Провадження № 1-кс/344/9920/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного 22.05.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 120 180 7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у вказаному вище провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2018 року працівниками поліції відповідно до ухвал Івано-Франківського міського суду було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , в АДРЕСА_1 . В ході проведення вказаного обшу виявлено та вилучено: спортивне харчування, під виглядом торгових марок «Протеїн Щучинський КСБД- УФ-80», «WPC 80 Milkiland» та інших виробників, продукти за допомогою яких виготовляється фальсифікований товар, матеріали для пакування, пластикові відра, пакети, мішки та інші ємності, для пакування, обладнання за допомогою яких здійснювалось фасування, змішування, маркування та пакування продукції, ваги, етикетки товарних знаків, папір для етикеток, комп`ютерну техніку, мобільні телефони та сім-картоки операторів мобільного зв`язку, записи щодо технології виготовлення, документи, блокноти, записи щодо обліку виготовлення, продажу фальсифікованої продукції, товарно-транспортні накладні, квитанції щодо розрахунків, грошових коштів, платіжні банківські карти.

Слідчий вказує, що в ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено: Договір купівлі-продажу від 28 вересня 2018 року, щодо передачі у власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 ; Будинкову книгу для прописки громадян, що проживають у буд. АДРЕСА_3 .

В ході проведення досудового розслідування є об`єктивні підстави вважати, що грошові кошти, які було скеровано на придбання квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у фактичній власності ОСОБА_4 здобуті незаконним шляхом, тобто отримані внаслідок продажу виготовлених ним фальсифікованих продуктів спортивного харчування.

Вищеназаначені речі та документи у зазначеному кримінальному провадженні постановою слідчого від 07.12.2018 визнано речовим доказом.

Метою ж застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна слідчий зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з посиланням на викладені в ньому обставини, просив задовольнити.

Володілець майна в судовому засіданні заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши слідчого, володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення під час накладення арешту на майно слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціював таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Щодо обґрунтування слідчим позиції щодо того, що документи на які він прохає про накладення арешту є доказом протиправної діяльності, то слід вказати таке.

Слідчий суддя вважає, що в даному конкретному випадку слідчий лише припускає, що грошові кошти, які набути злочинним шляхом використовувалися для придбання нерухомого майна. Разом з тим, слідчий прохає не про накладення арешту на майно, яке нібито здобуте в результаті протиправних дій (квартиру), що було би логічним, виходячи з мотивації клопотання, а лише про арешт документів, якими оформлювався правочин щодо набуття права власності на майно, а також на будинкову книгу. Слідчим не доведено, яким чином вказані документи (договір купівлі-продажу та будинкова книга) мають забезпечити дієвість кримінального провадження, в рамках якого заявлене клопотання, адже сам по собі факт придбання майна мав місце і ніким не заперечується.

Відтак слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого, вважає їх припущеннями, та приходить до переконання про необгрунтованість клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1