печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , провівши у відкритому судовому засіданні розгляд клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному проваджені №0000486 від 17.05.2017р..

З клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000486 від 17.05.2017р., якебуло виділено в окреме провадження з кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 р. здійснює Головне слідче управління Національної поліції України.
В рамках кримінального провадженні №0001149 від 12.10.2015 р. ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі 757/12959/18-к обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Мотивуючи подане клопотання про скасування запобіжного заходу адвокат посилався на відсутність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного в кримінальному проваджені №0000486 від 17.05.2017р. у зв`язку з не врученням останньому письмового повідомлення про підозру складеного 29.07.2016р. у кримінальному проваджені №0001149 від 12.10.2015 р., що знайшло своє підтвердження в ухвалі Печерського районного суду від 18.12.2018 р. по справі 757/53508/18-к.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
У судовому засіданні захисник клопотання підтримав та просив задовольнитиз урахуванням доповнень до нього.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є законним, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду від 18.12.2018р., яку прийнято за відсутністю прокурора, про зобов`язання компетентної посадової особи Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000486 від 17.05.2017р.вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000486 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, є сумнівною та такою, що потребує роз`яснення що до порядку її виконання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката та прокурора, дослідивши матеріали справи за клопотанням та додані до нбого матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, частина 1 ст. 201 КПК України надає право підозрюваному, обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід, його захиснику, подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання, не раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, що передбачено ч. 5 цієї ж статті.

Як вбачається з матеріалів справи, під процесуальним керівництвом групи прокурорів Генеральної прокуратури України Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 від 17.05.2017р. відносно ОСОБА_5 завчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, яке було виділено в окреме провадження з кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 р.
29.07.2016 прокурором, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001149 - прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі 757/12959/18-к скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року та задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження № 0000486 від 17.05.2017р., та обрано відносно ОСОБА_5 , оголошеного в міжнародний розшук, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зобов`язання забезпечити його доставку, після затримання ОСОБА_5 не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, до слідчого судді, суду, для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а саме наявність обґрунтованої підозри, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Зазначена норма, згідно її змісту, містить винятки із загального правила, передбаченого ч. 1 ст. 193 КПК України, щодо розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без участі підозрюваного за умови оголошення його у міжнародний розшук.
За змістом ухвал Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2018р. та Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018р. по справі 757/12959/18-к, саме питання наявності обгрунтованої підозри та оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_5 стали предметом розгляду при вирішенні клопотання про обрання міри запобіжного заходу.

При цьому, наявність чи відсутність статусу підозрюваного у ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № № 0000486 від 17.05.2017р., як другої обов`язкової передумови, визначеної ч.6. ст. 193 КПК України, при розгляді справи757/12959/18-к щодо відмови чи задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу судом не розглядалось та не встановлювалось.
Проте, на час розгляду клопотання про скасування запобіжного заходу встановлено, що ухвалою Печерського районного суду від 18.12.2018 р. по справі 757/53508/18-к визначено, що з протоколу вручення письмового повідомлення про підозру від 08.10.2016р. у кримінальному проваджені №0001149 від 12.10.2015 року, складеного старшим слідчим в ОВС СВ ГУ СБ України у Києві та Київської області ОСОБА_9 , письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 29.07.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, було залишено його донці ОСОБА_10 , яка відмовилась від його отримання та підписання протоколу, оскільки не є особою, яка проживає разом з ОСОБА_5 .

Аналізуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не повідомлено про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, а відтак останній, в розумінні ст.42 КПК України, не є підозрюваним у кримінальному проваджені №№0000486 від 17.05.2017р., яке виділено з матеріалів кримінального провадження №0001149 від 12.10.2015 року.

На цій підставі, зазначеною ухвалою суд зобов`язав компетентну посадову особу Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000486 від 17.05.2017р.вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні №0000486 про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.
Таким чином, встановлення факту не набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного, в розумінні ст. 42 КПК України, у кримінальному провадженні,№0001149 від 12.10.2015 року та в подальшому у кримінальному проваджені№0000486 від 17.05.2017р., як необхідної умови,в силу статей 177, 193 КПК України, унеможливлює застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у ній [Рекомендація Rec (2004)61259], та встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Оцінюючи вказані вище обставини в їх сукупності та на підставі загальних засад кримінального провадження, сторони якого за ч.1 ст. 26 КПК України є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, таких як, верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, керуючись ст.ст. 2,3,9, 26, 42, 177, 193, 201, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018 року - скасувати.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Повний текст ухвали буде проголошено 05.02.2019 року о 12.00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1