Справа № 709/1845/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000542, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у м. Черкаси, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інвалідом, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕСта депутатом не являється, раніше несудимий, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 26 серпня 2018 року близько 15:48, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що біля магазину "Конвалія", що розташований за адресою: вул. Черкаська, 27, смт. Чорнобай, Черкаська область, власник залишив садову фігуру "Лелека" без нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав садову фігуру "Лелека" з поліуретану, вартістю 230,00 гривень, що підтверджується довідкою вартості № 39 від 31 серпня 2018 року, виданої директором
КП "Чорнобак-ринок", після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У даному кримінальному провадженні 31 серпня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про примирення згідно з вимогами ст. 468 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про примирення потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний

ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Сторони угоди про примирення також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення і окремо умисного невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про примирення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про примирення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про примирення зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні угоду про примирення підтримав.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_6 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що в силу вимог ч. 3 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті даного злочину і добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано істотної шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та затвердження угоди про примирення.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення від 31 серпня 2018 року, укладену між потерпілим

ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 серпня 2018 року покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази, а саме садова фігура "Лелека", що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 ,- повернути власнику.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1