутрішньочерепних травматичних змін (наявність контрударних вогнищ забою речовини мозку в передніх відділах півкуль), виникла від травматичного впливу в задню частину голови, яка перебувала в русі (так званий інерційний тип травми), що зазвичай має місце при падінні навзнак і ударі задньою частиною голови до твердої підлягаючої поверхні. Травма лівого ока (синець повік, крововиливи в сполучні оболонки та внутрішні середовища очного яблука) є наслідком дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якої не відобразилися у властивостях травмованих м`яких тканин, не виключено від одного удару рукою (кулаком). Отже, утворення черепно-мозкової травми у ОСОБА_20 за наведених у вивчених матеріалах кримінального провадження обставин, що відображені у наданих протоколах допиту потерпілого і свідків події 21 травня 2016 року та слідчих експериментів із їх участю, тобто при падінні із вертикального положення тіла навзнак, «на спину», від нанесеного нападником, який знаходився навпроти нього, удару кулаком в передню частину обличчя (ділянку лівого ока), не виключається. Заподіяння черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та вираженим забоєм головного мозку, що було виявлено у ОСОБА_20 , супроводжується втратою або ж глибоким «оглушенням» (потьмаренням) свідомості різної тривалості (від декількох до десятків хвилин і більше), що унеможливлює здійснення потерпілою особою активних дій.

Крім цього, в процесі судового розгляду були допитані наступні свідки:

- ОСОБА_25 , який пояснив, що близько 2 років тому приблизно о 21 год. він разом із ОСОБА_21 на автомобілі останнього марки «БМВ», сірого кольору, приїхали у двір будинку по АДРЕСА_4 , де у дворі він, свідок, побачив потерпілого ОСОБА_20 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, його співмешканку ОСОБА_22 та свідка ОСОБА_23 . Тоді одразу між ОСОБА_21 та ОСОБА_20 розпочався словесний конфлікт, під час якого він, свідок, побачив у руках ОСОБА_20 мисливський ніж, довжина якого була близько 17 см, якого, в подальшому, забрала свідок ОСОБА_22 . Під час словесної перепалки ОСОБА_21 наніс один удар потерпілому ОСОБА_20 кулаком руки, внаслідок чого вказаний потерпілий впав на ОСОБА_22 , яка стояла з правої сторони від останнього, а тоді впав на асфальтне покриття. Він, ОСОБА_25 , не втручався у даний конфлікт, однак стояв біля автомобіля і все бачив;

- ОСОБА_23 , який пояснив, що подія мала місце наприкінці травня 2016 року близько 22 год. У той вечір до нього, свідка, зателефонував ОСОБА_21 , який повідомив, що потерпілий ОСОБА_20 погрожує йому, обвинуваченому, і просив його, свідка, щоб той вийшов у двір будинку. Після того коли він, ОСОБА_23 , вийшов на вулицю (через 3-4 хв.), то побачив там ОСОБА_20 разом із ОСОБА_22 та її сином. У потерпілого ОСОБА_20 в руках був розкладний ніж і він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тоді на автомобілі марки «БМВ» приїхав ОСОБА_21 із своїм другом ОСОБА_25 . Після цього, між потерпілим та обвинуваченим розпочався словесний конфлікт, внаслідок чого потерпілий замахнувся на обвинуваченого, на що ОСОБА_21 наніс ОСОБА_20 удар в обличчя, від якого останній впав на ОСОБА_22 , а далі на асфальт. Під час нанесення удару у потерпілого в лівій руці був ніж довжиною приблизно 10 см. На момент даного конфлікту на місці події були присутні: він, ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , обвинувачений ОСОБА_21 , потерпілий ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_22 . Після нанесеного удару обвинувачений запропонував викликати швидку медичну допомогу, на що ОСОБА_22 відмовилась. Тоді, він, ОСОБА_23 , і ОСОБА_21 підняли ОСОБА_20 та посадили його на лавку, після чого пішли у напрямку стадіону. Повертаючись через 30 хв. побачили, що потерпілий та свідок ОСОБА_22 ще сиділи на лавці.

Даючи оцінку показанням вищевказаних свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , аналізуючи їх в сукупності з іншими доказами, суд частково оцінює вказані показання критично.

Зокрема, суд, приймає дані показання до уваги, вважає їх такими, що узгоджуються з іншими доказами в частині розвитку подій, що мали місце 21 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв. у дворі багатоквартирного житлового будинку, що в АДРЕСА_4 , однак, з урахуванням інших доказів, досліджених під час судового розгляду, приходить до переконання про надуманість та недостовірність показань вказаних свідків в частині, що стосується того, що ОСОБА_20 безпосередньо перед нанесенням йому ОСОБА_21 удару, тримав в руках мисливський ніж та розмахував ним у напрямку обвинуваченого.

Оцінюючи наведені показання критично у частині, суд виходить з того, що обвинувачений і свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_23 знайомі між собою, перебувають у дружніх відносинах, а тому суд вважає, що даючи показання, які, як вказано вище, в частині оцінюються критично, свідки таким чином намагаються сприяти ОСОБА_21 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Водночас, у матеріалах судового провадження відсутні відомості про існування мисливського ножа, яким ОСОБА_20 нібито погрожував ОСОБА_21 .

Дослідженими доказами стверджується, що неодноразово пояснювала свідок ОСОБА_22 , у тому числі під час одночасних допитів в суді, те, що у руках ОСОБА_26 безпосередньо перед конфліктом був сувенірний розкладний ножик невеликого розміру, якого вона ОСОБА_22 , забрала з рук ОСОБА_20 і в момент, коли ОСОБА_21 наніс удар потерпілому, в останнього у руках вже не було нічого і тримав він їх догори, що підтвердив також потерпілий.

Щодо особливих ознак сувенірного розкладного ножика невеликого розміру, то вони були стверджені також показаннями свідка ОСОБА_24 , який жодного іншого ножа, крім вказаного, в тому числі мисливського, у ОСОБА_20 ніколи не помічав.

Інших доказів про факт існування мисливського ножа значних розмірів та наявності його в руках ОСОБА_20 під час конфлікту із ОСОБА_21 , що мав місце 21 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв. у дворі багатоквартирного житлового будинку, що в АДРЕСА_4 , в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_21 про існування обстановки необхідної оборони, то суд виходить з того, що згідно положень ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, зокрема, оборона може здійснюватися від суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого передбачені кримінальним кодексом, і це посягання має бути реальним, а не уявним.

Відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених ст.ст. 118 та 124 КК України.

Як слідує з п.5 Постанови ПВСУ №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

З аналізованих доказів та матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_21 жодних тілесних ушкоджень у результаті конфлікту із ОСОБА_20 не отримав, маючи об`єктивну можливість уникнути даного конфлікту, обвинувачений відповідних дій не вживав, місце події не покидав, хоча мав реальну можливість це зробити.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що в процесі провадження як досудового розслідування так і судового розгляду обставин, які б свідчили про наявність обстановки необхідної оборони чи перевищення її меж, що б змушувало ОСОБА_21 вчиняти дії по захисту від суспільно-небезпечного посягання, чи завдання ОСОБА_20 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту, з врахуванням стану здоров`я обвинуваченого, а також потерпілого, обстановки, що передувала конфлікту, суд вважає, що наявності необхідної оборони чи перевищення її меж в діях ОСОБА_21 не було.

Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши зібрані докази у кримінальному провадженні, критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_21 , які він давав в процесі провадження судового розгляду щодо, як на його думку, наявності у його діях необхідної оборони, вважає їх неправдивими, неспроможними та спрямованими на уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, а також такими, що повністю спростовуються сукупністю зібраних та досліджених доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які, при цьому, є належними та допустимими.

Водночас, суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_20 , вважає їх правдивими, такими що повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, в тому числі показаннями свідків, аналіз яким суд дав вище, у тому числі, шляхом часткового прийняття їх до уваги щодо свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , а також об`єктивними даними, що містяться в документах у кримінальному провадженні.

Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_21 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його молодий вік, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, яких судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому, з урахуванням думки потерпілого, слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді обмеження волі.

Водночас, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_21 , відсутності обтяжуючих його покарання обставин, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_20 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_21 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суми зокрема: матеріальної 25 518, 9 грн. та моральної 200 000 грн., вирішити які слід наступним чином.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого у частині відшкодування матеріальної шкоди, є обґрунтованим, підтвердженим відповідними документальними доказами та таким, що підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_21 на користь потерпілого ОСОБА_20 25 518, 9 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Крім цього, відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_21 потерпілому було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок кримінального правопорушення, необхідності перебувати на лікуванні тривалий час, переносити складні оперативні втручання, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_21 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_20 75 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, частково задовольнивши таким чином цивільний позов останнього в цій його частині, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Крім цього, у кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_21 витрат на лікування потерпілого від злочину, який слід вирішити наступним чином.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА, з урахуванням підтверджуючих документів, підлягає до задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_21 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів ТОДА 5 798 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_20 за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_1 в ГУДКУСУ в Тернопільській області, код 24060300, код ЄРДПОУ 37977599, МФО 838012.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_21 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_21 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_21 на користь потерпілого ОСОБА_20 25 518, 9 грн. на відшкодування матеріальної, а також 75 000 грн. моральної шкоди, завданих унаслідок кримінального правопорушення, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів ТОДА про стягнення з ОСОБА_21 витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити та стягнути з ОСОБА_21 на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів ТОДА 5 798 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_20 за наступними реквізитами: р/р 0001 в ГУДКУСУ в Тернопільській області, код 24060300, код ЄРДПОУ 37977599, МФО 838012.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1