Справа № 750/9936/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/133/19
Категорія - ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006585 від 23.08.2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, студента 2 курсу Чернігівського професійного будівельного ліцею № 18, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.05.2018 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 100 КК України до 70 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи кваліфікацію скоєного, доведеність вини, просить його змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, у зв`язку з його суворістю та призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого, застосувавши ч. 1 ст. 75 КК України, тобто звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2018 року, і остаточно призначено покарання у виді 2 місяців 4 днів арешту. Початок строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_6 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що призначене йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, своїм розміром є явно несправедливим через суворість, оскільки у разі арешту він буде позбавлений отримання середньої спеціальної освіти, оскільки є студентом 2 курсу Чернігівського професійного будівельного ліцею № 18 та має закінчити навчання в кінці лютого 2019 року. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ч. 1 ст. 75 КК України, тобто звільнити від відбування покарання з випробуванням.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 100 КК України та призначено йому покарання у вигляді 70 годин громадських робіт.

23.07.2018 року ОСОБА_6 поставлено на облік у Деснянському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 4, м. Чернігів). Того ж дня, його належним чином письмово ознайомлено з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку та направлено для відбування покарання до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» Чернігівської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 59.

Однак, ОСОБА_6 , умисно, після застосування до нього застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, з метою ухилення від відбування громадських робіт, починаючи з 01.08.2018 і по теперішній час, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`явився до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку» Чернігівської міської ради для відбування призначеного вироком суду покарання у виді громадських робіт без поважних причин, чим ухилився від його відбування та не відбув фактично 66 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, адвоката-захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся.

Дії обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України кваліфіковані правильно - ухилення від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, його сімейний стан, майновий та стан здоров`я, формально позитивну характеристику за місцем мешкання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставину, що його обтяжують рецидив злочинів, та у зв`язку з чим, обґрунтовано визнав за можливе, з урахуванням приписів ст.ст. 71, 72 КК України, призначити обвинуваченому остаточне покарання у вигляді арешту, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно положень ч.1 ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, крім випадків засудження за корупційний злочин, може застосовуватись при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 призначено покарання у виді 2 (двох) місяців 4 (чотирьох) днів арешту. У відповідності до вимог ч.1 ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням до даного виду покарання не застосовується.

При цьому, санкція ч.2 ст. 389 КК України є альтернативною і передбачає два види покарання - арешт або обмеження волі. Тобто обвинуваченому призначено найменш м`який вид покарання передбачений санкцією ч.2 ст. 389 КК України.

Отже, звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження особи за ч.2 ст. 389 КК України може застосовуватись лише до покарання у виді обмеження волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 призначено покарання, із застосуванням ст.ст. 71,72 КК України, його не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3