Справа № 464/2523/18
пр.№ 1-кп/464/64/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/2523/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.18. за № 0001285 та 08.05.18. за № 0001486, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, гр-на України, з середньою освітою, невійськовозобов*язаного, неодруженого, не працюючого, має судимість 30.10.18. вироком Личаківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі п*ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., покарання відбуто, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 ;

учасники провадження - потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (надійшли заяви про розгляд провадження за їх відсутності)

з участю сторін кримінального провадження з боку:

обвинувачення - прокурора ОСОБА_6 ,

захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_7 , -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 18 квітня 2018 року о 17.20 год., перебуваючи в приміщенні класу № 209 СЗШ № 95 по вул.Кавалерідзе,5 в м.Львові та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_8 - мобільний телефон марки «Ксіомі» модель «Редмі 4х» біло-рожевого кольору вартістю 2711,61 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму. Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Крім того він же 25 квітня 2018 року о 10.15 год., перебуваючи в приміщенні класу № 108 СЗШ № 93 по вул.Кос-Анатольського,10 в м.Львові та маючи умисел на таємне викрадення чцужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 - мобільний телефон марки «Ксіомі» модель «Редмі 4х» чорного кольору вартістю 2699 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Крім цього він же 28 квітня 2018 року о 10 год. на вул.Листопадній,2 в м.Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном автомобілем «ГАЗ 24» д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 25000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_10 та був припаркований навпроти магазину «Команчеро», замовив маніпулятор під керуванням ОСОБА_11 , за допомогою якого погрузив вказаний автомобіль потерпілого на маніпулятор, таким чином повторно незаконно заволодівши ним, після чого перевіз транспортний засіб на вул.Персенківка у м.Львові та здав на металобрухт. Своїми суспільно небезпечним виним діянням ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 25000 грн. Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та дав показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся, просив врахувати повернення потерпілим мобільних телефонів, у зв*язку з чим претензій до нього останні не мають. Свою поведінку, спрямовану на вчинення злочинів, пояснив браком коштів для прожиття. Усвідомим вчинене та просить суд суворо не карати.

Потерпілі у судове засідання не з*явились та надали суду заяви з проханням розглядати кримінальне провадження у їх відсутності, у призначенні покарання покладаються на розсуд суду та не заперечують проти спрощеного розгляду справи, а потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ще зазначили про повернення їм мобільних телефонів у зв*язку з чим претензій до обвинуваченого не мають.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за:

- ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно; та

- ч.2 ст.289 КК України, так як він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неповнолітніх дітей не має, має постійне місце проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, має судимість, досудову доповідь Сихівського РС ЛМВПБ ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ, щиро розкаюється у вчиненному.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який має судимість, однак покарання відбуте, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся та частково відшкодував заподіяну шкоду, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність, соціальні зв*язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статтей, за якими кваліфіковано його дії - за частиною другою ст.185 та ст.289 КК України, а саме позбавлення волі на строк два та п*ять років. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин справи, а саме визнання обвинуваченим своєї провини та висловлення щирого каяття з приводу вчинених кримінальних правопорушень, перебування обвинуваченого на випробовувальному терміні з метою працевлаштування та відшкодування завданої шкоди, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сприяв ходу слідства, а також думку потерпілих з приводу призначення обвинуваченому покарання з досудовою доповіддю органу пробації, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Речові докази: 1/ повернуті потерпілим під розписку слід залишити по-приналежності, а 2/ фотокартки та диск з відеофайлами слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що строк дії застосованого під час досудового розслідування запобіжного заходу до обвинуваченого закінчився, під час судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу до ОСОБА_3 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останнього при час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстави для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України п*ять років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - п*ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільні телефони, повернуті ОСОБА_12 та ОСОБА_9 залишити по-приналежності; фотокартки та диск з відеофайлами залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_1