Справа № 346/2576/18
Провадження № 11-кп/4808/79/19
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001483 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Середній Майдан, Надвірнянського району та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, депутатом не являється,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави витрати за проведення інженерно-технічних експертиз в сумі 3432 грн.

Речові докази автомобіль марки «Mercedes-Benz Е220», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «Mercedes-Benz 200D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які визнані речовим доказом та передані власникам на зберігання залишено у власників.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 363,90 грн. матеріальної шкоди, та 30 000 грн. моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Так, 10 грудня 2017 року приблизно о 18.00 год. в темну пору доби, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz 200D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Майданського в м.Коломия, в напрямку вулиці Карпатської проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, не впорався із керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Mercedes-Benz Е220». реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням потерпілого ОСОБА_10 ..

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним етаном транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам рух;

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і етану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «Mercedes- Benz, Е220», реєстраційний номер НОМЕР_1 потерпілий ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.03.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човникоподібної та 5-ої п`ясної кісток правої китиці. Вказане тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції обрав йому найтяжчу міру покарання, що передбачена санкцією ч.1 ст.286 КК України, оскільки не достатньо врахував пом`якшуючі покарання обставини, зокрема: його сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання ним вини, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, його позитивну характеристику за місцем проживання, а також дані про його особу, а саме, що він є учасником бойових дій в АТО, має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує батьківської уваги та піклування. Крім того, вказує, що після ухваленні вироку повністю відшкодував потерпілому шкоду, що заподіяв, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_10 і який не настоює на суворій мірі покарання.

Просить вирок Коломийського міськрайонного суду від 07 грудня 2018 року змінити, призначивши йому більш м`яке покарання у вигляді штрафу.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого його сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове визнання вини, позитивну характеристику з місця проживання та те, що він вперше судиться. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 не в повній мірі врахував дані про особу винного та призначив йому занадто суворе покарання.

Пунктом ч. 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в нього є неповнолітній син, який потребує батьківської уваги та піклування, а також те, що обвинувачений є учасником бойових дій в АТО, та після ухвалення вироку повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_10 заподіяну шкоду.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини можуть бути підставою для зміни вироку та призначення обвинуваченому більш м`якого основного покарання у виді 1 (одного) року обмеженні волі.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Так, згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч.1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання .

Колегія суддів вважає, що характер допущених ОСОБА_8 грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких потерпілому були завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, є достатньою підставою для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного основного покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407-409,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Змінити вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.286 КК України 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно. Суддя: ОСОБА_3