Справа № 466/4262/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/114/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2018 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6
представника ЛВК №30 ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення.

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, оскільки з даним рішенням незгідний, вважає, що справа була розглянута односторонньо, не об`єктивно. Вказує, що під час його перебування в колонії № 43 отримав три заохочення і три догани, весь час працював, як офіційно так і добровільно без оплати праці. В колонії №30 отримав одну догану та два заохочення. Наголошує, що в судовому засіданні не було зазначено про п`ять заохочень, а лише про чотири. Підкреслює, що у нього дуже важке сімейне становище, його допомоги потребує батько, який є інвалідом другої групи. Стверджує, що буде виконувати обов`язки, які від нього потребуються.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, представника ЛВК №30, який підтримав апеляційну скаргу, вказав, що засуджений ОСОБА_6 добровільно виконує роботи на кухні, до нього застосовувались стягнення, які погашені та заохочення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Старожинецького районного суду Чернівецької області від 04.03.2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Крім цього ОСОБА_6 неодноразово судимий. Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_6 від 18.06.2018 р., до останнього застосовувалися п`ять заохочень у виді «Подяк» та чотири стягнення у виді «догана» від 08.12.2016 року, «сувора догана» від 08.02.2017 року, «сувора догана» від 22.02.2017 року та «попередження» від 05.10.2017 року.

Приймаючи рішення суд першої інстанції врахував, вищевказані стягнення та заохочення, які застосовувались до засудженого ОСОБА_6 , та на переконання колегії суддів, вірно прийшов до висновку, що наявність за час відбування покарання заохочень, на які покликається апелянт, не свідчить про те, що він довів своє виправлення. На переконання колегії суддів, отримання за час відбування покарання заохочень, є недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4