ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/116/18 Справа № 188/497/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 16.01.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року та визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1144 грн. 00 копійок.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
ОСОБА_6 в один із днів у період часу з 20.08.2017 року по 10.09.2017 року, точна дата не встановлена, приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись поряд з річкою Самара на околиці с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, побачив декілька дикоростучих кущів рослин коноплі та у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання без мети збуту. Після чого ОСОБА_6 в один із днів у період часу з 20.08.2017 року по 10.09.2017 року, точна дата не встановлена, приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись біля річки Самара на околиці с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, для власного вживання без мети збуту, руками позривав вказані кущі, тим самим незаконно придбавши наркотичні засоби. Потім ОСОБА_6 в руках переніс незаконно придбані ним рослини коноплі до свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав їх сушитися у приміщенні літньої кухні за вказаною адресою, таким чином незаконно зберігаючи наркотичні засоби для власного вживання без мети збуту.
Після чого у період часу з 10.09.2017 року по 16.01.2018 року ОСОБА_6 періодично приходив до вказаних рослин, руками перетирав їх, подрібнюючи у такий спосіб, тим самим виготовляв наркотичні засоби без передбаченого на те законом дозволу для власного вживання.
23.03.2018 року о 12 год. 45 хв. працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено сухі речовини рослинного походження з ознаками рослин коноплі, які ОСОБА_6 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Згідно з висновком експерта № 1/8.6/1395 від 30.03.2018 року надані на експертизу 27.03.2018 року речовини масою: 17,150 г; 0,717 г; 0,996 г; 0,563 г, вилучені під час проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , являються канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 15,092 г; 0,645 г; 0,896 г; 0,490 г.

В апеляціях на вирок:
- обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати у зв`язку з одностороннім та неповним розглядом досудовим та судовим слідством, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання.
Обвинуваченим ОСОБА_6 надано доповнення до апеляційної скарги, в якому просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, та зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував всі обставини і не прийняв до уваги те, що всі його дії є єдиним продовжуваним правопорушенням і за придбання та виготовлення вилучених у нього при обшуку 23.03.2018 року наркотичних засобів 16.01.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області вже був ухвалений вирок, тому, на його думку, за ці ж самі дії повторно він не може нести кримінальну відповідальність.
- не погоджуючись з вказаним вироком прокурор ОСОБА_7 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року у виді одного року обмеження волі, виходячи з перерахунку згідно п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 72 КК України, призначаючи покарання не застосував правила складання покарань за сукупністю вироків, та визначив ОСОБА_6 покарання лише з врахуванням вимог ст. 71 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України в апеляційних скаргах також не оскаржується.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Посилання обвинуваченого, що всі його дії є єдиним продовжуваним правопорушенням і за придбання та виготовлення вилучених у нього при обшуку 23.03.2018 року наркотичних засобів його вже було засуджено вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року, колегія суддів вважає необгрутнованими, оскільки, як вбачається з вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року, в період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв. 21.11.2017 року працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області в с. Миколаївка на зупинці громадського транспорту під час складання адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2017 року серія ГП330787 проведено особистий огляд речей ОСОБА_6 , у ході якого останній добровільно надав суху подріблену речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, яка відповідно до висновку експертизи ДНДЕКЦ МВС України №1/8.6./4622 від 07.12.2017 року відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 14,005г.
Як убачається з вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року, 23.03.2018 року о 12 год. 45 хв. працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено сухі речовини рослинного походження з ознаками рослин коноплі, які ОСОБА_6 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту, які згідно з висновком експерта №1/8.6/1395 від 30.03.2018 рокувідносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масам канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 15,092 г; 0,645 г; 0,896 г; 0,490.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що посилання засудженого на наявність єдиного продовжуваного правопорушення не відповідають дійсності.
Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував характер і ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має одну непогашену і не зняту судимість, вчинив новий злочин у період іспитового строку під час випробування при звільненні від відбування покарання за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок м`якості чи суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається обвинувачений, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Аналізуючи доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ст. 72 КК України, колегія суддів не вважає їх слушними та такими, що заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, судом враховано припис ч. 3 ст. 78 КК України, та остаточне покарання визначено із застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року.
Доводи прокурора щодо не зазначення у резолютивній частині вироку суду першої інстанції посилання на застосування судом ст. 72 КК України, не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, оскільки за своїм змістом та характером носять фактично формальний характер, тому колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, остільки вирок суду по суті є законним та обґрунтованим.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку чи його зміні, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4