Справа № 708/1452/18
Номер провадження № 1-кп/708/23/19
УХВАЛА

31 січня 2019 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 по ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чигиринського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 по ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання його спробам переховуватися від суду або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення спроб покинути територію України чи відбути для проходження служби до зони проведення антитерористичної операції, вважаючи, що іншим шляхом неможливе запобігання вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, до того ж працює далекобійником і здійснює рейси по всій території України.

Крім того, з часу закінчення строку дії ухвали слідчого судді минуло майже два місяці і за цей час обвинувачений жодного разу не порушував процесуальних обов`язків.

А тому не вбачає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 погодився з думкою захисника ОСОБА_4 .

Обвинувачений теж заперечував проти обрання йому запобіжного заходу, пояснивши, що він, працюючи далекобійником, по ходу своєї роботи їздить до м.Миколаєва, перевозячи зерно.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи з цього, запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2018 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів, строк дії якої закінчився 07.12.2018 року.

Як встановлено судом, з часу закінчення строку дії ухвали слідчого судді - з 07.12.2018 року минуло близько 2 місяців і докази того, що за цей час обвинувачений порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, відсутні, що спростовує твердження прокурора про можливість обвинуваченого ухилятися від явки до суду або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, при цьому належних та допустимих доказів протилежного останнім суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

А тому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії», ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

А як передбачено ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З врахуванням вище викладеного та беручи до уваги, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, від явки до суду не ухилявся, має постійне місце праці та сталі соціальні зв`язки, суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу саме на стадії судового розгляду кримінального провадження, враховуючи при цьому, що запобіжний захід обвинуваченому вже обирався під час досудового розслідування кримінального провадження і термін його закінчився 07.12.2018 року, а з часу закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді прокурор, маючи для цього час та можливість, з клопотанням про продовження строку дії даної ухвали чи про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, до того ж нормами кримінально-процесуального закону, зокрема ч. 1 ст. 331 КПК України, не передбачено повторне обрання запобіжного заходу.
На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча