Ухвала
Іменем України
17 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 727/12/18

провадження № 51-10310 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

В строк покарання ОСОБА_4 зараховано строк тримання під вартою з 19 жовтня 2017 року по 21 жовтня 2017 року з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотрималася.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор, ставлячи вимогу, в тому числі, про скасування ухвали апеляційного суду, у мотивувальній частині касаційної скарги посилається на залишення без належної оцінки її доводів, однак не зазначає їх та не конкретизує, які порушення закону допущено судом апеляційної інстанції.
До того ж, обґрунтовуючи неправильну перекваліфікацію дій ОСОБА_4 зазначає, що районний суд посилався на неіснуючі норми закону, однак не вказує на них та не надає такому доводу належних обґрунтувань.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3