Справа № 149/83/19
Провадження №11-кп/801/556/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 21.09.2018р., за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.02.2019р, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступник Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр. України, не одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, освіта неповна середня, працюючого садівником в ТОВ «Адмірал клуб» м. Ірпніь Київської області, не депутата, раніше не судимого,
визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину.
В силу ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Вирішено питання з речовими доказами, процесуальними витратами та накладеним арештом.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, 19.09.2018 року о 23.00 год. у ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що у місцевої жительки ОСОБА_9 є грошові кошти та вона проживає сама, виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з незаконним проникненням у житло.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , заздалегідь підготувавшись до відкритого викрадення чужого майна, з метою не бути викритим та впізнаним в подальшому, виготовив, шляхом вирізу отворів для очей зі своєї шапки маску, взяв рукавиці та залізний прут.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, близько 23.30 год. 19.09.2018 року підійшов до житлового будинку ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_3 та пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкоджати вчиненню злочину, постукав та представившись іншою особою, вимагав, щоб потерпіла відкрила йому двері. ОСОБА_9 вимогу останнього не виконала та повідомила йому, що викличе поліцію. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення грошових коштів потерпілої, ОСОБА_6 підійшов з тильної сторони житлового будинку та залізним прутом вибив склопакет метало пластикового вікна.
Після чого, ОСОБА_6 , з метою завершення свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, попередньо одягнувши на обличчя маску, з метою не бути викритим та впізнаним в подальшому, тримаючи в руках залізний прут, побіг до вхідних дверей житлового будинку ОСОБА_9 та зустрівши її на подвір`ї домогосподарства, застосувавши фізичну силу, наказав потерпілій видати наявні в неї грошові кошти.
ОСОБА_9 , перебуваючи під фізичним впливом ОСОБА_6 , зайшла до житлового будинку, до якого незаконно, шляхом вільного доступу, проник ОСОБА_6 , де отримав від потерпілої грошові кошти в сумі 10 тисяч гривень, які знаходились в паперових конвертах купюрами номіналом по 50, 100, 200 та 500 грн. З викраденими грошовими коштами ОСОБА_6 зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, відносно особи похилого віку, зухвало ставився до вчиненого, що є обставинами, які обтяжують покарання. А поведінка ОСОБА_6 під час судового розгляду визнання вини, щире каяття та відшкодування потерпілій шкоди, свідчить про бажання уникнути відповідальності за вчинене.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін, оскільки рішення суду першої інстанції обґрунтоване, а покарання достатнє для виправлення обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про скасування вироку в частині покарання через його м`ягкість та ухвалення нового вироку, яким призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 заперечують проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення щодо покарання та застосування ст. 75 КК України, а мотиви наведені прокурором суперечать матеріалам кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 , будучи повідомленою, до апеляційного суду не з`явилась, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений при обставинах викладених у вироку не може оскаржуватися, оскільки судовий розгляд кримінального провадження проводився у відповідності до вимог статті 349 КПК України за процедурою спрощеного провадження.
Відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України суд, при незапереченні учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржувались.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у вироку навів належні докази щодо особи обвинуваченого та дав їм належну оцінку, а також вірно зазначив про обставини, які обтяжують покарання та обставини, які пом`якшують покарання.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що суд установивши серед інших наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, зобов`язаний навести її у вироку та врахувати при призначенні покарання.
Проте, дана обставина наведена у вироку, як така, що обтяжує покарання, як і інша, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому вони враховані у сукупності з іншими обставинами.
Прокурор також зазначає, що судом не враховано те, що після вчиненого злочину обвинувачений, з метою ухилення від кримінальної відповідальності виїхав до міста Буча Київської області.
Проте в матеріалах кримінального провадження є докази того, що ОСОБА_6 проживає в місті Буча Київської області на протязі 7 років, а в селі Подорожня Хмільницького району Вінницької області лише зареєстрований (а.с. 42, 55), що спростовує твердження прокурора.
Апеляційний суд також не погоджується з доводами прокурора про те, що подальша поведінка ОСОБА_6 під час судового розгляду визнання вини, щире каяття та відшкодування потерпілій шкоди, свідчить про бажання обвинуваченого уникнути у такий спосіб кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, оскільки стороною захисту не ставилось питання про звільнення від кримінальної відповідальності, так як обвинувачений з самого початку не заперечував своєї вини.
Зазначені прокурорам обставини судом вірно взято до уваги як пом`якшуючі, оскільки вони знайшли своє підтвердження, визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину мало місце в діях обвинуваченого, і зважаючи на них, було здійснено розгляд даного кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 не лише обмежився визнанням вини, але й прийняв міри до відшкодування шкоди потерпілій та просив вибачення у потерпілої, в результаті чого потерпіла просила суворо не карати обвинуваченого (а.с. 40).
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно взято до уваги судом при прийнятті рішення про застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання, так як є прикладом того, що обвинувачений довів щирість каяття, прийняв всі можливі міри для усунення негативних наслідків вчиненого злочину, відшкодування матеріальної шкоди та належне вибачення перед потерпілою, яка сприйняла їх, вважала матеріальну та моральну компенсацію достатньою, у зв`язку з чим не зверталась з цивільним позовом.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , то суд взяв до уваги не лише те, що він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, що підтверджується характеристиками, також у обвинуваченого ОСОБА_6 на утриманні двоє малолітніх дітей, він перебуває у шлюбі, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, а також і висновки досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, за яким виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі на певний строк, за умови здійснення нагляду та контролю, яке є належно мотивованим, проте прокурор не зазначив в апеляційній скарзі чому вважає такий висновок невірним.
Рішення суду про призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає п. 2 ППВС України від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що суди повинні призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.
Сама лише ступінь тяжкості вчиненого злочину не може бути вирішальною підставою для призначення покарання у виді 6 років позбавлення волі про яке просить прокурор, за наявності ряду обставин, які пом`якшують покарання та позитивного висновку щодо особи обвинуваченого.
Така позиція також наведена в рішенні ЄСПЛ у справі «Ніколов проти Болгарії».

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.02.2019р. щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: