Справа № 444/3714/18
Провадження № 1-кп/444/97/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

сторони обвинувачення ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта неповна середня, не працює, раніше не судима, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,-

за ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2018, близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на городі, поблизу господарства № 6, що по вул. Миру у с. Малі Передримихи, Жовківського району Львівської області, діючи умисно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час словесного конфлікту, схопила правою рукою господарський ніж за його лезо, який попередньо тримала за руків`я, після чого нанесла ним потерпілій ОСОБА_5 , удар по голові з правої сторони, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді забою, підшкірної гематоми тім`яної ділянки голови справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, вказавши, що 12.11.2018 року вона зустрілася біля свого городу з ОСОБА_6 з якої у неї є неприязні стосунки та під час суперечки остання вдарила її рукою та захищаючись вона також вдарила її.

Хоча обвинувачена ОСОБА_4 , своєї вини у вчиненому злочині не визнала, така стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві.

Зокрема допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що дійсно в неї в минулому році мав місце конфлікт з ОСОБА_7 та 12.11.2018 року вона побачила, що остання свариться з її чоловіком ОСОБА_8 та підійшовши до них вона також вступила в суперечку під час якої ОСОБА_7 декілька раз вдарила її по голові ручкою ножа після чого доча ОСОБА_7 забрала її додому.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що 12.11.2018 року повертався додому та коло городу його зустріла ОСОБА_7 яка почала з ним сваритися, на звук сварки підійшла його дружина ОСОБА_10 , якій ОСОБА_7 завдала до трьох ударів ручкою ножа по голові, після чого дочка останньої забрала її додому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що є донькою ОСОБА_12 та під час конфлікту не бачила, щоб її мама наносила удари ОСОБА_6 . Однак вона вказала, що деякий час перебувала в будинку.

З висновку судово-медичної експертизи № 239/2018, вбачається, що у гр. ОСОБА_5 при звертанні за медичною допомогою, як свідчать медичні документи, виявлено наступні тілесні ушкодження: забій, підшкірна гематома тім`яної ділянки голови справа, які могли утворитись від одноразової дії тупого предмету 12 листопада 2018 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні злочину в судовому засіданні є доведеною повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, так як вона своїми умисними діями вчинила умисне легке тілесне ушкодженння, і тому суд такі її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного нею злочину, обставини справи та дані, що характеризують її особу, а також з врахуванням наведеного перспективи її виправлення і перевиховання, та попередження з її боку нових злочинів.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує те, що остання на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винної, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченої покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті за якою вона судиться.

Керуючись ст. 370, 371, 373 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , визнати винною за ч. 1 ст. 125 КК України та засудити до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1