ЄУН193/1207/18
Провадження №1-кп/193/19/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
22 березня 2019 року сел. Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000319 від 19.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, раніше не судимого, офіційно працюючого на ПАТ СевГОК на посаді водія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04.07.2018 року, близько 14:00 години, перебуваючи біля магазину «Надія» по АДРЕСА_3 , під час сварки з ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому кулаками правої та лівої руки близько 12 ударів в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій щоці, на нижньому повіці лівого ока, на лівому крилі носу, забійна рана на верхній губі по середині лінії.
Згідно висновку експерта Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 1288 від 06.08.2018 року у ОСОБА_4 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: саден на лівій щоці, на нижньому повіці лівого ока, на лівому крилі носу, по зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, по передній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, по передній поверхні правого і лівого колінних суглобів, забійна рана на верхній губі по середині лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від 12 кратної дії травмуючого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, як таке, що має не значні скороминучі наслідки.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він скоїв вказане кримінальне правопорушення внаслідок грубих та образливих дій потерпілого по відношенню до його неповнолітньої доньки.

Цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 не визнає в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні розповів про обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив що на грунті раптово виниклих неприязних відносин, обвинувачений, з яким він раніше не був знайомий, наніс йому тілесні ушкодження. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у сумі 1420,69 грн., та моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень.

Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримує свого довірителя, просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює директором Ордо-Василівської загально-освітньої школи та є матір`ю потерпілого. Повідомила, що 04.07.2018 року її син поїхав з другом до м.Кривого Рогу по справам. Коли повернувся додому, обличчя і одяг у нього були в крові. Сказав, що його побив невідомий чоловік, про причини не повідомив. Сказав, що сидів на задньому сидінні автомобіля, під`їхав чоловік на автомобілі "Мерседес" темного кольору і побив його. Візуально вбачалося, що рана була над губою.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює електрозварювальником в ТОВ "Промремонт", потерпілий приходиться йому знайомим. 05.07.2018 року йому зателефонував ОСОБА_4 , повідомив що його побили та попросив відвезти його в лікарню. Він погодився та відвіз ОСОБА_4 в лікарню в м.Кривий Ріг. Візуально вбачалося, що у ОСОБА_4 була розбита губа та пошкрябано під глазом
Крім показів самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_6 доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:
- згідно висновку № 987 від 05.07.2018 року судової медичної експертизи у ОСОБА_4 при судово - медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, забійної рани верхньої губи які виникли від ударної дії тупого твердого предмету, в час вказаний у постанові і в медичній документації, і за ступенем тяжкості згідно п. 2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.13-14).
- згідно висновку №1288 від 06 серпня 2018 року за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки. п. 2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 (т.1 а.с. 29-30).
- відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань року за № 0000319 і розпочате кримінальне провадження за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 вбачається, що 04 липня 2018 року невстановлена особа, перебуваючи поблизу магазина в с.Ордо-Василівка Софіївського району, Дніпропетровської області спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_6 у вчинені злочину, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, як таке, що має не значні скороминучі наслідки, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження як таке, що має не значні скороминучі наслідки.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.
Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою відповідальність обвинуваченого обставиною суд визнає щире каяття у вчиненому.
Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра (т.1 а.с. 63-64), за місцем проживання характеризується позитивно, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, відношення до вчиненого, поведінку після вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, враховуючи викладене, вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 ст. 69 КК України не вбачається.
Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.
Отже, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 1420,69 гривень на користь потерпілому ОСОБА_4 , що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Вирішуючи вимоги щодо відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
При цьому судом враховано стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; час та зусилля, необхідні для відновлення стану здоров`я, а також те, що причинно-наслідковий зв`язок між діяннями обвинуваченого та станом здоров`я потерпілого доведений, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом з`ясовано факт заподіяння потерпілому моральних страждань та втрати немайнового характеру, обставини, дії, внаслідок яких вони заподіяні.
Судом проаналізовано наведені сторонами пояснення. У співставленні з наведеними нормативними актами, суд вважає за необхідне стягнути грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 1500,00 грн. потерпілому ОСОБА_4 , враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілого.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на проведення судових експертиз та інших досліджень відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 122, 124-126, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1420,69 грн. (одна тисяча чотириста двадцять гривень 69 коп.), та моральну шкоду в сумі 1500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Матеріали кримінального провадження №0000319 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/1207/18, провадження №1-кп/193/113/18.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1