ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1058/18 Справа № 192/1027/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши 27 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
За цією ухвалою суду було відмовлено в задоволені клопотанні засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивоване тим, що засуджений має лише одне заохочення застосоване до нього 26 липня 2016 року, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що оскільки засуджений має лише одне заохочення, даний факт не є достатніми для висновку про сумлінність поведінки засудженого ОСОБА_7 , оскільки його поведінка останнім часом доводить те, що він стає на шлях виправлення, тобто не довів своїм ставленням до праці, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення у зв`язку з тим, що не працює. Крім того, судом враховано стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник в інтересах засудженого подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до засудженого ст. 81 КК України.

В обґрунтування зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, та підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду. Зазначає, що суд першої інстанції дослідив матеріали провадження де встановив, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку та за характеристикою наданою виправною колонією дотримується норм та правил встановлених у виправній колонії, стягнень не має та має 1 заохочення. Разом з тим, захисник зазначає, що засуджений в судовому засіданні суду першої інстанції наголошував, що хворіє хронічним захворюванням ніжних кінцівок трофічні язви, тромбоз який прогресує у зв`язку з чим неможливо його залучення до праці у СВК № 21.

На думку сторони захисту суд першої інстанції, частково дослідив матеріали провадження оскільки обмежився лише відповіддю СВК №21 стосовно діагнозу ОСОБА_7 які мають лише рекомендації, в яких зазначено, що засудженому не можна довго перебувати на ногах. Одночасно на думку сторони захисту, суд першої інстанції прийшов до не логічного висновку зазначаючи, що засуджений має незадовільний стан здоров`я та одночасно не працює в установі виконання покарань.

Вислухавши захисника ОСОБА_6 який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 правильно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов до правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 в ДУ СВК №21» знаходиться з 19 червня 2014 року, відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований за власним бажанням. За характеристикою засуджений характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допускає, має одне лише заохочення.

Крім того, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Посилання захисника в апеляції, на те, що у засудженого відсутні стягнення, є задовільні характеристики, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, оскільки це є безпосереднім обов`язком засудженого, щодо перебування в умовах ДУ Солонянська виправна колонія (№ 21)
Крім того, посилання захисника на наявність у засудженого захворювання нижніх кінцівок трофічних язв, тромбозу, який прогресує та перешкоджає його залучення до праці не підпадають до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання згідно спільного наказу МЮУ та МОЗ від 15.08.2014 року № 1348/5/572 Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, зареєстрованого в МЮУ 20.08.2014 року.

Беручи до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, встановлених вище обставин, характеристики на засудженого, колегія суддів вважає, що поведінка ОСОБА_7 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі захисника в інтересах засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу № 87 від 01.06.2018 року адміністративної комісії Солонянської виправної колонії № 21 засудженому ОСОБА_7 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як такий що не довів свого виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року, кою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде складено та оголошено 29 грудня 2018 року о 11-00 год.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4