Справа № 06032019
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
27.03.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, судимого 30.08.2016 Свалявським районним судом Закарпатської області за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України - два роки шість місяців позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 три роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання за цим вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим приєднано ОСОБА_6 покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 25.01.2018 та остаточно призначено йому покарання - чотири роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 прийнято обчислювати з моменту затримання з 25 січня 2018 року.
В строк відбуття покарання зараховано строк перебування під вартою з 25.01.2018 року.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України:
-автомобільний акумулятор марки «VARTA потужність 12v 100Ah 760A;
-велосипед марки «Activemountainbike», OL98031708, кількість швидкостей 18;
-автомобільний акумулятор «FORSE 60»;
-пластмасову каністру ємністю 5 літрів універсальної напівсинтетичної моторної оливи «KamaZойл 10w40 SG/CF»;
-радіатор охолодження двигуна вантажного автомобіля «ЗИЛ-157»
ухвалено повернути власникам.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин. Так, 7 червня 2016 року близько 22:00 год., з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, відігнув захисну металеву решітку на вікні гаражного приміщення, розташованого на території гаражного кооперативу «Латориця» що по вул. Робітничій в м. Свалява, яке належить ОСОБА_8 , після чого незаконно проник в середину даного приміщення, звідки викрав 5 (п`ять) каністр ємністю 5 л. кожна універсальної напівсинтетичної моторної оливи «KamaZойл 10w40 SG/CF» (усього 25 літрів), та з автомобіля «Газель 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився всередині гаражного приміщення - автомобільний акумулятор «FORSE 60», бувший у використанні.
Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, 27 липня 2016 року близько 22:30 год. таємно викрав спортивний велосипед марки «Activemountainbike», OL98031708, червоного кольору, бувший у використанні, який знаходився на сходовій клітці в під`їзді до житлового будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, 01 вересня 2016 року близько 23:00 год., знаходячись на вул. Залізничній в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області, відчинив кришку капоту на автомобілі марки «Москвич 2140», який знаходився на подвір`ї до житлового будинку АДРЕСА_3 , після чого викрав з даного автомобіля автомобільний акумулятор «VARTA H3 12v 100Ah 760A», бувший у використанні, який належав ОСОБА_10 .
Крім того, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 вересня 2016 року близько 23:20 год., знаходячись на вул. Дружби в с. Неліпино, Свалявського району, Закарпатської області, таємно викрав радіатор для охолодження двигуна автомобіля до вантажного автомобіля «ЗИЛ-157» бувший у використанні, який належить ОСОБА_11 .
Такими своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, як такий, що ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким пом`якшити йому міру покарання. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що він повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся та є неповнолітнім. Обтяжуючих обставин його вини місцевим судом не було виявлено.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, сду повинен дати відповідь на питання, зазначені у даній статті та в разі ухвалення обвинувального вироку - вирок повинен відповідати вимогам ст. 374 КПК України.
З вироку убачається, що цих вимог закону суд не дотримав. Вирок не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення щодо кожного епізоду крадіжки ( 4-х епізодів) та правову кваліфікацію щодо кожного кримінального правопорушення.
Суд не з`ясував які саме докази доводять кожний епізод крадіжки, при цьому, що не допитував потерпілих, не з`ясував їх думку про підтримання ними обвинувачення, не з`ясував суму матеріальних збитків, їх відшкодування.
Натомість, всупереч ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, суд виклав зміст пояснень прокурора та захисника та не виклав обгрунтувань того якими саме доказами вважав вину ОСОБА_6 встановленою і доведеною за кожним із 4-х епізодів крадіжки, зважаючи на те, що ОСОБА_6 відмовився від надання показань щодо обставин вчинення злочинів.
Окрім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений є неповнолітнім, а розгляд кримінального провадження щодо неповнолітньої особи відповідно до глави 38 розділу УІ ( ст.ст.484-502 ) КПК України передбачає особливий порядок кримінального провадження. Відповідно до ст. 485 КПК України, під час судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, окрім обставин, передбачених статтею 91 КПК України також з`ясовуються: повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік ( число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання неповнолітнього, наявність дорослих підбурювачів чи інших співучасників кримінального правопорушення, а також згідно ст. 487 КПК України з`ясувати умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого.
Цих вимог закону суд також не дотримав: не з`ясував яким чином вчиняв крадіжки неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , чи були дорослі підбурювачі або інші співучасники злочину.
При вирішенні питання призначення покарання, суд також залишив поза увагою наявність обвинувальних вироків щодо ОСОБА_6 . Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 має невідбуте покарання за вироками щодо нього від 30.06.2016, 16.02.2017, 06.10.2017, 25.01.2018 ( а.с. 87-98), проте, у вступній частині вироку суд про попередні судимості не вказав, а призначаючи покарання за сукупністю вироків, не мотивував які з них врахував, а які ні, та за якими правилами положень ст. 70, ст. 71 КК України визначив остаточне покарання.
З урахуванням наведеного, оскаржуваний вирок апеляційний суд не може вважати обгрунтованим та законним, через що не може дати правильну оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого. Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченої особи.
Беручи до уваги те, що вирок не містить доказів вчинення крадіжок саме ОСОБА_6 , у ньому тільки перелічені процесуальні документи щодо торкаються предметів злочину ( про визнання речовими доказами, про вартість викрадених предметів, про впізнання речових доказів та огляду місця події), слід вважати його таким, що він ухвалений на неповно з`ясованих обставинах, висновки суду про доведеність вини не грунтуються на фактичних обставинах ( п.1, п.2 ч.1 ст. 409 КПК України) та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю вироків (п.4 ч.1 ст. 409 КПК України).
Отже, оскільки суд першої інстанції допустив такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили йому ухвалити законне та обгрутоване судове рішення, тому вирок на підставі ст. 409 КПК України підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 419 КПК України апеляційний суд повинен зазначити рішення про запобіжний захід. ОСОБА_6 знаходиться під вартою на підставі вироку Воловецького районного суду від 25.01.2018, запобіжний захід у виді тримання під вратою у цьому кримінальному провадженні не застосовувався, клопотань щодо цього не надходило, однак з метою розгляду кримінального провадження, ОСОБА_6 слід залишити з утриманням його під вартою в УВП №9.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції
.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою встановити до 25 травня 2019 року.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: