Справа № 351/2885/18
Провадження № 1-кп/351/51/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
за ст. 286 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 27.10.2018р. близько 22.20 год. в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Geely MR 7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою загального користування місцевого значення С091201 Тулуків Стецева, що в с. Рожневі Поля Снятинського району по вул. Незалежності, а саме: навпроти господарства № 21 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини дороги, де вчинив наїзд на нерухому перешкоду- дерево, внаслідок чого неповнолітній пасажир його автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

п.2.3) в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.2.9) згідно якого водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.12.1) в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку легкого ступеню, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор 2-3, перелому нижньої щелепи, перелому очниці зліва, перелому кісток носа, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 27.10.2018р., керуючи автомобілем «Geely MR 7151A», разом із сусідом ОСОБА_6 їхали в с. Рожневі Поля Снятинського району. У зв`язку з погодніми умовами проявив неуважність, з`їхав з дороги на узбіччя та допустив зіткнення із деревом. Зазначив, що на даний час збитки відшкодував, усвідомив, що вчинив неправильно, більше такого не повториться. Щиро кається у вчиненому. Також, зазначив, що працює по найму та його робота пов`язана із керуванням автомобілем.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності. Жодних претензій матеріального та морального характеру з приводу ДТП не має. Від пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні відмовився.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд даного кримінального провадження проводити без її участі, жодних претензій матеріального та морального характеру з приводу ДТП, внаслідок якої її син ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження не має. Від пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні відмовилась.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненням обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.286 ч.1 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 286 ч.1 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, поведінка обвинуваченого після ДТП, його ставлення до вчиненого, думка потерпілого щодо обрання міри покарання обвинуваченому, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, з врахуванням особи обвинуваченого, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 286 ч.1 КК України у виді штрафу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України, суд, зважаючи на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення та на особу обвинуваченого, який веде спосіб життя, що позитивно характеризується у суспільстві, його ставлення до вчиненого правопорушення, яке виражається в тому, що ОСОБА_4 усвідомив неправомірність своїх дій, щиро жаліє за тим що сталося, є батьком двох неповнолітніх дітей в обов`язок якого входить належно їх утримувати, приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки джерелом його доходів є виконання робіт, пов"язаних з керуванням транспортних засобів.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п"ять тисяч сто ) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням експертизи № 4.2-783/18 в сумі 1001,00 грн.
Речові докази:
автомобіль марки «Geely MR 7151A», реєстраційний номер НОМЕР_1 який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити останній, як власниці.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1