Справа № 199/329/18
УХВАЛА

2019 року травня місяця 14 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0002982 від 19.11.2017 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ; захисника ОСОБА_7 ; обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, вважаючи клопотання прокурора необґрунтованим та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Суд вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, а також клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вважає клопотання прокурора обґрунтованим, а клопотання обвинуваченого та його захисника таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, якій відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачується у зґвалтуванні, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та йому у разі доведення його вини може бути призначено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі.
У зв`язку з цим, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх спостерігачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.
Клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Розглядаючи можливість зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на інший, менш суворий, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, вважає, що альтернативні запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 48, 49, 110, 315-317, 369, 371, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб до 12 липня 2019 року включно.
В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити
Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

___________І. ОСОБА_8 ___________В. ОСОБА_9 ___________В. ОСОБА_10

14.05.2019