Справа № 129/211/18
Провадження по справі № 1-кп/129/194/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000199 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Жмеринського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

Встановив:
Молодший сержант ОСОБА_8 як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період залученої до антитерористичної операції військової частини польова пошта НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 призначений наказом її командира № 9 від 16.05.2014 р. на посаду головного сержанта 1 взводу охорони 1 роти охорони, всупереч ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після прибуття із зони виконання бойових завдань до ІНФОРМАЦІЯ_2 для лікування, умисно, з метою ухилення від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з сімейних мотивів та метою ухилитися від військової служби для допомоги батькам навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 13.02.2015 р. о 08-30 год. без поважних причин не з`явився вчасно після лікування для проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд в АДРЕСА_1 до 04.09.2017 р. - дня повернення до цієї військової частини.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.3 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи молодшим сержантом військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні антитерористичної операції, призначений наказом її командира на посаду головного сержанта 1 взводу охорони 1 роти охорони, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, після прибуття із зони виконання бойових завдань до ІНФОРМАЦІЯ_2 для лікування, з метою ухилення від військової служби за сімейними обставинами, - необхідністю допомоги батькам, - 13.02.2015 р. припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни та без поважних причин не з`явився вчасно після лікування для проходження військової служби у військовій частині та проводив час на власний розсуд, проживаючи в АДРЕСА_1 , і лише 04.09.2017 р. повернувся до військової частини для проходження військової служби.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_8 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_8 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, позитивні характеристики, наявність малолітньої дитини, відсутність судимості.

За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_8 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі та звільнивши від його відбування на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

За змістом п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, та не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. він не позбавлений батьківських прав і має малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23.10.2014 р. (а.с.71) та довідкою виконкому Пултівецької сільської ради Вінницького району від 06.12.2018 р. № 1531 (а.с.72), і він не заперечує проти застосування щодо нього п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Присудив:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: