Справа № 360/1394/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 29 березня 2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий-Маяк м. Алушта Автономної Республіки Крим, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 29 березня 2018 року, приблизно о 14-й годині, в смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області він, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , де, знайшовши ключ від вхідних дверей, проникли до будинку за вказаною адресою. Перебуваючи в помешканні, в той час як ОСОБА_5 , діючи в рамках єдиного з ОСОБА_4 злочинного умислу, направленого на вчинення крадіжки, сховав до кишень куртки майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: золотий ланцюжок виготовлений із золота 585 проби вагою 11 г вартістю 12 622 гривні 50 копійок та золотий хрестик виготовлений із золота 585 проби вагою 4 г вартістю 4 590 гривень, були помічені у будинку знайомим власниці домоволодіння - ОСОБА_9 , та незважаючи на це, не маючи реальної можливості розпорядитись протиправно вилученим майном, з метою відкритого заволодіння золотими виробами, що належать ОСОБА_8 , відчинивши вікно будинку, втекли з місця вчинення злочину і таким чином відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 , чим своїми умисними протиправними діями спричинили потерпілій майнової шкоди на загальну суму 17 212 гривень 50 копійок.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30 березня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2018 року.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 25 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2018 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 21 червня 2018 року дія обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 20 серпня 2018 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2018 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 грудня 2018 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 листопада 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою та просили змінити запобіжний захід на менш суворий, зокрема на домашній арешт, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на потерпілу, свідків і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 16 лютого 2019 року.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_10