Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
за участю заявника ОСОБА_5 ,
її представника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Рівненського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2018 року,
встановила:
Цією ухвалою слідчого судді поновлено ОСОБА_5 строк на оскарження постанови слідчого від 14 травня 2018 року та відмовлено у задоволенні її скарги на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_5 строк на звернення до суду пропустила з поважних причин, а тому такий, враховуючи доступ до правосуддя - підлягає поновленню, водночас слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим на підставі доказів які наявні в матеріалах кримінального провадження не здобуто прямих та неспростовних доказів наявності кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, оскільки інші докази здобути неможливо, а отже в діях працівників Корецького РВ УМВСУ в Рівненській області відсутній склад вказаного кримінального правопорушення, в тому числі його об`єктивна сторона. Крім того, слідчий суддя прийшов до переконання, що постанова слідчого від 14.05.2018 року відповідає вимогам ст.110 КПК України.
Не погодившись з прийнятим рішенням, заявник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою постанову слідчого про закриття кримінального провадження - скасувати.
Свою позицію мотивує тим, що висновки наведені слідчим суддею не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема вказує, що у постанові про закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що до наданих свідком ОСОБА_9 показань слід віднестися критично, оскільки такі повністю спростовуються даними досудового розслідування, а саме відповідно до показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яка є дочкою ОСОБА_9 встановлено, що після того, як ОСОБА_20 побачив на території господарства, що по АДРЕСА_1 , працівників поліції, то одразу втік з місця події та при проведенні слідчих (розшукових) дій працівниками Корецького РВ УМВС України в Рівненській області у вказаному будинку присутній не був. Водночас, у своїх свідченнях ОСОБА_9 зазначив, що він побіг назад до своєї хати для того, щоб зателефонувати адвокату та до міліції, однак, коли повернувся то побачив що ОСОБА_21 з Глюзою виймали вікно у ванній кімнаті. Вважає, що слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що слідчий після отримання показань свідка ОСОБА_9 не провів його одночасного допиту з іншими свідками, свідчення яких не співпадають.
Також вказує, що висновок судово-медичної експертизи у рамках кримінального провадження про відсутність прямого причинного зв`язку між травмами наявними у ОСОБА_22 захворюваннями органів слуху та їх наслідками є помилковим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на підтримку поданої ними скарги, їх твердження щодо скасування ухвали слідчого судді й постановлення нової ухвали щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги та здійснивши перевірку матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано.
Так, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, слідчий дійшов обґрунтованого висновку, щодо не підтвердження у ході досудового розслідування кримінального провадження факту застосування заходів фізичного та психологічного впливу працівниками Корецького РВ УМВС України в Рівненській області до ОСОБА_22 , ОСОБА_5 , ОСОБА_23 та ОСОБА_22 . Також слідчим встановлено, що в діях працівників Корецького РВ УМВС України відсутні ознаки об`єктивної сторони як обов`язкового елементу складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Крім того, згідно рапортів о/у СКР Корецького РВ УМВС України в Рівненській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_14 та ДІМ Корецького РВ УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 чинили опір працівникам міліції під час подій 24 жовтня 2015 року, в ході якого порвали формений одяг ОСОБА_17 .
Під час досудового розслідування, допитаний в якості свідка лікар травматолог Корецької ЦРЛ ОСОБА_24 дав показання, що 24 жовтня 2015 року в проміжок часу 14 год. -15 год. до приймального відділення працівниками міліції було доставлено ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 у зв`язку з вчиненням ними хуліганства. В ході освідування скарг з боку потерпілих на момент обстеження не надходило та під час огляду тілесних ушкоджень не виявлено. На момент огляду госпіталізації на стаціонарне лікування не потребували.
Такі показання свідка ОСОБА_24 підтверджуються і інформацією Рівненської ЦМЛ, відповідно до якої у ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 тілесних ушкоджень не виявлено, а ОСОБА_5 та ОСОБА_22 перебували в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, у ході досудового розслідування кримінального провадження призначено судово-медичну експертизу, висновком якої (висновок експерта №1090 від 03.10.2016 року) встановлено, що згідно наданих документів у ОСОБА_5 встановлений їй травматологом діагноз, а саме - «Забій м`яких тканин грудної клітки зліва та плечового суглобу зліва. Розтяг зв`язок плечового суглобу зліва. Струс головного мозку» - є таким, що встановлений лише на основі об`єктивних даних та не підтверджений будь-якими клінічними даними, а тому згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року за №6, при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.
Колегією суддів також з`ясовано, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином вмотивована, оскільки у ній викладені обставини справи, є аналіз зібраних доказів, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. Суд першої інстанції погодився з висновком слідчого щодо доведеності відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України у діях працівників Корецького РВ УМВС України.
Обов`язковою ознакою складу злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України є заподіяння істотної шкоди інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, яка згідно п.3 примітки до ст.364 КК України у злочинах передбачених ст.ст.364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України є такою, якщо перевищує в сто і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Водночас, як вбачається з постанови слідчого заподіяння істотної шкоди під час досудового розслідування слідчим не встановлено. Не встановлено такої шкоди і під час судового розгляду судом першої та апеляційної інстанцій.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_5 з дотриманням положень ст.ст.303, 304, 307 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.307 КПК України та містить відповідні мотиви про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , з якими погоджується і апеляційний суд.
Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 доводи щодо неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого судді, апелянтом не зазначено. Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і скасуванню, за доводами апеляційної скарги апелянта ОСОБА_5 , не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, ч.3 ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області про закриття кримінального провадження №0000152 від 21.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
__________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3