Справа № 724/1792/18
Провадження № 1-кп/724/11/19
У Х В А Л А
16 січня 2019 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 15.03.2012 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, на утриманні одна малолітня дитина, уродженця с. Киселів Кіцманського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України терміном на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
29 жовтня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт за ст. 289 ч.1 КК України відносно ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що близько 00 год. 30 хв., він перебував у с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області, де в нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (латвійська реєстрація), який перебував у володінні ОСОБА_5 , жителя м. Чернівці.
У подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що його злочинних дій ніхто не викриває, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, сів за кермо автомобіля марки «Ауді А 6», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (латвійська реєстрація), який знаходився на автостоянці бару «Елефант», що на вул. Головна, 84 в с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області, де скориставшись тим, що автомобіль був із запущеним двигуном, а його дверцята незачинені та ключі знаходилися в замку запалювання, сів за кермо та поїхав із місця події, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом і отримав можливість керувати та розпоряджатися ним.
Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
26 грудня 2018 року між обвинуваченим та потерпілими була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468,469, 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України та кримінального покарання, яке повинен понести обвинувачений. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди, оскільки вона не відповідає інтересам суспільства.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили затвердити вказану угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
За змістом ч. 7 ст. 474 КПК України вбачається, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
В обвинувальному акті вказано, що транспортний засіб марки «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (латвійська реєстрація), яким заволодів ОСОБА_6 , перебував у володінні ОСОБА_5 , однак він не є власником вказаного транспортного засобу.
На даний час у вказаному кримінальному провадженні неможливо встановити чи не надавав власник транспортного засобу марки «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (латвійська реєстрація) громадянин Латвії право керування вказаним автомобілем ОСОБА_6 , чи дійсно ОСОБА_5 володів вказаним транспортним засобом та на якій підставі.
За вказаних обставин, угода про примирення від 26 грудня 2018 року порушує права інших осіб та виникає питання щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості, яке на даній стадії розгляду справи не можливо встановити, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України вона не може бути затверджена судом, а розгляд кримінального провадження слід продовжити у загальному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілим та обвинуваченим слід відмовити
Керуючись ст.ст. 314, 371, 372, 469, 471, 474 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
У затвердженні угоди про примирення укладеної 26 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.
Розгляд кримінального провадження продовжити в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1