У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2018 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, раніше не судимої, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

-підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 11.02.2019 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)
підозрювана: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :

__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/4 /19 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

про продовження строку

тримання під вартою

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2018 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 11.02.2019 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що підозра у вчиненні її підзахисною кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України є не обгрунтованою та наявні матеріали свідчать про відсутність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого їй злочину.

Також, захисник зазначає, що висновки слідчого судді щодо того, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, базуються виключно на припущеннях.

Крім того, захисник вважає, що слідчий суддя безпідставно не врахував наявність хронічних захворювань у ОСОБА_6 при продовженні їй строку тримання під вартою, оскільки в умовах тримання в СІЗО підозрювана позбавлена можливості отримувати належне лікування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , про продовження строку відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0004550 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюються в тому, що на початку вересня 2017 року, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, мешканець м. Харкова, ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, з метою реалізації злочинного плану на території Харківської, Одеської та Миколаївської областей, залучив до спільної злочинної діяльності інших учасників, розподіливши цим особам певні функції в здійсненні організованих ним злочинів, об`єднавши таким чином зусилля всіх учасників, для досягнення єдиного злочинного результату. Так, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , та не встановленій досудовим слідством особі, були визначені функції, що складалися з дій, спрямованих на досягнення єдиного злочинного результату.
Зорганізувавшись таким чином у стійке злочинне об`єднання, для спільного досягнення єдиної мети, заволодіння чужим майном шляхом обману та подальшої реалізації злочинного плану під час вчинення злочинів, діючи в складі організованої групи з ОСОБА_10 , точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, останні орендували під офіс приміщення та в період часу з вересня 2017 року по жовтень 2018 року, систематично заволодівали грошовими коштами потерпілих, шляхом укладення фіктивних договорів про надання послуг щодо купівлі-продажу транспортних засобів на території Харківської, Одеської та Миколаївської областей, за що отримували відповідні грошові кошти.
Діючи у складі організованої групи з вищевказаними учасниками, вчинили близько 32 епізодів злочинної діяльності, пов`язаних із заволодінням шляхом обману грошовими коштами потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та інш.
Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0004550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
18.10.2018 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
27.11.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри 18.10.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В клопотанні слідчого необхідність продовження підозрюваній ОСОБА_6 строку тримання під вартою, вмотивоване тим, що завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, а жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не дасть змоги запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків і належну поведінку підозрюваної.
Після вивчення матеріалів клопотання, допиту учасників судового провадження слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного злочину та доведеність існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також про те, що вони не зменшились на даний час.
Зважаючи на вищевказані обставини, слідчий суддя продовжив строк застосованого до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прийшов до висновку, що запобігти наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу не можливо і інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається із наданих матеріалів, 18.10.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05.12.2018 року ст. слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.
Зазначене клопотання подане в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України, а його зміст відповідає вимогам ч. 3 вказаної статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з загальними правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування такого виду запобіжного заходу вперше.
Зокрема, здобуті під час досудового розслідування докази в повній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину та є достатніми у сенсі положень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0004550; заявами та показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_6 , протоколами огляду банківського рахунку підприємства, протоколом проведення обшуку в офісних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентських номерів мобільних телефонів вищевказаних учасників злочинної групи, протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з купівлі транспортного засобу.
Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.
Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, є правильним висновок слідчого судді про існування на даний час заявлених слідчим ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Існування даних ризиків об`єктивно підтверджується матеріалами доданими до клопотання.

З урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваною злочину, вагомості наявних доказів вчинення нею злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, та неможливості запобіганню іншим ризикам шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливості завершення досудового розслідування у встановлені Законом строки, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що на даний час ризики не зменшились та застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Так, на даний час наявний ризик переховування від органу досудового слідства та суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років, має паспорт для виїзду за кордон, має достатньо коштів для виїзду за кордон або на тимчасово окуповані території ДНР, ЛНР та АР Крим; існує ризик впливу на свідків, оскільки перебуваючи на свободі підозрювана буде мати можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як обізнана про місце проживання останніх, тому може чинити тиск на них з метою зміни ними показів, що викривають її вину, крім того, проводяться оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення інших учасників організованої групи. Встановлюються місця виготовлення договорів, печатей та штампів різних суб`єктів підприємницької діяльності, реквізити яких використовувались, тому існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризику продовжити кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на епізодичність вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з заволодінням шляхом обману грошовими коштами потерпілих.

З клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 вбачається, що завершити досудове розслідування до 05.12.2018р. не можливо, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження та необхідністю проведення ряду слідчих дій, які мають суттєве значення для кримінального провадження.
Зважаючи на вищезазначене, посилання апелянта на порушення досудового розслідування, не впливають на правильність і законність прийнятого слідчим суддею рішення. Вказані обставини в розумінні ст. 178 КПК України не є предметом розгляду під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою, а можуть бути розглянуті судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведеним комплексом негласних слідчих (розшукових) дій встановлено додатково 55 потерпілих по всій території України, які на даний час не звернулись до правоохоронних органів та навіть не підозрюють про те, що належними їм грошовими коштами заволоділи вищевказані особи шляхом обману і замовлений транспортний засіб вони не отримають, загальна сума збитків становить близько 2 250 000 грн., що становить особливо великий розмір.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про не зменшення на час постановлення оскаржуваної ухвали раніше заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на зазначене, доводи захисника відносно того, що висновки слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України базуються виключно на припущеннях, є безпідставними.
Окрім того, не є слушними твердження захисника відносно того, що в умовах тримання в СІЗО підозрювана позбавлена можливості отримувати належне лікування своїх хроничних хвороб, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.
Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Так, в матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що підозрювана ОСОБА_6 не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направленою на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку. Таких даних не надано захисником і апеляційному суду.
З огляду на наведене, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2018 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 11 лютого 2019 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: