ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1019/18 Справа № 179/2166/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши 14 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000447 за апеляційною скаргою прокурора Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
Заобвинувальним актом, органами досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України повернув прокурору для усунення недоліків.
В обґрунтування ухвали суд вказав, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не встановлено потерпілих осіб, визначених ч. 1 ст. 59 КПК України, а статус ОСОБА_10 стороною обвинувачення під час досудового розслідування не визначено, тому стороною обвинувачення порушено вимоги п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України. Разом з тим, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, однак в матеріалах досудового розслідування зазначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, за повідомленням прокурора, обраний 28.07.2018 року та строк його застосування 90 діб. Також суд вказує, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних посилань про рішення слідчого на проведення експертиз по даному кримінальному провадженні, в той час, як розділ II цього ж Реєстру містить значний перелік клопотань про проведення ряду експертиз.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вказав, що ухвала суду містить істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, є інформаційним додатком до обвинувального акту та, хоча і містить довідкові відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження, але інформація, яка міститься у ньому є лише відповідно зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи і самостійно доказового значення не має, а тому його неповнота не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, вказав, що суд повертаючи обвинувальний акт з визначених в ухвалі підстав, фактично втрутився в обставини досудового розслідування та вдається до вирішення питання, що суперечить завданням кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України.

Заслухавши думку прокурорів, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення скарги прокурора, потерпілої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також анкетні відомості кожного потерпілого.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком колегії суддів суду першої інстанції, з приводу наявності розбіжностей даних та процесуального статусу особи ОСОБА_10 . Оскільки, в обвинувальному акті вказано, що остання є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування містить вказівку, про те що ОСОБА_10 була допитана в якості представника потерпілого, по при те, що останньою було подано заяву про залучення її як потерпілою.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення порушено вимоги п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, необхідно звернути увагу, що під час складання обвинувального акту було порушено вимоги ч. 6 ст. 55 КПК України, оскільки ОСОБА_11 , який помер внаслідок вчинення злочину, вказано як потерпілу особу. Згідно вказаної норми закону, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
З приводу неповноти реєстру матеріалів досудового розслідування необхідно зазначити наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Пунктом 13 цієї ж норми закону визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Далі, ч. 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Тобто, законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У свою чергу, обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається саме достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування. Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню не містить жодних посилань на проведення експертиз по даному кримінальному провадженні, в той час, як розділ II цього ж Реєстру містить значний перелік клопотань про проведення ряду експертиз.
Також, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

В супереч вказаної норми закону, посилання на рішення слідічогс судді і реєстрі відсутні, разом з тим вказано, що до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 90 діб.

Тому колегія суддів вважає, що важливим є будь-який виклад інформації, яка міститься в обвинувальному акті, а також в реєстрі матеріалів досудового розслідування, які надсилається до суду разом, оскілки це має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. У зв`язку з чим, колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора, що неповнота реєстру не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також прокурор вказує, що реєстр є інформаційним додатком та містить довідкові відомості. З вказаним твердженням частково погоджується суд апеляційної інстанції, однак вважає необхідним вказати, що викладена в ньому інформація повинна бути чіткою, достовірною, упорядкованою та узгодженою з відомостями зазначеними в самому обвинувальному акті. Чого не можна стверджувати в даному випадку, оскільки встановлено, що обвинувальний акт складено «22 жовтня 2018 року», в той час як в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений «22 вересня 2018 року», що вказує на невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті, інформації, яка зазначена в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що таке недотримання вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування має наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_8 дає підстави вважати правильним висновок суду першої інстанції про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.
Тобто, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування має велику кількість порушень та невідповідностей, що в сукупності дає підстави визнати обвинувальний акт невідповідним нормам чинного кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінальногопроцесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а наявність обставин, які є підставою для повернення, позбавляють можливості суд першої інстанції належним чином провести судове засідання і прийняти судове рішення.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті з дотриманням прав обвинуваченого на адекватний захист, прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Дотримуючись вимог ч.1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, стосовно обвинуваченої, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, так як вони ще не допитані судом, оскільки ОСОБА_8 не працевлаштована, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 лютого 2019 року.

Керуючись ст. ст. 197, 331, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 115 КК України, відносно ОСОБА_8 , повернуто прокурору - залишити без змін.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01 лютого 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4