Справа № 303/6625/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.10.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_1 (головуючої),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11 кп/4806/9/18 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше судимий: 27 грудня 2012 року вироком Мукачівського міськрайонного суду за ч.2 ст.185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою змінено на домашній арешт до набрання вироком законної сили, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою та не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 , в період з 20-ої години до 08-ої години, без дозволу прокурора або суду та звільнено ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, строк перебування його під вартою з 21 по 27 грудня 2016 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України .

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що 14 вересня 2016 року, близько 19-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного заволодіння чужим майном, проник через незамкнені ворота на територію дворогосподарства АДРЕСА_3 . Продовжуючи свій злочинний умисел, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 , яка стояла в прихожій будинку, та наніс їй один удар рукою в область обличчя, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, які не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, після чого, погрожуючи потерпілій, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 600 грн., чим завдав потерплій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, а також кваліфікацію його дій, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, тому просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін. На думку прокурора, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не врахував, що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив і через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, із застосуванням насильства, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно вчинив умисний злочин. Вважає, що за таких обставин, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, є недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Іншими учасниками провадження апеляції та заперечення не подавалися.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та захисника, які зазначили, що вирок суду є законним і обґрунтованим, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції зазначив, що врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини та розкаяння, вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, відсутність претензій з боку потерпілої.

Однак, такі висновки суду не грунтуються на фактичних обставинах. Як ствердив апеляційному суду ОСОБА_6 , теж стверджував і у суді першої інстанції ( згідно із запису судового засідання, відтвореного апеляційним судом), кваліфікацію діяння за ч.2 чт. 186 КК України останній заперечив, вказуючи, що потерпілу знав, дійсно зайшов на її подвір`я, в грубій формі попросив грошей, вона сама принесла та дала, жодних фізичиних дій до неї не застосовував і не міг цього зробити навіть у стані алкогольного сп`яніння, оскільки потерпіла є жінкою, має вади здоров`я. Кошти потерпілій повернуті.

З матеріалів провадження убачається, що на підготовчому судвому засіданні, так і під час судового розгляду потерпіла присутньою не була, матеріали ж додані до обвинувального акту не містять жодної інформації про те, які саме показання вона давала органу досудового розслідування з приводу обставин події.

Таким чином, хоча ОСОБА_6 і визнав вину у вчиненому, тобто у тому, як ствердив, що взяв кошти в потерпілої, однак таке визнання вини відповідно до його показань,я к про це зазначив у вироку суд, не узгоджується з фактичними обставинами. Отже суд першої інстанції мав перевірити докази у справі в повному обсязі.

Між тим, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин формулювання обвинувачення, тобто не зазначено за яких обставин ОСОБА_6 опинився у дворогосподарстві потерпілої, потім у будинку чи літній кухні, у який спосіб заволодів майном ( грошима ) потерпілої, якими саме діями супроводжувалось заволодіння грошовими коштами.

Згідно висновку судово-медичного експерта, у ньому міститься інформація з приводу обставин події про те, що осіб, які знаходились у дворогосподарстві потерпілої було двоє. Проте, хто саме з них вилучив у потерпілої майно, не встановлено. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 також підтвердив, що зайшов на подвір`я потерпілої із знайомим.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що правових підстав для ухвалення вироку суд першої інстанції не мав, оскільки в судовому засіданні не міг в повній мірі фактичні обставини перевірити з-за відсутності викладу таких в обвинувальному акті, що вказує про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.5 ст. 291 КПК України та повинен був такий обвинувальний акт повернути.

Таким чином слід дійти висновку, що вирок ухвалений на неповно з`ясованих фактичних обставинах та які також і не викладені у формулюванні обвинувачення, без чого вирок суду побудований на неконкретному обвинуваченні, а тому є необгрунтованим та вказує на істотне порушення вимог КПК України які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.
З наведених підстав вирок як необгрунтований та передчасний підлягає скасуванню на підставі ст. 409 ч.1 КПК України, а обвинувальний акт - призначенню на новий судовий розгляд на стадію підготовчого судового провадження для вирішення питання про його прийняття з урахуванням положень ст. 291, ст. 91 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України питання обгрунтованості застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 порушеного в апеляційній скарзі, апеляційним судом не обговорюється.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :