ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/1666/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/534/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 листопада 2018 року колегіясуддівсудовоїпалати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2018 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Целіноградського району, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26.04.2006 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі; звільнений 10.12.2009 року з Калінінської ВК Донецької області (№ 27) по відбуттю строку покарання;
- 19.03.2013 р. вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік .
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1 ст.71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2013 р. за ст. 190 ч.2 КК України в та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 05.09.2013 р., повторно, приблизно о 17:00 в с. Сенькове, Куп`янського району, Харківської області, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, прийшов до Свято-Успенського храму, розташованого по АДРЕСА_3 , який належить Українській православній церкви Ізюмсько - Куп`янської Єпархії, де за допомогою сокири, зламавши навісний замок з вхідних дверей храму і проник всередину, де знаходячись в приміщені храму, таємно, із корисливих спонукань та з метою наживи, шляхом розбиття книгою скляної вставки зі свічного кіоску, викрав три ланцюжка із срібла 925 проби, масою 10 г, вартістю 53,00 грн. кожний; два хрестика із срібла 925 проби, масою 1,5 г, вартістю 7,95 грн. кожний; три хрестика із срібла 925 проби, масою 2 г, вартістю 10,60 грн. кожний; три хрестика із срібла 925 проби, масою 2,5 г, вартістю 13,25 грн. кожний; два персня із срібла 925 проби, масою 8,40 г, вартістю 44,52 грн. кожний; три каблучки із срібла 925 проби, масою 2 г, вартістю 10,60 грн. кожна; дві каблучки із срібла 925 проби, масою 2,5 г, вартістю 13,25 грн. кожна, на загальну суму 393,79 грн. - згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3071 від 09.10.2013.
Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні наміри, за допомогою сокири, шляхом злому скриньки для пожертв, яка знаходилася на прилавку свічного кіоску, та двох інших скриньок для пожертв, які знаходяться всередині храму, викрав з них грошові кошти в сумі 1 500 грн.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, спричинивши Свято - Успенському храму матеріальний збиток на загальну суму 1893,79 грн. і розпорядився викраденим на власний розсуд.
Крім того, повторно 08.09.2013 р. у вечірній час, більш точний час в ході досудового розслідування, так і в судовому засіданні не встановлений, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в якості гостя вдома у потерпілого ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу в залі викрав належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nokia1616-2», вартістю, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №4665 від 15.05.2015 - 150 грн. та з серванту в залі викрав пластикову кредитну картку банку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_9 ..
Того ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_9 , в період часу з 21:03 до 22:40 год., ОСОБА_7 , знаючи код від даної картки, скориставшись нею, за допомогою терміналу, розташованого по АДРЕСА_5 , тричі зняв з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі по 160, 1040, 4160 грн.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 5510 грн. і розпорядився викраденим на власний розсуд.
Також, 08.09.2013 у вечірній час, більш точний час в ході досудового розслідування, так і в судовому засіданні не встановлений, ОСОБА_7 , знаходячись в якості гостя вдома у потерпілого ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з серванту в залі викрав пластикову кредитну картку банку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_9 та являється офіційним документом та засобом доступу до банківського рахунку (платіжним інструментом) і використовується для ініціювання переказу та зняття готівки з особистого рахунку, після чого розпорядився нею на власний розсуд.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначити обвинуваченому остаточне покарання за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В обґрунтування вимогзахисник вказує на те, що судом першої інстанції не в повній мірі були враховані наявні обставини, що пом`якшують покарання, та дані, що позитивно характеризують особу обвинуваченого а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину; наявність у ОСОБА_7 цивільної дружини тамалолітньої дитини доньки ОСОБА_10 , 2015 року народження; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; приймав участь у АТО, зарекомендував себе ініціативним та дисциплінованим військовослужбовцем; за місцем мешкання нарікань не має.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий; офіційно не працює; офіційнонеодружений; за місцем реєстрації характеризується формально задовільно; зі слів є учасником АТО; також зі слів має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,відносно якої має намір встановити батьківство; на спеціальних обліках не перебуває.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання визнання вини і щирого каяття, та обставини, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційні доводи захисника про зайву суворість призначеного остаточного покарання - у виді позбавлення волі строком на 5 роки 3 місяці, за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначенняОСОБА_7 більш м`якого покарання, на думку колегії суддів є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 щодо неналежного їх врахування повністю спростовуються висновками суду, зазначеними вмотивувальній частині вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі положень ст. 71 КК України.
З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, в тому числі на підставі норм ст.ст.70 ч.1, 71 КК України, явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника ОСОБА_8 про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, з урахуванням даних про його особу, який неодноразово засуджувався,ухилився від виконання попереднього вироку і продовжив скоювати корисливі злочини, позиції потерпілого ОСОБА_9 , висловленої в письмових запереченнях на апеляційну скаргу, який категорично заперечував проти задоволення апеляційної скарги, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про його звільнення на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», але передбаченихЗаконом України «Про амністію у 2016 році» підстав для застосування амністії не навів. Посилання в клопотанні на наявність неповнолітньої дитини та участь в АТО , колегія суддів не може прийняти до уваги , оскільки відповідних документів , які посвідчують батьківство або посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_7 не надав. Окрім того ,згідно вимогп. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжкихзлочинів,крімвипадківіндивідуальної амністії.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді