Справа № 502/250/19
УХВАЛА
19 лютого 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 16.11.2018 року відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який вчинив суспільно небезпечне діяння передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.02.2019 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 16.11.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області вказує, що 15 листопада 2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до буд. АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 . Перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, під час суперечки із господарем домоволодіння ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до останнього та взявши до рук дерев`янний стілець, котрий знаходився в кімнаті, наніс два удари в частину голови ОСОБА_8 . Від отриманого удару останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись в положенні зверху над потерпілим наніс близько п`яти ударів кулаками обох рук в частину обличчя потерпілого, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця правої бокової поверхні огруддя, синець лівого передпліччя, синець передньої поверхні огруддя, садно та синець верхньої поверхні лівого плечового суглоба, також закрита черепна-мозкова травма у вигляді синця повік лівого ока, синця нижнього повіка правого ока, субконюктивального крововиливу лівого ока, дві паралельні забиті рани лівої половини лобово- тім`яної та скроневої області голови, обширний крововилив в м`яких тканинах та м`язах лівої половини лобово-тім`яної та скроневої області голови, лінійний перелом лізги та основи лівої скроневої кістки черепу, субдуральний крововилив (180 мл. крові) в області правої половини середньо черепної ямки черепу, вогнищевий внутрішньо мозковий крововилив правої скроневої долі головного мозку, що згідно висновку експерта Кілійського районного відділення Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 28.12.2018 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_8 , настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді забитих ран лівої половини лобово-тім`яної області голови, лінійного перелому лівої скроневої кістки черепу з наступним крововиливом під тверду мозкову оболонку правої половини середньо черепної ямки та внутрішньо мозковим травматичним крововиливом в праву скроневу долю головного мозку.
Дії ОСОБА_4 перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_8 .
Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
17.11.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Беручи до уваги, що дії ОСОБА_4 виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до нього слід застосовувати примусові заходи медичного характеру.
У відповідності до положень ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до роз`яснень п. п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.
Так, згідно висновку амбулаторної судовопсихіатричної експертизи № 32 від 29.01.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, іншого хворобливого стану психіки, у тому числі тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, він страждає на вроджене недоумство у вигляді: «Помірної розумової відсталості зі значним порушенням поведінки, які потребують догляду та лікування» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за МКХ -10), внаслідок чого, був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними та за тяжкістю інкримінованого йому злочину він потребує застосування, відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом ( ч. 1 ст. 93; ч. 4 ст. 94 КК України).
За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок вродженого недоумства у вигляді: «Помірної розумової відсталості зі значним порушенням поведінки, які потребують догляду та лікування» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за МКХ -10), не здатний розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатний до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні суспільно- небезпечного діяння до нього слід застосовувати примусові заходи медичного характеру.
Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в судовому засіданні просила суд задовольнити клопотання та застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із суворим наглядом.
Підозрюваний ОСОБА_4 , та захисник підозрюваного ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечували проти застосування щодо підозрюваного примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарнюіз суворим наглядом.
Потерпіла ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд клопотання у її відсутність.
Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, захисника та підозрюваного, приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення клопотання про застосування до підозрюваного примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із суворим наглядом, виходячи з наступного.
Вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується наступними доказами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 16.11.2018 року;
- висновком амбулаторної судовопсихіатричної експертизи № 32 від 29.01.2019 року;
- протоколом огляду місця події від 16.11.2018 року;
- протоколом огляду трупа від 16.11.2018 року;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.11.2018 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 16.11.2018 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2018 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2018 року;
- висновком експерта Одеського обласного бюро судово медичної експертизи № 1033 від 29.12.2018 року;
- висновком експерта Одеського обласного бюро судово медичної експертизи № 1042 від 14.01.2019 року;
- висновком експерта Кілійського районного відділення судово медичної експертизи № 109;
- висновком амбулаторної судовопсихіатричної експертизи № 32 від 29.01.2019 року;
Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує, що суспільно небезпечні діяння мало місце і вчинене воно саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою.
Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення вищевказаних суспільно небезпечних діянь перебував у стані неосудності, тому до нього повинні бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
З урахуванням психічного стану (Помірної розумової відсталості зі значним порушенням поведінки, які потребують догляду та лікування), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Цивільні позови не заявлялися.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 92-94, 100 КК України, ст. ст. 512 - 513 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 16.11.2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити повністю.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню до державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом Міністерства охорони здоров`я України», за адресою: м. Дніпро, Красногвардійський район, вул. Чичеріна, 84.
До поміщення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом Міністерства охорони здоров`я України» міру запобіжного заходу залишити - утримання під вартою.
Речові докази по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 16.11.2018 року - знищити.
Процесуальні витрати компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Не пізніше наступного дня після постановлення ухвали надсилати її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1