Справа № 342/1356/17
Провадження № 1-кп/351/15/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 06.09.2017р. Городенківським районним судом за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн,
за ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.1 КК України,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,
за ст. 289 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість повторно, за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 17.11.2017р. близько 01:00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Івана Богуна в м. Городенка Івано-Франківської області на автостоянці навпроти кафе «Едем», побачили автомобіль ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться у користуванні ОСОБА_8 , 1988 р.н. жителя АДРЕСА_2 і у них виник умисел незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, щоб поїхати додому.

Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , застосувавши фізичну силу, шляхом відважування, руками відчинив ліві двері автомобіля зі сторони водія та сів за кермо автомобіля, скерувавши автомобіль по вул. Шевченка на ділянку дороги яка являє собою спуск, з метою запустити автомобіль шляхом накату.

В подальшому, ОСОБА_6 за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_4 , користуючись вигідною для них обстановкою, темною порою доби, відсутністю власника автомобіля та сторонніх осіб, не маючи ні дійсного, ні уявного права на транспортний засіб, незаконно заволоділи автомобілем марки «ВАЗ 21213», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, а саме ОСОБА_4 підштовхнув автомобіль, а в той час ОСОБА_6 , знаходячись за кермом даного транспортного засобу скерував його по вул. Шевченка в напрямку адміністративної будівлі Городенківської міської ради.

Під час руху автомобіль зїхав у траншею перекопаної вулиці, що унеможливило подальший рух автомобіля. З метою запустити двигун автомобіля, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирвали проводи із замка запалювання та намагались їх зєднати вручну, однак продовжити рух не змогли, тому залишили автомобіль на вул. Шевченка в м. Городенка навпроти магазину «Вікторія», а самі покинули місце події.

Крім того, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Так, 17.11.2017р. біля 01:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні автомобіля ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким разом із ОСОБА_4 незаконно заволоділи та залишили в траншеї по вул. Шевченка, навпроти магазину «Вікторія» в м. Городенка, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з даного автомобіля.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись вигідною обстановкою, а саме темною порою доби та відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав з салону автомобіля марки ВАЗ 21213 наступні речі: бувшу у вжитку протитуманну фару (автолампа світлодіодна « БЕЛАВТО OFF ROAD» модель BOL 0210L) вартістю 330 грн., моток ізоляційної стрічки вартістю 24 грн., магазин від пістолета ( магазин калібра 17 HMR I 22 WMR для мисливського карабіна REMINGTON model 597) вартістю 698 грн., бувше у вжитку реле (реле блокування двигуна «SUN HOLD SCB-1-M-1240») вартістю 57 грн., 4 патрони до мисливської рушниці (мисливські патрони 12 калібру, «RIO», «GAME LOAD 36», «(RIO 100)», «36gr» вартістю по 13,46 грн. за один патрон, на загальну суму 53,84 грн.

Викрадені речі ОСОБА_6 переніс до свого місця проживання та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1162,84 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину визнав, зазначив, що 17.11.2017р. перебуваючи у м. Городенка разом із ОСОБА_4 , йдучи по дорозі побачили автомобіль марки «ВАЗ 21213». Відкривши двері автомобіля, він сів за кермо, а ОСОБА_4 почав штовхати автомобіль, який покотився та зїхав у траншею перекопаної вулиці. Після цього, перебуваючи в салоні автомобіля, він вирішив викрасти речі які там знаходились. Викравши речі, він пішов на автостанцію, а зранку був затриманий працівниками поліції.

Вказав, що збитки потерпілому відшкодовано, щиро розкаявся, усвідомив неправомірність вчинку.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 17.11.2017р. близько 01:00 год. ночі, перебуваючи у м. Городенка разом із ОСОБА_6 , йдучи по вулиці побачили автомобіль марки «ВАЗ 21213» на якому вирішили поїхати додому. Відкривши двері автомобіля, ОСОБА_6 сів за кермо, а він штовхав автомобіль щоб завести, однак автомобіль покотився вниз та зїхав у траншею перекопаної вулиці. Після цього, вони покинули транспортний засіб та пішли до автостоянки.

Зазначив, що збитки потерпілому відшкодовано, щиро розкаявся, усвідомив неправомірність вчинку.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутності та вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має. Крім того, зазначив, що від заявленого цивільного позову відмовляється у повному обсязі .

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненнями обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують особи обвинувачених. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинувачених, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.1 КК України, оскільки він, повторно, за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів транспортним засобом та вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст. 289 ч.2 КК України, оскільки він, за попередньою змовою групою осіб незаконно заволодів транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення таких правопорушень, їх тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 289 ч.2 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_6 , є тяжким злочином та скоєний ним злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ст. 289 ч.1 КК України, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено високу ймовірність вчинення повторного злочину, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення його без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставини, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 характеризуючих даних за місцем проживання, його спосіб життя та відношення до скоєних злочинів, суд вважає доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у межах санкцій ст. 289 ч.2 , ст. 185 ч.1 КК України - у виді позбавлення волі.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 289 ч.2 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , є тяжким злочином.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В досудовій доповіді орган пробації зазначав, що вивченням особи обвинуваченого встановлено середню ймовірність вчинення повторного злочину, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а тому виправлення його можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, думка потерпілого про обрання покарання обвинуваченому, з врахуванням особи обвинуваченого, дають підстави призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 289 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , згідно поданої ним заяви - залишити без розгляду.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Суд, керуючись ст.ст. 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України - у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначити 5 (п"ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 17.11.2017р. тобто з часу затримання в порядку виконання вироку.
Запобіжний захід, раніше обраний, ОСОБА_6 , тримання під вартою із визначеною сумою застави, залишити до вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , домашній арешт - залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в дохід держави в солідарному порядку 1237,00 грн. за проведення авто товарознавчої експертизи (висновок експерта НДЕКЦ МВС України в Івано-Франківській області №4.5-59/17 від 14.12.2017)

Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експертів, у зв`язку із проведенням експертиз: №1.2-797/17 від 12.12.2017, № 4.3-357/17 від 09.01.2018р. в сумі 2238,00 грн.

Позовну заяву ОСОБА_8 щодо заявленого цивільного позову- залишити без розгляду.

Речові докази:
Протитуманну фару, моток ізоляційної стрічки, магазин від пістолета, реле, 4 патрони до мисливської рушниці, талон обов`язкового страхування, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити у користуванні ОСОБА_8 ;
автомобіль марки «ВАЗ 21213», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити у користуванні ОСОБА_8 ;
матерчату куртку, штани та тапочки,які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити у власності ОСОБА_4 ;
куртку,штани, кросівки ОСОБА_6 які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6

відеозапис з камери зовнішнього спостереження на DVD-R диску залишити при матеріалах кримінального провадження;
три сліди пальців рук вилучені за допомогою липкої стрічки типу «Скотч» та перекопійовані на аркуші білого паперу; мікрооб`єкти з сидінь автомобіля на трьох частинах липкої, прозорої дактилоплівки; матерчату шапку сірого кольору з полосами синього кольору; одну пару матерчатих рукавиць оранжевого кольору, які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області після набрання вироком законної сили знищити.

Паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 повернути у власність ОСОБА_4 , після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1