УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року

м. Київ
справа № 335/7803/18
провадження № 51-2176ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постановлені у справі № 335/7803/18 судові рішення.
Суть питання
З інформації, що міститься в провадженні за скаргою, та долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду вбачається, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на звернення до суду зі скаргою та повернуто йому скаргу на бездіяльність прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись із указаним рішенням слідчого судді ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 02 серпня 2018 року залишив зазначену ухвалу слідчого судді місцевого суду без змін.
ОСОБА_4 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій порушив питання про скасування вищевказаної ухвали слідчого судді.
Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 08 квітня 2019 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з мотивів того, що оскаржуване рішення слідчого судді 02 серпня 2018 року вже було предметом апеляційного перегляду і набрало законної сили.
У касаційній скарзі, як можливо зрозуміти з її змісту, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд постановлених у справі № 335/7803/18 судових рішень у касаційному порядку.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржується, а відповідно до частини 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Однак, зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 неможливо зробити однозначний висновок про те, які саме судові рішення він оскаржує у касаційному порядку.
Так у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 указує, що касаційна скарга ним подається на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 квітня 2019 року. Разом з тим до касаційної скарги долучає ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2019 року.
Далі ОСОБА_4 зазначає, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді йому відмовлено у задоволені скарги на бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК відносно начальника управління прокуратури Запорізької області до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тоді як ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на звернення до суду зі скаргою та повернуто йому скаргу на бездіяльність прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення.

У мотивувальній частині своєї скарги ОСОБА_4 указує на те, що Запорізькій апеляційний суд ухвалою від 28 березня 2019 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2019 року, при цьому скаржник жодним чином не обґрунтовує, яке відношення зазначені судові рішення мають до оскаржуваних ним судових рішень у цій касаційній скарзі.
Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу на те, що Запорізькій апеляційний суд мав всі підстави для перегляду у апеляційному порядку ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2018 року. Разом з тим таке твердження скаржник жодним чином не обґрунтовує, з огляду на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді була предметом апеляційного перегляду і ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року залишена без змін.
Вищенаведене по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК та розглянути касаційну скаргу по суті.
Також Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на нижченаведене.
Відповідно до ч. 1 ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Отже, за змістом статей 310, 424 КПК, ухвала слідчого судді місцевого суду від 06 липня 2018 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року не є предметом перегляду касаційного суду.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не навів жодних доводів на обґрунтування незаконності ухвали Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2019 року. Зокрема, скаржник не зазначив, яких саме порушень допустився апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 399, 412, 419 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_4 , у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3