н/п 1-кп/174/106/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження №0000920 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта базова загальна середня, не військовозобов`язаного, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.05.2018 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Повторно, ОСОБА_4 , 30.03.2018 р., приблизно о 10.00 годині, діючи умисно, з корисливої зацікавленості, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю хвіртки в паркані, а також очевидців, діючи таємно, проник на територію домоволодіння, належного ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , де через незачинені на запираючий пристрій двері проник до приміщення господарчої будівлі, звідки викрав пральну машинку напівавтомат марки «Saturn» завантаженням 6 кг б/в вартістю 1650 грн., яка належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1650 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 30.03.2018 р. вранці прийшов у двір до ОСОБА_5 , пройшов до приміщення сараю, який не був зачинений, звідки забрав пральну машинку та пішов. Машинку продав своєму знайомому за 150 грн., гроші потратив на свої потреби. Заперечень по вартості майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікації його дій, не має. У вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі, пояснив, що має постійне місце проживання, на даний час вирішує питання свого працевлаштування, працює по договору у приватної особи.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, дітей не має, має постійне місце проживання.

Згідно досудової доповіді, складеної фахівцем Верхньодніпровського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, виправлення ОСОБА_4 можливе без обмеження або позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Врахувавши обставини справи, дані досудової доповіді та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлює протиправність своїх дій та має намір виправитися, має постійне місце проживання, тимчасові заробітки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і додатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 р. по ч.3 ст.ст.185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, і вчинив злочин по даній справі до постановлення вказаного вироку, то загальну міру покарання обвинуваченому слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим .

Речові докази по справі: машинку напівавтомат марки «Saturn», яка знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки (а.с.66) - слід залишити потерпілій.

Керуючись ст.ст.349, 369- 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначеним покаранням поглинути покарання, призначене вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: машинку напівавтомат марки «Saturn», яка знаходиться на збереженні потерпілої ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки - залишити потерпілій.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1