Провадження № 1-кп/243/404/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000848 від 24.04.2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горщик Коростенського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 16.08.2017 року, солдата, стрільця помічника гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України при наступних обставинах:

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 уклав контакт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 16.08.2017 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 року за № 151 ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

10.02.2018 року о 21 годині 00 хв. т.в.о. командира 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону лейтенантом ОСОБА_5 під час вечірньої перевірки наявності особового складу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 із місцем тимчасової дислокації у АДРЕСА_2 було виявлено відсутність на службі стрільця помічника гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону солдата ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2018 року за № 44 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2018 року за № 54 солдата ОСОБА_4 увільнено від займаної посади з 22.02.2018 року та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Про факт несення військової служби у особливий період та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6, 11, 16, 40, 127, 128, 129, 130, 199, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 року за № 151 ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

10.02.2018 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив протиправну дію, а саме самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на час вчинення кримінального правопорушення тимчасово дислокувалась у АДРЕСА_2 , а вільний час, який з`явився у зв`язку із чим використовував на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

11.02.2019 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Донецького гарнізону із зізнанням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тим самим припинивши вчиняти триваюче кримінальне правопорушення.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11.02.2019, тобто в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив протиправну дію, а саме самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась в районі АДРЕСА_2 , а вільний час, який з`явився у зв`язку із чим використовував на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до моменту самостійного прибуття 11.02.2019 року до військової прокуратури Донецького гарнізону із зізнанням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тим самим припинивши вчиняти триваюче кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно скоїв правопорушення у час, місці та обставинах, викладених у описовій частині вироку, а саме будучи військовослужбовцем за контрактом, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка знаходилась у АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 11.02.2019 року самостійно прибув до військової прокуратури Донецького гарнізону з зізнанням у скоєнні зазначеного правопорушення. У скоєному щиро кається.

Крім того, провина обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

?Актом про проведення службового розслідування, з приводу самовільного залишення військової частини стрільцем-помічником гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону солдата ОСОБА_4 ;

?Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 28.11.2017 року № 151, з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 призначеного наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України від 22.11.2017 року №43-РС стрільцем-помічником гранатометника десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , з 28.11.2017 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення на котлове забезпечення з обіду 29.11.2017 року;

?Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 12.02.2018 року № 44, з якого вбачається, що солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , стрільця-помічника гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, вважати таким, що 12 лютого 2018 року самовільно залишив військову частину;

?Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 22.02.2018 року № 54, з якого вбачається, що солдата ОСОБА_4 стрільця-помічника гранатометника 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, який з 13 лютого 2018 року самовільно залишив частини, з 22.02.2018 року увільнити від займаної посади та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . З 13.02.2018 року виключити з фінансового та речового забезпечення.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; дані про особу: раніше не судимий, мешкає з матір`ю, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, за місце мешкання характеризується з позитивної сторони.

Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

Одночасно, суд вважає необхідним прийняти до уваги щире каяття обвинуваченого в скоєному, що є обставиною, що пом`якшує покарання, критичну оцінку обвинуваченим своїх дій, відсутність тяжких наслідків, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та конкретних обставин вчинення злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням. Зазначене покарання, за своїм видом та розміром, суд вважає, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати за провадженням відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки, поклавши на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1