Справа № 466/8885/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/162/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 466/8885/15-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. (одну тисячу двадцять гривень 00 копійок). Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок) відшкодування за завдану моральну шкоду.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 21 серпня 2015 року приблизно о 15.55 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, який виник між ним та його сестрою ОСОБА_9 , схопивши її за волосся, після чого умисно наніс декілька ударів кулаком в обличчя, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, які відносять до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова щодо нього скасувати як незаконний. Також просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09.08.2017 про накладення на нього грошового стягнення в сумі 3200 грн. за неявку до суду, з якою він ознайомився лише після отримання копії вироку при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 покликається на те, що судом не досліджено фактичних обставин справи. Стверджує, що ніяких побоїв 21.08.2015 він ОСОБА_9 не наносив, а тому своєї вини у вчиненому не визнає. Зазначає, що ОСОБА_9 , перша розпочала конфлікт та перша вдарила його чайником по голові, розбивши йому голову до крові. Звертає увагу, що суд на його клопотання не прийняв висновку експерта про його побиття № 1546 від 11.09.2015, як і інші документи, які він хотів долучити у судовому засіданні. Вказує, що ОСОБА_9 після того, як вдарила його чайником по голові, розлила воду, послизнулася на ній та вдарилася обличчям до підлоги. Зазначає, що кров на одязі ОСОБА_9 , була його.
Крім того, на думку обвинуваченого, висновок експерта про побиття ОСОБА_9 № 1555 від 29.08.2018, тоді як сама подія мала місце 21.08.2018. Також, в матеріалах кримінального провадження наявні довідки, які як стверджує обвинувачений до справи ніякого відношення не мають.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_9 , протягом тривалого часу влаштовує йому скандали та провокації, про що є письмові звернення.
Також, вважає, що ухвалу про накладення на нього штрафу теж необхідно скасувати, оскільки судова повістка на 09.08.2017 була повернута поштою за терміном зберігання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які не погодилися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.125КК України підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні про те, що 21 серпня 2015 року між нею та її братом ОСОБА_5 виник конфлікт. В результаті чого він, ОСОБА_5 , схопив її однією рукою за волосся та почав наносити їй удари кулаком іншої руки по голові, зокрема, вона відчула фізичний біль в області носа, у зв`язку з чим почалася сильна кровотеча. Вирвавшись від нього, вона втекла до сусідки ОСОБА_11 . Після цього вона викликала працівників поліції та швидку медичну допомогу. ОСОБА_5 за декілька днів до цього, а саме 15.08.2015, також застосовував фізичне насильство, спричинив легкі тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні про те, що 21 серпня 2015 року до неї у квартиру АДРЕСА_3 забігла її сусідка ОСОБА_13 , футболка якої вся була в крові, її обличчя теж було все в крові, опухло, а з носа текла кров. На її запитання ОСОБА_13 повідомила, що її побив брат ОСОБА_14 . Вони викликали працівників поліції та швидку медичну допомогу;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 є її братом, який дуже часто вчиняв конфлікті ситуації в сім`ї;
- даними, які містяться у копії виписки №10962 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 ;
- даними, які містяться у висновку експерта №1555 від 29 серпня 2015 року про те, що ОСОБА_9 був виставлений діагноз «Злам кісток носа. Забої м`яких тканин обличчя». Крім того, при проведенні судово медичної експертизи у потерпілої виявлено пляму шкіри на лівому передпліччі слід загоєного садна. Перелом кісток носа підтверджений об`єктивними рентгенологічними даними, утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару кулаком та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Садно утворилося від дотичної дії лівої руки до тупого предмета та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 21 серпня 2015 року;
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме те, що саме його сестра ОСОБА_9 взяла чайник та намагалася нанести йому удари, а він лише оборонявся. При цьому його сестра посковзнулася на розлитій воді та впала обличчям на плитку, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження; що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_9 протягом тривалого періоду часу влаштовує йому провокації та сандали, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а тому колегією суддів до уваги не беруться.
Що стосується доводів ОСОБА_5 про скасування стягнення, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 серпня 2017 року, про яке зазначає ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі, то відповідно до ч.1 ст. 147 КПК України особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч.2 ст. 147 КПК України ухвала слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, не встановлено.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_5 не вбачається.
Водночас, відповідно до вимог ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
За приписами п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 21 серпня 2015 року злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Тобто, на момент апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України закінчилися строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Зазначені підстави є нереабілітуючими, а тому, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, з огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого йому злочину та зважаючи на його незгоду на закриття кримінального провадження, такий підлягає звільненню від призначеного за ч.2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, ст. 49 КК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2018 рокущодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн., на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4