ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0000972 від 08.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку вересня 2017 року, точна дата в ході слідства не встановлена, ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_7 з проханням надати допомогу у вирішенні питання щодо отримання в оренду земельних ділянок для будівництва складських приміщень. ОСОБА_7 пообіцяв з`ясувати підстави та порядок надання в оренду земельних ділянок про що повідомити.
13.09.2017 року приблизно о 17.00 року ОСОБА_7 , перебуваючи в районі пам`ятника «Вічний вогонь», розташованого по вул. Університетській м. Харкова, під час зустрічі з ОСОБА_9 пояснив останньому, що земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності можливо отримати в оренду у разі прийняття службовими особами Харківської міської ради рішення щодо можливості передачі земельних ділянок в оренду та проведення ними земельних торгів після чого, маючи умисел на підбурювання до надання неправомірної вигоди службовим особам Харківської міської ради, пояснив ОСОБА_9 що отримати в оренду земельні ділянки можливо лише за умови надання службовим особам Харківської міської ради неправомірної вигоди у сумі 25000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_7 створив у ОСОБА_9 уяву про вигідність та навіть необхідність передачі службовим особам Харківської міської ради неправомірної вигоди для отримання в оренду земельних ділянок, внаслідок чого ОСОБА_9 усвідомлюючи, що без надання вказаним службовим особам неправомірної вигоди не отримує в оренду земельні ділянки, вимушений був погодитись на незаконну пропозицію ОСОБА_7
20.09.2017 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в районі пам`ятника «Вічний вогонь», розташованого по вул. Університетській м. Харкова, під час зустрічі з ОСОБА_9 підтвердив умову про необхідності надання службовим особам Харківської міської ради неправомірної вигоди у сумі 25000 доларів США за здійснення вказаними особами дій щодо передачі в оренду земельних ділянок.
25.09.2017 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в районі пам`ятника «Вічний вогонь», розташованого по вул. Університетській м. Харкова, реалізуючи свій злочинний умисел, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 655000 гривень для подальшої їх передачі службовим особам Харківської міської ради як неправомірну вигоду за здійснення ними дій щодо передачі в оренду ОСОБА_9 двох земельних ділянок розташованих у м. Харкові, а саме: прийняття Харківською міською радою рішення про можливість передачі земельних ділянок в оренду та визначення ОСОБА_9 переможцем при проведенні земельних торгів по вказаним ділянкам.
Таким чином ОСОБА_7 підбурював ОСОБА_9 шляхом схиляння до вчинення злочину - наданні службовим особам Харківської міської ради неправомірної вигоди у сумі 25000 доларів США за здійснення дій щодо передачі двох земельних ділянок в оренду.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора, захисника, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України, тобто підбурювання до замаху на надання службовій особі, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи дій, з використанням службового становища.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який у відповідності із статтею 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність, ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжують відповідальність, ОСОБА_7 судом не виявлено.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим так і іншими особами.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, одержувач платежу: держава) вартість проведеної під час досудового слідства технічної експертизи документів №389 від 09.10.2017 року у розмірі 4461 (чотири тисячі чотириста шістдесять одну) грн. 60 коп.

Речові докази мобільний телефон торгової марки «Huawei» в корпусі білого кольору з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , який знаходиться в камері зберігання речових доказів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області за порядковим номером №1990 (квитанція №1990) після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_7 .

Речові докази грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень: 4 (чотири) купюри по 500 гривень наступних серій та номерів: ФГ 9007819, ФД 8196916, МВ 3352186, ВЕ 8333640, які знаходяться на зберіганні у Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» (прибутковий касовий ордер №136738 від 26.10.2017 року) після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 .

Речові докази несправжні (імітаційні) засоби, які імітують національну валюту України (гривню) номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, без серії та номерів з надписом: «Сувенір, це не гроші, це приколи», в кількості 1036 (одна тисяча тридцять шість) шт., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області за порядковим номером №1990 (квитанція №1990) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: