ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1128/18
Провадження №1-кп/477/44/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року місто Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000416 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , судимого Жовтневим районним судом Миколаївської області 10 листопада 2009 року за ч.3 ст. 195, ч. 2ст.15, ч. 3ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6-ти місяців позбавлення волі, звільненого 12.05.2011 року умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 11 днів; ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2015 року звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 289 КК України,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року близько 03-30 години, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 17 по вул. Шевченка в с.Грейгове Вітовського району Миколаївської області, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5 , якому до цього завдав тілесні ушкодження, від чого той знепритомнів, діючи з раптово виниклим умислом, з задньої кишені штанів потерпілого таємно викрав його мобільний телефон моделі «Fly DS 107 D» вартістю 480 грн. в шкіряному чохлі чорного кольору вартістю 200 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 680 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

За дане діяння передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 185 КК України.

Матеріальна шкода потерпілому відшкодована з поверненням викраденого.

В ході судового слідства ОСОБА_3 свою вину в таємному викраденні майна ОСОБА_5 визнав. Пояснив, що 19 квітня 2018 року вночі, під час конфлікту між ними та після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, він побачив у його задній кишені штанів мобільний телефон, яким заволодів непомітно для потерпілого, скориставшись непритомністю останнього. У скоєному щиро розкаявся.

Свої пояснення обвинувачений підтвердив в ході досудового слідства під час слідчого експерименту за його участю 23.05.2018 року.

Потерпілий ОСОБА_5 22.01.2018 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_3 не має. Щодо міри покарання, то залишив останнє на розсуд суду (а.с. 33).

На підтвердження вини ОСОБА_3 стороною обвинувачення наступні надано письмові докази.

Зокрема, час, місце та спосіб скоєної ОСОБА_3 крадіжки підтверджується заявою ОСОБА_5 до поліції від 19.04.2018 року, в якій він просив прийняти заходи до знайомого ОСОБА_6 , який 19.04.2018 року близько 03 години в АДРЕСА_2 завдав йому тілесні ушкодження, та після бійки він виявив пропажу свого мобільного телефону марки Fly, що був в шкіряному чохлі, тим самим йому завдано матеріальну шкоду на суму 680 грн.

Обставини викрадення даного майна, зокрема непомітно для потерпілого, під час його перебування в непритомному стані, також підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи від 16.05.2018 року № 121, згідно якого ОСОБА_5 було завдано легкого ступеню тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Згідно заяви ОСОБА_7 остання добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки Fly в чорному шкіряному чохлі, який 19.04.2018 року приблизно о 05 годині ранку приніс додому її син ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу огляду предмету, постанови слідчого від 26.04.2018 року, зберігальної розписки від 26.04.2018 року, даний телефон було оглянуто, визнано речовим доказом у справі та повернуто власнику ОСОБА_5 .

Розмір завданої даною крадіжкою майна матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 підтверджується даними товарного чеку від 19.04.2018 року щодо вартості аналогічного викраденому майна та становить 680 грн.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази за обвинуваченням за ч.2 ст. 185 КК України, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні (крадіжці) чужого майна, що слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України.

Стосовно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, то дії ОСОБА_3 вчинені 19.04.2018 року кваліфіковано стороною обвинувачення саме за ч.2 ст. 185 КК як скоєні повторно особою, яка має непогашену судимість за ст. 185 КК України.

Натомість суд вважає, що на час скоєння 19.04.2018 року вище вказаної крадіжки майна ОСОБА_5 судимість обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 185 КК України за вироком суду від 10.11.2009 року була погашена в силу ст. 89 КК України.

Так, 10 листопада 2009 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, відповідно до класифікації злочинів за ст. 12 КК України.

Відповідно до п. 8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину
Згідно ч. 3 ст. 90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).
12 травня 2011 року ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання достроково. Тобто строк погашення судимості мав минути 12.05.2017 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 289 КК України на підставі ст. 289 ч.4 КК України, за вчинене 02.01.2015 року незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, та що добровільно повернуто ОСОБА_3 із зізнанням до поліції про вчинене діяння.
За частиною 5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.
Відповідно до ч.4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Аналіз частини 5 ст. 90 КК України, вказує на те, що переривання судимості має місце у разі визнання особи винної у скоєнні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності.

Натомість за скоєне 02.01.2015 року кримінальне правопорушення, тобто у строк до закінчення погашення судимості за вироком суду від 10.11.2009 року, ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності було звільнено, отже наслідки, передбачені ч.5 ст.90 КК України, тобто переривання строків погашення судимості за вироком суду від 10.11.2009 року не настали.

З урахуванням наведеного, положень ст.ст. 32, 89, 90 КК України, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_3 , що вчинені 19.04.2018 року з викрадення майна ОСОБА_5 як скоєні повторно.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За вказаного, вихід суду в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 19.04.2018 року з ч.2 на ч. 1 ст. 185 КК України, відповідає положенням ст. 337 КК України.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченого, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є раніше несудимим, негативну характеристику за місцем проживання, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі з поверненням викраденого, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, про які зазначено вище, що обвинувачений не працює, веде антисуспільний спосіб життя, суд вважає, що виходячи з засади співмірності призначення покарання за своїм видом і розміром адекватного (відповідного) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства із застосування ст. 75 КК України, та контролем за поведінкою засудженого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він на протязі одного року іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Fly DS 107 D» та шкіряний чохол, що передано ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому ОСОБА_5 копію вироку направити не пізніше наступного дня з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1