Справа № 372/955/18
Провадження № 1-кп-33/19
В И Р О К
іменем України

09 січня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 від 08.05.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Потіївка Малинського району Житомирської області, українця, громадянина України, розлученого, який має повну середню освіту, не працюючого, який не має місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2018 року близько 01 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на площадці для паркування автомобілів, що розташована навпроти будинку № 2 по вулиці Лермонтова в місті Обухів Київської області, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21065», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом відкриття замка дверей заздалегідь підготовленим ключем, який зберігав при собі, відчинив передні водійські дверцята автомобіля, після чого проник до салону, а саме сів на водійське сидіння, де від`єднавши контактну групу замка запалювання, провернув контактний диск, внаслідок чого з`єднав контакти, таким чином, завівши двигун автомобіля та включивши передачу для руху, після чого почав рухатись на ньому вперед, але не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , який знаходився на цій же парковці для автомобілів, та стояв задньою частиною попереду зазначеного автомобіля, таким чином незаконного заволодівши автомобілем марки «ВАЗ-21065», державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №12-2/470 від 23.05.2018, ринкова вартість аналогічного автомобіля марки ВАЗ 21065, 2000 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , станом на 08.05.2018 у справному, робочому стані, придатному для експлуатації могла становити 31280,00 грн. (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, показав, що у травня 2018 року вночі неподалік будинку сестри по вул.Лермонтова в м.Обухові він побачив темний автомобіль ВАЗ, вирішив проникнути у салон, за допомогою власних ключів від аналогічного автомобіля відкрив передні дверцята, сів на місце водія, від`єднав корпус, завів двигун контактною групою, після чого його виявив власник автомобіля, тому він включив першу передачу і рушив з місця, однак вчинив ДТП із попереду стоячим автомобілем, після цього вискочив із салона і втік, не звертаючи увагу на крики власника, бо боявся покарання за скоєне, усвідомлював, що автомобіль чужий, має намір відшкодувати збитки потерпілому, однак наразі не має доходів. Висловив каяття та запевняв у відсутності намірів вчиняти правопорушення у подальшому.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілого, свідка, письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що у травні 2018 року приблизно після 1 ночі він почув звук двигуна, з квартири побачив рухи у своїй машині, яка стояла біля дому в м.Обухові, вийшов, мотор був вже заведений, відкрив водійські двері, побачив обвинуваченого, після чого той рушив вперед і скоїв ДТП, вискочив із машини і втік, у салоні він виявив зламаний замок, контактну групу, він є фактичним власником, оскільки за техпаспортом власником значиться його батько, він вписаний як такий, що має право керування, але фактично володіє автомобілем лише він, збитки до цього часу не відшкодовані, просив призначити покарання згідно закону.

Свідок ОСОБА_7 показав, що 08.05.2018 року приблизно о 1 год.ночі перебуваючи у своїй квартирі вночі почув звук розбитого скла, з вікна побачив світло у іншому автомобілі та наслідки ДТП, вийшов, його сусід, який працює ветлікарем і є потерпілим у цій справі, сказав, що почув як завели двигун у його автомобілі та побачив чужого чоловіка у салоні за кермом, саме той чоловік і здійснив ДТП, він виявив наслідки зіткнення, які полягали у пошкодженні задньої частини його автомобіля та передньої частини автомобіля потерпілого, у салоні автомобіля потерпілого він бачив пошкоджений замок запалювання.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

- заявою володільця майна на огляд автомобіля від 08.05.2018 року;

- протоколом огляду місця події від 08.05.2018 року, де зафіксовано місце розташування автомобілів та наслідки ДТП;

- протоколом огляду місця події від 08.05.2018 року, де зафіксовано пошкодження автомобіля;

- протоколом огляду місця події від 12.05.2018 року, де зафіксовано зовнішній вигляд виданих ОСОБА_6 ключів;

- висновком експерта № 12-2/470 від 23.05.2018 року, яким підтверджується вартість викраденого автомобіля;

- висновком експерта № 10-1/1174 від 12.10.2018 року, яким підтверджується належність виявлених слідів на кермі автомобіля саме ОСОБА_6 ;

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого законним володільцем викраденого автомобіля є потерпілий ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 року за участю потерпілого, яким підтверджується обставини заволодіння чужим транспортним засобом саме обвинуваченим;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.05.2018 року, згідно якого потерпілий впізнав саме обвинуваченого як особу, що заволоділа його автомобілем;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2018 року за участю свідка ОСОБА_7 , яким підтверджується обставини заволодіння чужим транспортним засобом;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 року за участю обвинуваченого, яким підтверджується обставини заволодіння чужим транспортним засобом саме обвинуваченим.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинуваченого, свідка та потерпілого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині підтвердження факту і механізму заволодіння транспортним засобом саме ним правдивими і послідовними, оскільки вони узгоджуються із висновками експертиз та показами свідка, покази потерпілого в цій же частині правдивими з тих же причин, однак позицію сторони захисту щодо відсутності умислу на заволодіння транспортним засобом неправдивою і непослідовною, протирічливою з огляду на відмінності у правовій позиції захисника і обвинуваченого, оскільки вона суперечить сукупності наявних у справі належних і допустимих доказів та є непереконливою.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду доведено факт заволодіння чужим транспортним засобом саме ОСОБА_6 , стороною захисту це підставно та обґрунтовано не спростовано всупереч принципу змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Ніким не оспорювались в суді обставини протиправного проникнення ОСОБА_6 до салону чужого транспортного засобу всупереч волі його власника або законного володільця, заподіяння саме ОСОБА_6 механічних пошкоджень цього транспортного засобу при запуску двигуна та під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Стороною захисту в особі захисника, що не узгоджувалось із позицію самого обвинуваченого, було оспорено належність і допустимість поданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження вказаних вище обставин, однак відповідні доводи сторони захисту визнані судом непереконливими і необґрунтованими, оскільки зазначені вище письмові докази зібрані без порушень чинного кримінального процесуального законодавства, об`єктивно підтверджують неспростовані самим обвинуваченим обставини заволодіння ним чужим автомобілем. Крім цього, самим обвинуваченим фактично не було визнано під час надання показань в суді наявність умислу на заволодіння транспортним засобом, хоч на уточнюючі запитання він посилався на визнання своєї вини у повному обсязі та щире каяття, при цьому вказував, що дійсно він мав умисел проникнути у салон автомобіля та завести двигун. Заперечення умислу саме на незаконне заволодіння транспортним засобом у суді суд вважає лише захисною позицією обвинуваченого, направленою на пом`якшення відповідальності за скоєне, яка не підтвердилась жодним доказом і спростована сукупністю досліджених судом доказів. Так, прямий умисел на проникнення у салон чужого автомобіля, запуск двигуна за допомогою механічного пошкодження замка запалення та сторонніх предметів ніким не оспорений і доведений. Наступні дії обвинуваченого, які полягали у початку руху автомобіля вперед, вчинення під час спроби залишення місця пригоди зіткнення викраденого автомобіля із іншим автомобілем, подолання фізичного спротиву потерпілого під час втечі з місця пригоди переконливо вказують на наявність прямого умислу обвинуваченого на вчинення діянь, кримінальна відповідальність за які передбачена ст. 289 КК України.

Доводи сторони захисту в особі захисника на невірне визначення розміру заподіяних збитків суд вважає такими, що не впливають правову кваліфікацію діяння.

Доводи сторони захисту в особі захисника на невірне визначення особи потерпілого суд вважає необґрунтованими, оскільки певні недоліки були усунуті під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення, а визнаний досудовим розслідуванням потерпілий є законним володільцем транспортного засобу, відомостей про наявність спору щодо належності йому автомобіля суду не повідомлено.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, механізм незаконного заволодіння транспортним засобом, а також винуватість у його умисному скоєнні саме обвинуваченого.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає похилий вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не має зареєстрованого і фактичного постійного місця проживання, достатньо міцних соціальних зв`язків, враховуючи його вік, стан здоров`я, думку потерпілого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

На підставі ч.1 ст.377 КПК України, в зв`язку із застосуванням ст.75 КК України і звільненням від відбування покарання, запобіжний захід обвинуваченому слід змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а клопотань про продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не заявлялось.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази - ключі, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області слід знищити як такі, що не представляють цінності та були знаряддям злочину, замок запалювання, який зберігається там же слід знищити як такий, що не представляє цінності, а диски із відеозаписами слідчих дій слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати слід стягнути із обвинуваченого у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- пройти курс лікування від алкоголізму.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти у залі судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 858 гривень.

Речові докази диски із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження, інші речові докази знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1