Провадження №1-кп/127/920/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, відомості про який внесено до ЄРДР 08.08.2018 р. за № 0003303,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 КК України.

Прокурор вважає за доцільне призначити кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши в судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Також заявила клопотання про направлення доручення органу пробації для складання досудової доповіді. Крім того, заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з тих підстав, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у співучасті із іншою невстановленою слідством особою із застосуванням насильства, не працевлаштований, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Однак вважає, що підстави для продовження строку тримання його підзахисного під вартою відсутні, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Також звернув увагу на те, що Конституційний Суд України зазначив, що наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку тримання особи під вартою. Окрім цього, прокурором не було дотримано порядок вручення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, однак заперечував щодо продовження строку утримання його під вартою. Зокрема, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених частиною третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акту прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати професійним суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, а також свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, про виклик і допит, яких і допит в судовому засіданні клопотала прокурор.
При вирішенні питання про наявність підстав для надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді суд враховує, що пунктом 5 частини третьої статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. При цьому частиною п`ятою статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з частиною першою статті 314-1 КПК з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, зі змісту пункту 1 частини першої статті 410 КПК випливає, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Таким чином, сукупний аналіз зазначених правових норм дає можливість суду зробити висновок, що надання доручення на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні щодо особи, яка не є неповнолітньою є правом, а не обов`язком суду. Крім того, сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не зазначено, в чому саме надання доручення на складання досудової доповіді сприятиме забезпеченню дотримання інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Суд також враховує, що стороною обвинувачення не мотивовано, що розгляд кримінального провадження за відсутності досудової доповіді призведе до неповного дослідження обставин справи та виконання вимог, встановлених статтею 91 КПК, щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Згідно з приписами частини п`ятої статті 314-1 КПК досудова доповідь не може використовуватись у кримінальному провадження як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину. Тому суд не вбачає необхідності для надання доручення органу пробації на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу до обвинуваченого, суд приймає до уваги наступне.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 10.08.2018 р. за підозрою у вчиненні злочину було затримано ОСОБА_6 і слідчим суддею йому застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Згідно з частиною третьою статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 глави 18 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є банкетною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення не дотримано вимог чинного кримінально-процесуального законодавства щодо форми та строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Порушення порядку та строку звернення з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, на переконання суду, може призвести до порушення права обвинуваченого на захисту, оскільки обвинуваченому не було належним чином повідомлено, на які обставини сторона обвинувачення посилатиметься в клопотанні про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Разом з тим, зважаючи на ту обставину, що кримінальне провадження було передане до суду 21.09.2018 р. і у зв`язку з хворобою головуючого судді 19.03.2019 р. на повторний авторозподіл, зважаючи на звернення потерпілого про його неможливість відвідувати судові засідання, суд вважає за доцільне провести підготовче засідання без його відкладення з метою виконання стороною обвинувачення вимог процесуального закону щодо порядку та строку звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»). Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 48, справа «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказів не розпочаті, а тому вирішення даного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд приймає до уваги, що Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (п. 63, справа «Тодоров проти України»).

Відповідно до вимог статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину у співучасті із іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою із застосуванням насильства. Суд також приймає до уваги, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, потерпілий та свідки у кримінальному провадженні судом не допитані. Разом з тим, суд враховує, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків протиправного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків кримінального провадження. Також стороною обвинувачення в судовому засіданні не мотивовано, що виконання завдань запобіжного заходу за умови застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою, буде неможливим. Окрім наведеного суд враховує, що стороною захисту попередньому складу суду було надано ряд медичних документів, які свідчать про значне погіршення стану здоров`я обвинуваченого з моменту його взяття під варту. Аналогічні відомості були надані стороною захисту і до заперечення проти клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Таким чином, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відсутні. Однак, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Згідно з приписами частини п`ятої статті 194 КПК суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати до суду за першою ж вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування; носити електронний засіб контролю.

При цьому суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про зміну застосованого судом запобіжного заходу згідно з правилами, передбаченими статтею 331 КПК.

Керуючись статтями 314-316, 331, 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (професійним суддею одноособово) на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР 08.08.2018 р. за № 0003303, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 20.03.2019 р. о 16.30 год.

У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосований запобіжний захід з утриманням під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто з 20 березня 2019 року до 23.59 год. 18 травня 2019 року.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти із зали суду.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою ж вимогою; не відлучатися із м. Вінниці та не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування; носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання начальнику Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та прокурору ОСОБА_7 для контролю за її виконанням.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: