УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного у кримінальному провадженні № 201/11832/18 (пр. № 1-кп/201/875/2018), відомості про яке 04 жовтня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002484, стосовно:

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного строку.

Так, у судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на відсутність законних підстав для зміни запобіжного заходу, а також наявність ризиків, що враховувалися при обранні такого запобіжного заходу, які на даний час не відпали.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримав думку прокурора.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив не продовжувати строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , у зв`язку з порушенням процесуальних норм розгляду даного питання та відсутністю ризиків, які б обумовлювали необхідність продовження терміну такого запобіжного заходу.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні просили не продовжувати їм запобіжний захід у виді тримання під вартою, пославшись на їх належну в подальшому поведінку.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 02 грудня 2018 року.

Розглянувши доводи учасників кримінального провадження з цього приводу, суд доходить висновку про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченим такого виду запобіжного заходу, на час розгляду даного кримінального провадження у суді не відпали та не зменшились, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжують обвинувачуватися у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання у виді шести років позбавлення волі, судове провадження судом ще не розпочато, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, характер інкримінованого обвинуваченим діяння і тяжкість можливого покарання, що може їм загрожувати у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, останні, перебуваючи на свободі будуть мати можливість перешкодити встановленню істини по справі, переховуватись від суду, а також незаконно вплинути на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, що з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, свідчить про неможливість зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який вид запобіжного заходу, котрий, на думку суду, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останніх, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в свої сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182,183, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 17 січня 2019 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою є 17 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1