КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЗАПОРІЖПІДШИПНИК», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" () у безготівковому вигляді, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (українська гривня) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (МФО 334851, ) за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, а також ті, які в подальшому надходитимуть на зазначені поточні рахунки, винятком видаткових операцій зі сплати аліментів, податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати працівникам, із забороною розпоряджатися грошовими коштами в межах суми 17 998 798 грн.
Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" () з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: конфіскації майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ТОВ «ЗАПОРІЖПІДШИПНИК» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що розгляд клопотання слідчого було здійснено без повідомлення представників ТОВ «ТД «ЗАПОРІЖПІДШИПНИК», копію ухвали слідчого судді на адресу підприємства надіслано не було, а про її існування останнє дізнався 01 жовтня 2018 року в канцелярії Печерського районного суду м. Києва.
Водночас, адвокат зазначає, що станом на дату подачі апеляційної скарги жодної підозри посадовим особам ТОВ «ТД «ЗАПОРІЖПІДШИПНИК» не вручено, що свідчить про безпідставність обмеження прав товариства у вигляді арешту майна, оскільки кримінальне провадження зареєстроване ще 01 червня 2017 року. Наразі товариства перебувають у стані процесуальної невизначеності, який не може забезпечити його посадових осіб процесуальними правами, для здійснення належного захисту від кримінального переслідування.
Також, як стверджує автор апеляційної скарги, вилучення майна негативно сказалося на роботі фінансово-бухгалтерської системи товариств, що потягнуло за собою фінансові втрати. Сам факт наявності кримінального провадження пов`язаного з товариствами перешкоджає їх ефективній діяльності, негативно впливає на бізнес-партнерів, а кримінальне провадження не сприяє належному дотриманню прав та захисту законних інтересів, гарантованих основними засадами кримінального процесуального законодавства.Накладення арешту на грошові кошти товариства повністю паралізувало його діяльність, оскільки неможливо здійснювати розрахунки із постачальниками сировини та контрагентами.
Крім того, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що жодних доказів того, що грошові кошти набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні старшого слідчого, що свідчить про голослівність зазначених стверджень останнього.

На переконання адвоката, не може в даному кримінальному провадженні на цій його стадії метою накладення арешту на майно бути забезпечення можливості для подальшої його конфіскації, виходячи з того, що в такому випадку у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, має бути підозрювана особа, однак як зазначалося раніше, в межах даного кримінального провадження нікому не було повідомлено про підозру.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання завчасно проінформовані, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у їх відсутність, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого 01 червня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001801, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що службові особи ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська» в період 2015 2017 років з метою привласнення коштів державного підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем здійснили документальне оформлення нікчемних правочинів спільно із службовими особами підприємств з ознаками фіктивності. З метою подальшого обернення в готівку безготівкових коштів перерахованих на рахунки таких підприємств.
Крім цього, встановлено, що посадові особи ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" ймовірно переводять безготівкові кошти у готівку та виводять грошові кошти, у тому числі державного підприємства ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська», у тіньовий сектор економіки через ряд підприємств з ознаками фіктивності, зокрема ТОВ «ЛІБРА-С».

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" перебуває на обліку в державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, засновником, директором та головним бухгалтером є ОСОБА_7 , має відкритий рахунок: № НОМЕР_1 (українська гривня) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (МФО 334851, ) за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, на якому розміщено грошові кошти підприємства.

24 вересня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" () у безготівковому вигляді, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (українська гривня) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (МФО 334851, ) за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, а також ті, які в подальшому надходитимуть на зазначені поточні рахунки, із забороною розпоряджатися грошовими коштами, які надходитимуть на зазначені поточні рахунки за винятком видаткових операцій по сплаті аліментів, податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати працівникам.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року задоволено зазначене клопотання слідчого.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, та слідчий суддя не дотрималися.

Так, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий ОСОБА_6 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути серед іншого зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт грошових коштів ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" у безготівковому вигляді, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», з метою забезпечення конфіскації цього майна, як виду покарання.

Між тим, в клопотанні про арешт майна не враховано, що, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або як заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у випадку, якщо майно перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати щодо юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З матеріалів провадження вбачається, що службовим особам ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" не повідомлено про підозру в ухиленні впродовж 2014 2017 років від сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість на загальну суму 17 998 798 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а тому відсутні підстави для накладення арешту на майно зазначеного товариства з метою конфіскації цього майна.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не врахував вищезазначених обставин та не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення конфіскації цього майна, як виду покарання, як на це посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено достатніми та допустимими доказами необхідність у накладенні арешту на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК", оскільки у кримінальному провадженні відсутні підстави для накладення арешту на майно з метою, на яку посилається слідчий у клопотанні.

Також, колегія суддів враховує і те, що відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001801 від 01 червня 2017 року, дане провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, 26 жовтня 2018 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З урахуванням вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЗАПОРІЖПІДШИПНИК», - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" () у безготівковому вигляді, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (українська гривня) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (МФО 334851, ) за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, а також ті, які в подальшому надходитимуть на зазначені поточні рахунки, винятком видаткових операцій по сплаті аліментів, податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та виплати заробітної плати працівникам, із забороною розпоряджатися грошовими коштами в межах суми 17 998 798 грн., - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ТД "ЗАПОРІЖПІДШИПНИК" () у безготівковому вигляді, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (українська гривня) в ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (МФО 334851, ) за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/872/2018 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1