У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000222, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 321 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачена ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 321 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 311 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 321 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2 489,19 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та необґрунтованого застосування вимог ст. 69 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 311 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 321 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчинених злочинах, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у вигляді застосування закону, який не підлягав застосуванню.
Вважає, що судом, безпідставно застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинено сім умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 у віці 36-ти років являється неграмотною, що свідчить про відсутність бажання останньої до утворення міцних соціальних корисних зв`язків та реалізації гарантованого права на кваліфіковану працю з метою отримання законного джерела прибутків. Обвинувачена хоча і має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , проте будь-яких законних джерел заробітку не має та єдиним джерелом доходів родини до затримання обвинуваченої являлись кошти, одержані від незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, сильнодіючих лікарських засобів та прекурсорів.
Зазначає, що судом визнано факт щирого каяття та визнання ОСОБА_6 своєї провини, наявність у неї захворювання на ВІЛ-інфекцію у другій клінічній стадії та наявність на утриманні малолітньої дитини, яка також має захворювання на ВІЛ-інфекцію у другій клінічній стадії, як обставини, що пом`якшують покарання, проте, ст. 66 КК України визнання вини не віднесено до переліку обставини, які пом`якшують покарання, а більш того, визнання або невизнання вини не може бути віднесено до таких обставин, оскільки зазначене виражає лише правову позицію обвинуваченої у справі та усвідомлення з критичної точки зору своїх протиправних дій та їх наслідків.
Вказує на те, що при наданні оцінці щирості каяття ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування остання вину в повідомленій підозрі не визнавала та від надання показань відмовилась, що знайшло своє підтвердження і під час судового розгляду. Крім того, при наданні показань суду ОСОБА_6 зазначила, що займалась протиправною діяльністю під впливом та за прямими вказівками свого чоловіка, який на час судового розгляду помер в СІЗО м. Миколаєва та не міг надати з цього приводу показань, проте уклонилась від надання свідчень щодо джерела придбання особливо небезпечних наркотичних засобів, сильнодіючих лікарських засобів та прекурсорів, збутом яких займалась її родина.
Щодо наявності у обвинуваченої та її дитини тяжкого захворювання, то це є прямим наслідком протиправної діяльності ОСОБА_6 та наявних в неї міцних та тривалих зв`язків із асоціально орієнтованими наркозалежними особами, серед яких найпоширенішим захворюванням є ВІЛ/СНІД, на що вказує ступінь тяжкості хвороби за часом її перебігу та розвитку.
За наведеного прокурор вважає, що посилання суду першої інстанції на зазначені у вироку пом`якшуючі обставини, є безпідставними та необгрунтованими, і як наслідок, потягло за собою безпідставне застосування судом вимог ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що вирок є занадто суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченої та суспільно-небезпечним наслідкам, які настали.
Вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_6 в скоєні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 321 КК України провину визнала в повному обсязі та щиро розкаялась у скоєному, сама наркотичні засоби не вживала, до здійснення протиправних дій, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, її із застосуванням фізичного насильства, примушував чоловік ОСОБА_11 , який неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів, був наркозалежною особою та самостійно не міг вчиняти протиправні дії через свій поганий фізичний стан.
Вважає, що покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст. ст. 65 67 КК України і суд першої інстанції вірно призначив останній покарання, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, проте судом не в повній мірі враховано сукупність обставин кримінального провадження при визначенні міри покарання обвинуваченій та способу її відбуття.
Зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, вдова, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово лікувалася стаціонарно із діагнозом «змішаний диссоциативний розлад», відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 118, психічними захворюваннями не страждає, а виявляє ознаки розладу адаптації у диссоциативної особистості, має постійне місце мешкання де позитивно характеризується, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, підтримує дружні стосунки із сусідами.
З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_6 та обставин, які пом`якшують її покарання і відсутністю обставин, що обтяжують покарання, захисник вважає за доцільне застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена ОСОБА_6 , діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, кримінальне переслідування відносно якої припинено у зв`язку з її смертю (надалі у тексті інша особа), незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 2,3243 гр. та лікарський засіб «Димедрол» у кількості 10 пігулок в паперовій конвалюті, масою чистої речовини 0,498 гр., які стали незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
02.10.2014 р. обвинувачена, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою із іншою особою, на автомобілі ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно перевезла зазначений наркотичний та сильнодіючий лікарський засоби в район розташування торгівельного центру «Мій дім» на пр. Жовтневому, 234/б в м. Миколаєві, де в період з 15.49 год. до 15.51 год. збула ОСОБА_12 наркотичний засіб за 1 500 грн., а сильнодіючий лікарський засіб безоплатно.
У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 2,586 гр., який стали незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
04.10.2014 р. обвинувачена, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншою особою, на автомобілі «Opel Kadett» реєстраційний номер НОМЕР_2 , незаконно перевезла зазначений наркотичний засіб в район розташування рекламного стенду автозаправочної станції «ТЕС» по пр. Жовтневому, 236/б в м. Миколаєві, де в період з 14.28 год. до 14.30 год., повторно збула його ОСОБА_13 за 1 100 грн.
У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,309 грами, який стали незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
До вчинення збуту наркотичних засобів обвинувачена та інша особа залучили третю особу, матеріали за обвинуваченням якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її хворобою, якій відвели роль розповсюджувача наркотичних засобів серед наркозалежних мешканців м. Миколаєва. В свою чергу, вказана третя особа, усвідомлюючи протиправність наведених вище дій, дала свою згоду на прийняття участі у незаконному збуті наркотичних засобів та одержала для цього від обвинуваченої та іншої особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,309 гр., який 08.10.2014 р., діючи умисно, з корисливих спонукань та за попередньою змовою з обвинуваченою та іншою особою, в районі розташування будинку АДРЕСА_2 , в період з 17.50 год. до 17.58 годин, збула ОСОБА_12 за 200 грн., а грошові кошти, одержані внаслідок вчинення злочину в подальшому передала обвинуваченій та іншій особі.
У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 2,11 гр., лікарський засіб «Димедрол» у кількості 10 пігулок в паперовій конвалюті, масою (чистої речовини) 0,498 гр., який віднесено до сильнодіючих лікарських засобів та ангідрид оцтової кислоти масою 1,72 гр., які стала незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
16.01.2015 р., в період з 18.02 год. до 18.08 год., обвинувачена, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою з іншою особою, знаходячись на розі вулиць Степової та Фонтанної в м. Миколаєві, повторно незаконно збула наркотичний, сильнодіючий лікарський засіб та прекурсор ОСОБА_12 наркотичний засіб за 1 100 грн., сильнодіючий лікарський засіб та ангідрид безоплатно.
У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 2,034 гр. та ангідрид оцтової кислоти масою 2,2107 гр., які стали незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
17.01.2015 р. о 12.08 год. обвинувачена, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою з іншою особою, знаходячись на вул. Степовій в м. Миколаєві, повторно незаконно збула ОСОБА_12 зазначений наркотичний засіб за 800 грн. та прекурсор безоплатно.
У невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно, за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 1,221 гр. та ангідрид оцтової кислоти масою 1,3816 гр., які незаконно зберігала за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту.
17.01.2015 р. о 12.08 год., обвинувачена, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою з іншою особою, знаходячись на вул. Степовій в м. Миколаєві повторно незаконно збула через ОСОБА_12 невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_14 » зазначений наркотичний засіб за 350 грн. та прекурсор безоплатно.
Крім того, у невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановлених осіб обвинувачена, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, повторно незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 6,597 гр., ангідрид оцтової кислоти масою 37.818 гр. та лікарський засіб «Димедрол» масою чистої речовини 21.4212 гр., які стали незаконно зберігати за місцем мешкання по АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту до 17.01.2015 р., коли протиправну діяльність зазначених осіб було припинено правоохоронними органами та наркотичний засіб виявлено та вилучено під час проведення в період часу з 12.30 год. до 16.00 год. санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту (епізод від 17.01.2015 р. (зберігання)), незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб (епізоди від 08.10.2014 р., 16.01.2015 р., 17.01.2015 р. (2 епізоди)), незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб (епізоди від 02.10.2014 р., 04.10.2014 р.), за ч. 3 ст. 321 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів у великих розмірах, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб (епізод від 17.01.2015 р.), незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також збут сильнодіючих лікарських засобів, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб (епізоди від 02.10.2014 р. та 16.01.2015 р.) та за ч. 2 ст. 311 КК України, як незаконне придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів та збуту, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб (епізод від 17.01.2015 р. (зберігання)), незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, а також незаконний збут прекурсорів, вчинений за попередньою змовою групою осіб (епізоди від 16.01.2015 р. та 17.01.2015 р. (другий епізод збуту)), незаконне придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, а також незаконний збут прекурсорів у великих розмірах, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб (епізод від 17.01.2015 р. (перший епізод збуту))

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та один тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вдова, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак неодноразово лікувалася із діагнозом «змішаний диссоциативний розлад», визнав обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття, стан здоров`я обвинуваченої та її малолітньої дитини, які хворіє на ВІЛ-інфекцію у 2 клінічній стадії, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги захисника, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаних у вироку злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.
Дії обвинуваченої кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 та ч. 3 ст. 321 КК України, апелянтами не оспорюються, у зв`язку з чим апеляційним судом не переглядаються.

Щодо призначеного покарання, апеляційний суд доходить наступного.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України, стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
З аналізу ст. 69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема ті, що пом`якшують покарання, та характеризують особу винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вчинила злочини, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та один є тяжким злочином, ОСОБА_6 раніше не судима, вдова, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 2009 року народження, неодноразово лікувалася стаціонарно із діагнозом «змішаний диссоциативний розлад», за висновком судово-психіатричного експерта № 118 психічним захворюванням не страждає, а виявляє на даний час ознаки розладу адаптації у диссоциативної особистості, в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, за місцем мешкання характеризується в цілому позитивно алкогольними напоями не зловживає, в приміщені будинку сварок не відбувається, громадський порядок не порушує, підтримує дружні відносини із сусідами.
Обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, наявність у неї ВІЛ-інфекції, у другій клінічній стадії, та наявність на утримані малолітньої дитини, яка також хворіє на ВІЛ-інфекцію у другій клінічній стадії.
З урахуванням обставин вчинення злочинів, даних про особу обвинуваченої, кількох обставин, які пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної частини статті із застосуванням ст. 69 КК України.

Доводи прокурора про відсутність у ОСОБА_6 освіти, фаху або спеціальності, на думку апеляційного суду не можуть свідчити, як про відсутність у неї бажання на реалізацію відповідного права на працю і отримання законних джерел прибутків, так і про бажання продовжувати вчиняти нові злочини пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів.
При цьому, апеляційний суд враховує ті обставини, що впродовж апеляційного розгляду прокурором не надано жодних даних про притягнення обвинуваченої, як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що протягом майже чотирьох років обвинуваченою ОСОБА_6 дотримувалась належна правова поведінка з часу ухвалення відносно неї вироку 25.06.2015 р.
Не приймаються до уваги й доводи прокурора про безпідставне врахування обставин, які пом`якшують покарання наявності у обвинуваченої та її малолітньої дитини хвороби на ВІЛ-інфекцію у другій клінічній стадії, що на думку прокурора, сталося внаслідок тривалих зв`язків із наркозалежними особами, оскільки є лише припущенням, і, жодним доказом не підтверджується.
Доводи прокурора про необхідність виключення як обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття та визнання провини, з посиланням на заперечення обвинуваченою ОСОБА_6 своєї провини під час досудового слідства є безпідставними, оскільки за вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а отже посилатись на будь-які показання ОСОБА_6 надані слідчому або прокурору під час досудового слідства, для обґрунтування певних висновків суд не має права.
Крім того, незважаючи на заперечення своєї провини на досудовому слідстві, як стверджує прокурор, ОСОБА_6 під час судового розгляду, свою провину визнала повністю та щиро розкаялась у вчинених злочинах, що також підтверджує про певні позитивні зміни у її поведінці.
Окрім цього, слід зауважити, що в апеляційній скарзі прокурор просить призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 307 КК України, в той час, як остання визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Жодних обґрунтувань для призначення ОСОБА_6 покарання саме за ч. 3 ст. 307 КПК України, апеляційна скарга прокурора не містить.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вироку належним чином мотивоване та обґрунтоване, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіжить вчиненню нею нових злочинів, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про можливість звільнення, обвинуваченої ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, то вони не є слушними.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше не судима, характеризується в цілому позитивно, щиро кається, визнає провину має тяжкі хвороби у неї та її дитини, відсутні обставини, які обтяжують покарання, але разом з тим обвинувачена вчинила п`ять епізодів умисного тяжкого та злочину середньої тяжкості, які пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, і її незаконна діяльність припинена завдяки діям правоохоронних органів, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що в даному випадку для застосування положень ст. 75 України, підстав не має.
До того ж, обставини на які посилається захисник, як на підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні останній покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, і, повторного їх врахування для застосування ст. 75 КК України, апеляційний суд не вбачає.
За наведених обставин апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3