Справа № 706/143/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка кримінальне провадження №0000505 від 17.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Синиця Христинівського району Черкаської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, не працює, проживає по АДРЕСА_1 раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник потерпілої: ОСОБА_6

захисник обвинуваченого: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2017 року близько 16 години 20 хвилин в с. Синиця Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_3 , знаходячись на присадибній земельній ділянці, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 в ході сварки із ОСОБА_5 , яка виникла на груні раптово виниклих неприязних відносин з останньою, з митою спичинення їй тілесних ушкоджень діючи умисно наніс ОСОБА_5 один удар порожнім відром із полімерного матеріалу в праву ділянку голови в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця правої скореневої-виличної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-7-01/917 від 03.10.17 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину не визнав, та пояснив суду, що дійсно 5 жовтня 2017 року близько 16 години 20 хвилин в с. Синиця Христинівського району Черкаської області, знаходячись на присадибній земельній ділянці, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 виникла сварка із ОСОБА_5 в ході, якої ОСОБА_5 підійшла до нього та почала його штовхати на що він почав відштовхувати її від себе та можливо і наніс удар відром, але умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій у нього не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , пояснила суду, що 5 жовтня 2017 року близько 16 години до її домоволодіння по АДРЕСА_3 , прибіг ОСОБА_8 та повідомив, що на її земельній ділянці, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 сім`я ОСОБА_9 збирають горіхи і вона вирушила до земельної ділянки, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 де застала сім`ю ОСОБА_9 та почала вимагати пояснень по якому праву вони збирають горіх на що вони почали кричати до неї і в цей час із горіху зліз ОСОБА_3 почав іти до неї кричати та погрожувати та наніс їй, один удар порожнім відром. Щодо міри покарання просить суд покарати обвинуваченого суворо.

У содовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 , який пояснив, що 5 жовтня 2017 року близько 16 він побачив, як приїхав мікроавтобус із якого вийшли сім`я ОСОБА_9 і пішли збирати горіхи на земельну ділянку, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 сказала йому піти до ОСОБА_5 і повідомити, що на її земельній ділянці збирають горіхи, що він і зробив. Після того, як ОСОБА_5 прийшла на земельну ділянку та почала кричати щоб вони забирались із даної земельної ділянки в цей час ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 і наніс їй один удар відром. Після чого вони зібрались і поїхали.

У содовому засіданні допитана свідок ОСОБА_10 , який пояснила, що 5 жовтня 2017 року близько 16 вона побачила, як приїхав мікроавтобус із якого вийшли сім`я ОСОБА_9 і пішли збирати горіхи на земельну ділянку, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 вона сказала ОСОБА_8 , піти до ОСОБА_5 і повідомити, що на її земельній ділянці збирають горіхи. Після того, як ОСОБА_5 прийшла на земельну ділянку та почала кричати до Кліщиків щоб вони забирались із даної земельної ділянки ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 і наніс їй один удар відром. Після чого вони зібрались і поїхали.

У содовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 5 жовтня 2017 року близько 16 години до їх домоволодіння по АДРЕСА_3 , де вони проживають разом із ОСОБА_5 прибіг ОСОБА_8 та повідомив, що на їх земельній ділянці, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 сім`я ОСОБА_9 збирають горіхи ОСОБА_5 пішла у перед, оскільки він після інсульту, то йому було сутужно рухатись в її темпі, однак коли він підійшов то побачив, що в цей час відбувалась сварка ОСОБА_5 із сім`єю ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 і наніс їй один удар відром. Після чого вони зібрались і поїхали.

У содовому засіданні допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили суду, що 5 жовтня 2017 року вони приїхали на земельну ділянку, яка розташована навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 та почали збирати горіхи через деякій час прийшла ОСОБА_5 та почала їх ображати та кричати до них. Після чого вони зібрались і поїхали. Ніяких ударів ОСОБА_3 не наносив ОСОБА_5 .

Також, у судовому засіданні були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17 жовтня 2017 року, в якому потерпіла ОСОБА_5 повідомила обставини скоєного відносно неї злочину та просив притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за спричинене тілесне ушкодження;

-висновок судово-медичного експерта ОСОБА_14 №05-7-01/917 від 03.017 року, згідно якого у ОСОБА_5 , виявлено синець правої скронево-виличної ділянки, дане ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів,можливо в час та при обставинах вказаних у освідуваною і відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.

-протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис вказаної слідчої дії за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка на місці подій пояснила обставини скоєння відносно неї злочину обвинуваченим ОСОБА_3 та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень;

- протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис вказаної слідчої дії за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , які на місці подій пояснили обставини скоєння ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 , злочину та показали механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з вказаних доказів, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо пред`явленого обвинувачення, яке перевірене судом та підтверджене дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого за ч.1ст.125 КК України, суд кваліфікує, як умисне легке тілесне ушкодження.

Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що ОСОБА_5 підійшла до нього та почала його штовхати на що він почав відштовхувати її від себе спростовуються показами ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які даний факт не підтверджують, а навпаки спростовують, до даного висновку суду приходить із протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапис вказаної слідчої дії за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 який був відтворений в судовому засіданні. Покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 є чіткими та послідовними, як під час допиту в судовому засіданні так і під час слідчого експерименту.

Окрім того, суд не бере до уваги покази ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки останні є близькими родичами і їхні покази спрямовані на захист його від придявленого обвинувачення.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого, що він міг спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_5 не навмисно. Про прямий умисел ОСОБА_3 на спричинення тілесних ушкоджень вказує той факт, що свідки вказують саме на свідомий удар відром під час сварки, а не штовханини. Більше того, обвинувачений міг би попросити пробачення у потерпілої під час судового слідства, що могло б свідчити про його непрямий умисел та переконати орган досудового слідства про відсутність умислу, однак він цього не робив, що ще раз засвідчує про прямий умисел нанесеного удару відром.

Суд, не погоджується із позицією сторони захисту, про те, що обвинувачений не був у повній мірі ознайомлений із доказами сторони обвинувачення. На підтвердження даного висновку, суд зазначає, що стороною обвинувачення надано протокол про надання доступу до речей та матеріалів досудового розслідування, який підписаний без зауважень обвинуваченим ОСОБА_3 , а також його захисником ОСОБА_15 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»,враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що помякшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, характеристику з місця проживання, та те, що він на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, і на підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127-129, 373, 374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1