Справа № 344/2587/19
Провадження № 1-кс/344/1567/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000848 від 14.11.2018 року, -

встановив:

в клопотанні зазначено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.11.2018 року накладено арешт із забороною користування та розпоряджання автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , жит. АДРЕСА_1 . Накладення арешту зумовлено тим, що автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, як речовий доказ містить на собі сліди кримінального правопорушення. На даний час триває досудове розслідування, йому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України, проведено судові експертизи, відсутні матеріальні та моральні вимоги від потерпілих. Тому заявник звернувся з клопотанням про часткове скасування арешту в частині заборони користуваня автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер Польщі НОМЕР_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав що в ньому зазначені.

Адвокат в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки та їх поважність суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду клопотання його повідомлено.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти клопотання не заперечив.

Згідно абзацу другого частини першої ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

15/11/2018 постановлено ухвалу Івано-Франківського міського суду, якою накладено арешт на спірний автомобіль. Доказів оскарження і скасування ухвали сторони суду не надали. У вказаній ухвалі зазначено, що спірний автомобіль визнано речовим доказом у відповідному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ОСОБА_3 не оспорював і не заперечував правових підстав накладення відповідного арешту. В його клопотанні вказано, що, на його думку, на даний час відпала потреба у арешту автомобіля.

При цьому суб`єкт клопотання не заперечує ту обставину, що він не є власником спірного автомобіля, доказів того, що він є власником відповідного автомобіля також суду не надав; на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував відповідним транспортним засобом, але, що має правові підстави для володіння і користування відповідним транспортним засобом на даний час також перед судом не довів.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на спірний автомобіль накладено обґрунтовано; автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного автомобіля здійснено без правових підстав. При цьому арешт речового доказу здійснено саме для мети забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Тому будь-якого неправомірного втручання у права, передбачені в ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не здійснюється, оскільки було здійснено арешт речового доказу, що є безпосереднім засобом вчинення кримінального правопорушення, відповідні дії здійснено на основі положення кримінального-процесуального закону, такі дії мають легітимну мету, що виправдана інтересами досудового слідства, а тому здійснюються в інтересах суспільства.

В клопотанні заявника повинно було бути враховано, що Європейський суд з прав людини вказав, що елементом, передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі «Бентем проти Нідерландів» від 23 жовтня 1985 року, заява № 8848/80, п. 32).

Заявник не довів перед судом обставину належності йому права користування спірним речовим доказом, крім цього його клопотання про скасування заборони користування речовим доказом в дійсності є клопотанням про передання йому відповідного речового доказу, що складає небезпеку зміни властивостей речового доказу.

Також не є підставою для скасування арешту речового доказу сама лише думка слідчого за його заявою про відсутність у нього необхідності в утриманні речового доказу, оскільки, відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до зазначеного суд, -

постановив:

в клопотанні ОСОБА_3 про часткове скасування арешту в частині заборони користування автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер Польщі НОМЕР_1 в кримінальному провадженні № 0000848 від 14.11.2018 року, відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1