Справа № 643/8816/18
Провадження № 1-кп/643/488/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2019 р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України встановлені при обранні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та не погашену судимість, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає у м.Люботин, офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії досудового розслідування є неможливим.
Суд, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» до 29.03.2019 року.

Копію ухвали направити в Державну установу «Харківська установа виконання покарань (№27)» - для виконання, прокурору Харківської місцевої прокуратури № 4 - для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1