Справа № 206/689/19
Провадження № 1-кп/206/155/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001230 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бедишево, Рязанської області Російської Федерації, громадянки України, пенсіонерки, заміжньої, з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачена - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001330 від 27.09.2017 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за результатами проведення якого обвинувальний акт щодо останнього скеровано для розгляду до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

В рамках проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , перебуваючи в статусі свідка, будучи попередженою згідно ст. 384 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, з мотивів особистих неприязнених відносин, а саме того, що ОСОБА_5 вживав наркотичні засоби та мешкав в належному їй будинку, 27 жовтня 2017 року в період часу з 10.00 до 11.00 годин,перебуваючи в приміщенні Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 4, та 13 листопада 2017 року в період часу з 12 год. 10 хв. по 13.00 год., знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , надала слідчому Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 завідомо неправдивіпоказання, відповідно до яких вона була очевидцем того, як 25.09.2017 об 11 год. 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, цілеспрямовано, із достатньою силою, наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя, від чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в лікарні. Таким чином, ОСОБА_3 надала органу досудового слідства показання, які мають значення для встановлення істини у справі та поєднані з обвинуваченням ОСОБА_5 у тяжкому злочині.

Окрім того, ОСОБА_3 , перебуваючи в статусі свідка та будучи попередженою згідно ст. 384 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, 27 жовтня 2017 року в період часу з 16 год. 20 хв. по 17 год. 50 хв. та 16 листопада 2017 року в період часу з 11 год. 11 хв. по 11 год. 30 хв., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час проведення слідчих експериментів за її участю підтвердила слідчим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше надані нею показання та на місці детально показала механізм нанесення тілесних ушкоджень в область голови потерпілій ОСОБА_8 , тобто ОСОБА_3 надала органу досудового слідства завідомо неправдиві показання, поєднані із обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину.

Правильність змісту протоколів допиту та протоколів проведення слідчих експериментів ОСОБА_3 засвідчила своїм підписом.
21 червня 2018 року приблизно о 17 годині 12 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у процесуальному статусі свідка, в ході судового розгляду в Самарському районному суді м. Дніпропетровська кримінального провадження № 0001330 від 27.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , змінила надані нею на досудовому слідстві покази, на яких ґрунтувалося повідомлення про підозру та обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, та повідомила суду, що 25.09.2017 близько 11.05 год. ОСОБА_5 вдарив потерпілу ОСОБА_8 20-літровою порожньою баклажкою по голові, від чого ушкоджень у останньої вона не бачила, а потім ОСОБА_8 пішла разом з ОСОБА_5 до літньої кухні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала повністю, у скоєному злочині розкаялася, підтвердила фактичні обставини, викладені в установчій частині вироку, та суду пояснила наступне.

Що, ОСОБА_5 є її братом, оскільки її брат був їй неприємний, тому що він наркоман та постійно викрадав у неї речі, у зв`язку з чим вона була на нього зла, та обмовила при викладених обставинах зазначених в обвинувальному акті.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті.

Покази обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, за обставин, встановлених судом, тобто в завідомо неправдивих показаннях свідка, поєднаних з обвинуваченням у тяжкому злочині.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 81), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 69-70), скоїла злочин, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання нею своєї винуватості та щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самої обвинуваченої до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі протокол допиту свідка від 27.10.2017, протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 з додатками, протокол додаткового допиту свідка від 13.11.2017, протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 з додатками, журнал судових засідань Самарського районного суду м. Дніпропетровська по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , цифровий носій інформації, на який було записано судове засідання за допомогою системної технічної фіксації судових процесів «Акорд» по кримінальному провадженню № 206/2319/18 за участю свідка ОСОБА_3 , які зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1