Дата документу 13.02.2019 Справа № 313/1339/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/528/19
Єдиний унікальний № 313/339/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Мелітопольського району Запорізької області; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не працював, раніше судимого:
1) 25.04.2016 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Запорізької області вирок змінено в частині призначеного покарання. Призначено за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України 4 років позбавлення волі. Звільнений: 17.01.2008 року згідно постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.01.2008 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбуту частину покарання 11 місяців 24 дні;
2) 29.05.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Перегляд вироку: 12.11.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений: 15.08.2013 року по відбуттю строку покарання;
3) 13.08.2015 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 з зазначеною ухвалою не згоден, вказує, що він за весь період відбування покарання в ДУ «Камянській виправній колонії (№101) стягнень та порушень не мав. Був заохочений тричі правами начальника установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. За період відбування покарання в Веселівському виправному центрі № 8 до дисциплінарної відповідальності не притягався, своєю сумлінною поведінкою дотримувався умов відбування покаранням. Має 2 заохочення правами начальника установи. Був працевлаштований на виробництві установи. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення. Просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Крім того, зауважує, що посилання в ухвалі суду на п.8 ст. 154 КВК України вважає незаконним, так як згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі покараний за одне й те ж саме правопорушення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до Веселівського районного суду Запорізької області надійшло спільне подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8)» та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації, в якому ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання.
Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року у задоволенні спільного подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8)» та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.03.2016 року, відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання, вказав, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.03.2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Початок строку покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання. Вирок набрав законної сили 14.04.2016 року.
Ухвалою Вільнянского районного суду Запорізької області від 18.04.2018 року засудженому ОСОБА_6 замінено не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.03.2016 року у виді позбавлення волі, що складає 01 рік 06 місяців 02 дні, більш м`яким покаранням - обмеженням волі на той же строк. У строк відбування покарання у виді обмеження волі згідно зі ст. 72 КК України зараховано час слідування під вартою до виправного центру з моменту постановлення цієї ухвали до моменту прибуття до виправного центру з розрахунку: один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
До Веселівського виправного центру (№8) засуджений ОСОБА_6 прибув 04.05.2018 року.

31.08.2018 року до Веселівського районного суду Запорізької області надійшло спільне подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8)» та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації, в якому ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, тобто раніше чітко встановленого законодавством строку умовно - дострокового звільнення особи від відбування покарання.

Отже, вищевикладені обставини є достатніми та з урахуванням положення ч.8 ст. 154 КВК України, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо передчасності відповідного звернення.

Спільне подання про умовно-дострокове його звільнення розглянуто судом першої інстанції відповідно до вимог закону.

Підстави та мотиви прийнятого судом рішення наведені в ухвалі суду і базуються на фактичних даних, які встановлені під час перевірки судом апеляційної інстанції.

При перевірці матеріалів справи суд апеляційної інстанції не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

За вказаних вище даних, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого не спростовують прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки воно відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_6 , якою у задоволенні спільного подання Державної установи «Веселівський виправний центр (№8)» та спостережної комісії при Веселівській районній державній адміністрації щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.03.2016 року, відмовлено залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: