Провадження № 11-кп/824/648/19 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року, якою, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0007234 від 24 травня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гюмрі, Республіка Вірменія, громадянина Республіки Вірменії, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 для усунення недоліків.
Відмовлено у задоволенні клопотання про зміну місця зберігання речового доказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з ухвалою суду першої інстанції, 01 лютого 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
Автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого суддю ОСОБА_10 та передано кримінальне провадження.
Розпорядженням № 144 від 13 серпня 2018 року про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено перерозподіл зазначеного кримінального провадження у зв`язку із закінченням повноважень тимчасово переведеної судді ОСОБА_10 .
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2018 року в даному кримінальному провадженні замість судді ОСОБА_10 призначено суддю ОСОБА_1 .
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає, крім того справа підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.
Потерпіла ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленою судом про час і місце підготовчого судового засідання, в останнє не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Представник потерпілої в судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_8 проти призначення судового розгляду даного кримінального провадження заперечував, просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав викладених у письмовому клопотанні. Як вбачається з клопотання обвинувальний акт складений з порушеннями та не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить повних відомостей про прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; підписи прокурора та слідчого не завірені печаткою; відсутній перелік свідків та їх повні анкетні дані (адреса, засоби зв`язку),яких необхідно викликати та допитати під час судового розгляду кримінального провадження; на титульному листі обвинувального акту точну та чітку дату його затвердження прокурором (не вказано у якому році затверджено обвинувальний акт прокурором). Також у клопотанні зазначається, що органом досудового розслідування захиснику не було надано можливості ознайомитись та виготовити фотокопії матеріалів кримінального провадження та матеріалів судової справи. Крім того, захисник зазначає, що він не отримував копії обвинувального акту, про що свідчить відсутність його розписки у додатках до обвинувального акту. Також заявив клопотання про зміну місця зберігання речового доказу, а саме автомобіля марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 , яке згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 , передавши його на відповідне зберігання власнику.
Обвинувачений ОСОБА_7 з метою розгляду кримінального провадження у розумні строки не заперечував проти призначення судового розгляду по обвинувальному акту. Крім того, підтримав клопотання захисника, щодо зміни місця зберігання речового доказу автомобіля марки «Ауді», д/н НОМЕР_1 , передавши його на відповідне зберігання ОСОБА_12

13 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007234 від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 для усунення недоліків.

Відмовлено у задоволенні клопотання про зміну місця зберігання речового доказу.

Своє рішення суд мотивував тим, що дії ОСОБА_13 стороною обвинувачення кваліфіковано, як статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
З наведеного вбачається, що правова кваліфікація дій ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 152 КК України у частині викладу об`єктивної сторони кримінального правопорушення не відповідає викладеним у обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення та формулюванню обвинувачення.
Оскільки, при зазначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 152 КК України вказано лише про статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, однак при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_14 за вказаною статтею, зазначається, що останній після застосування фізичного насильства, ще також погрожував потерпілій застосуванням фізичної сили.
Окрім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не володіє українською мовою, у зв`язку із чим відноситься до осіб, які потребують обов`язкової участі захисника при проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, суд вважає, що відсутність розписки захисника про одержання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, свідчить про неналежне виконання прокурором вимог ст. 293 КПК України.
При вирішенні питання стосовно речових доказів, суд прийшов до висновку, що доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому на даній стадій у задоволенні клопотання слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що суд у своєму висновку вказує на те, що прокурором, в порушення вимог п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувальний акт вручено громадянину Арменії на російській мові, яка для нього не є рідною та нею він володіє лише на низькому побутовому рівні. Разом з тим, під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, підозрюваному ОСОБА_7 слідчим роз`яснено його право на захист, а також право на перекладача. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що послуг перекладача не потребує та просить допит провести на російській мові. Крім того, останній власноруч написав, що зі своїми правами ознайомлений.

В свою чергу, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні клопотання про зміну місця зберігання речового доказу (передання на зберігання власнику) та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну місця зберігання речового доказу. Скасувати обмеження власниками ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у праві володіти та користуватися належним їм на праві власності об`єктами (майном), а саме:
- Автомобіль марки «Ауді» 1993 року випуску, колір чорний, шасі № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 ;

- Свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_12 , серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві;

- Два комплекти ключів від вказаного автомобіля.

Визначити місцем зберігання речових доказів, а саме Автомобіль марки «Ауді» 1993 року випуску, колір чорний, шасі № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_12 , два комплекти ключів від вказаного автомобіля, які перебували у фактичній власності та користуванні ОСОБА_7 , місце проживання їх власника АДРЕСА_3 .

Також, захисником ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 було подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій він просить апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та просив її задовольнити, та заперечував проти задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити апеляційну скаргу подану його захисником,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів оцінює їх як такі, що є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, з моменту встановлення цього факту.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 за національністю є вірменин, уродженець м. Гюмрі, Республіки Вірменія, є громадянином Вірменії, з базовою середньою освітою, рідною мовою обвинуваченого є вірменська, якою він вільно володіє, української мови останній не розуміє, на побутовому рівні володіє російською мовою.

Окрім того, до обвинувального акту долучені, лише розписки обвинуваченого українською та російською мовами про отримання копії обвинувального акту, а розписка захисника про одержання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутня, не зважаючи на зазначення даної обставини у обвинувальному акті.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 був направлений до суду із порушенням вимог кримінального процесуального кодексу та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, і право на справедливий суд.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, підозрюваному ОСОБА_7 слідчим роз`яснено його права на захист, а також право на перекладача, при цьому, ОСОБА_7 зазначив, що послуг перекладача не потребує, просить допит провести на російській мові та про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вільно володіє російською та українською мовами є неодноразові відмови його від перекладача та проведена кількість судових засідань, не можуть бути підтвердженням про вільне володіння мовою, якою проводиться кримінальне провадження.

Щодо доводів зазначених у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , стосовно зміни місця зберігання речового доказу (передання на зберігання власнику), колегія суддів вважає їх такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

Висновок суду першої інстанції про те, що доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, а не на стадії підготовчого судового засідання є законним та обгрнутованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням вимог ст.314 КПК України та відповідно до вимог ст.372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту. Допущені порушення кримінального процесуального законодавства вказують на те, що обвинувальний акт в цілому не відповідає вимогам закону, а тому він не може бути призначений до судового розгляду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року якою, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007234 від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 для усунення виявлених недоліківє законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст., 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року, якою, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0007234 від 24 травня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 для усунення недоліків залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4