У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000241

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 квітня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисник ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

потерпіла ОСОБА_9

представник потерпілої ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 квітня 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що з огляду на фабулу, яка не є складною та не є багатоепізодною, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті прокурором обрано хронологічний метод, тобто обставини викладені у тій послідовності, у якій вони розвивались у процесі вчинення кримінального правопорушення із зазначенням часу та місця вчинення злочину. Після викладення фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими, у обвинувальному акті визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме твердження про вчинення ОСОБА_6 діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вважає, суд першої інстанції вийшов за межі дослідження обставин, які мають бути вирішені у ході підготовчого судового засідання та фактично вдався в оцінку обвинувального акта на предмет правильності формулювання обвинувачення, зазначивши, що в обвинувальному акті містяться некоректні посилання щодо грубого порушення водієм ОСОБА_6 вимог певних дорожніх знаків додатку №2 ПДР України, тоді, як відповідно до ПДР України дорожні знаки розміщені в додатку №1 п. 33 ПДР України.

Щодо зазначення в оскаржуваній ухвалі про відсутність в обвинувальному акті розміру матеріальної та моральної шкоди, зазначає, що під час здійснення досудового розслідування позови від потерпілих не надходили, у зв`язку з чим, прокурор був позбавлений можливості додати їх до обвинувального акта, як це передбачено п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Тому, апелянт вважає безпідставними висновки суду про неможливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 , не зазначено розмір шкоди завданої злочином, не додано до обвинувального акта розписок або іншого документа, що підтверджує отримання цивільних позовів потерпілої іншими цивільними відповідачами, тому він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зазначив, що на аркушах обвинувального акта №2-5 фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення містять некоректні посилання щодо грубого порушення водієм ОСОБА_6 вимог певних дорожніх знаків додатку №2 ПДР України, тоді як відповідно до ПДР України дорожні знаки розміщені в додатку №1 п. 33 ПДР України, а додаток №2 ПДР України вказує на дорожню розмітку, додаток №3 ПДР України вказує на світлофори.

Тому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є невизначеним та неконкретизованим. З обвинувального акта не зрозуміло, що було порушено обвинуваченим ОСОБА_6 , чи вимоги дорожніх знаків, чи вимоги дорожньої розмітки, чи і вимоги дорожніх знаків, і вимоги дорожньої розмітки.

Крім того, в обвинувальному акті у п`ятому абзаці на п`ятій сторінці прокурором зазначено, що кримінальним правопорушенням завдана шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя. Однак, розмір матеріальної шкоди не встановлено, потерпілими під час проведення досудового розслідування цивільний позов не заявлений. Разом з тим, при складанні обвинувального акта 26 лютого 2018 року прокурору був відомий розмір матеріальної шкоди та моральної шкоди у даному кримінальному провадженні, відповідно до позовної заяви потерпілої ОСОБА_9 , а також цивільного позивача ОСОБА_11 . Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, в пункті третьому додатків супровідного листа прокуратури Миколаївської області зазначено, що разом з обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування до суду направлені розписки підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів.
Але в текстах даних розписок вказано лише про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, без отримання копій цивільних позовів, що суперечить змісту супровідного листа прокуратури Миколаївської області за вих. № 04/2/4 276 вих. 18 від 28 лютого 2018 року.

Також суд зазначив, що до обвинувального акта не надано розписок про отримання цивільних позовів Спільним підприємством з Іноземними інвестиціями «ПЕТРОТРАНС» та ПАТ «Страхова Компанія» Перша».

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника, які просили ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору через невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, для виконання вимог ст. 291 КПК України, суд першої інстанції зазначив, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є невизначеним та неконкретизованим.

З цими висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки в ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Також наведені усі обов`язкові ознаки інкримінованого злочину.

За своїм змістом обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 є достатньо зрозумілим і конкретним. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів. Тому доводи апелянта в цій частині є слушними.

При вирішенні питання про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції вийшов за межі дослідження обставин, які мають бути вирішені у ході підготовчого судового засідання, та фактично вдався в оцінку обвинувального акта на предмет правильності формулювання обвинувачення, зазначивши, що в обвинувальному акті містяться некоректні посилання щодо грубого порушення водієм ОСОБА_6 вимог певних дорожніх знаків додатку №2 ПДР України, тоді, як відповідно до ПДР України дорожні знаки розміщені в додатку №1 п. 33 ПДР України, що є неприпустимим у відповідності до положень ст. 314 КПК України

Хоча в обвинувальному акті не вказано розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що, відповідно пояснень прокурора, викликано відсутністю цивільних позовів потерпілих під час здійснення досудового розслідування, це не є істотним порушенням норм КПК України, що унеможливлюють призначення справи до судового розгляду.

Відсутність розписок або іншого документа, що підтверджує отримання цивільних позовів потерпілої іншими цивільними відповідачами також не є недоліками обвинувального акта та підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Апеляційний суд вважає, що зазначені судом першої інстанції недоліки обвинувального акта не є істотними та такими, що перешкоджали призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом.

За таких обставин, прийняте судом рішення про повернення обвинувального акта прокурору в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є безпідставним.

Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404,405, 407, 409, 415, 424,532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору через невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3