Справа № 152/123/19
У Х В А Л А

18 лютого 2019 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву про самовідвід головуючої судді Шаргородського районного суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02 січня 2019 року за № 0000010 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

У провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України.
Вказане кримінальне провадження, відповідно до ст. 35 КПК України передано для судового розгляду судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 .

30 січня 2019 року суддею ОСОБА_6 подано заяву про самовідвід у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02 січня 2019 року за № 0000010 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України.

У обґрунтування заяви про самовідвід суддя ОСОБА_6 посилалась на те, що 14.01.2019 року нею, як слідчим суддею Шаргородського районного суду Вінницької області розглядалося клопотання заступника начальника СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про проведення експертизи в рамках кримінального провадження № 0000010 від 02.01.2019 року, зокрема доручено проведення товарознавчої експертизи електродрилі марки «Інтерскол» моделі «ДУ-8003» потужність 800 Вт., що належить потерпілому ОСОБА_8 , крадіжка якої інкримінується ОСОБА_4 .

Про вказану обставину повідомлено слідчим у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_6 вважає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, вказана обставина є підставою для заявлення про самовідвід, оскільки викликатиме сумнів у сторін кримінального провадження у її неупередженості, так як нормами КПК України виключається повторна участь судді у кримінальному провадженні, тобто суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Крім того суддя вважає, що означена обставина, у випадку не заявлення про самовідвід, може трактуватися сторонами кримінального провадження, як порушення права обвинуваченого на справедливий суд, що передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України, при розгляді відводу суд має вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя ОСОБА_6 , яка заявила про самовідвід, на виклик суду не з`явилася, але згідно другого пункту прохальної частини заяви про самовідвід просила провести розгляд заяви у її відсутності (а.п.16).

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви головуючої судді ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення заяви не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви про самовідвід головуючого судді ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_8 на виклик суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду заяви про самовідвід, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд заяви в його відсутності до суду не надходило.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, та враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26, 81 КПК України, вважає за можливе розглянути заяву про самовідвід у відсутності потерпілого ОСОБА_8 .

Розглянувши заяву головуючого судді ОСОБА_6 про самовідвід, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (ч.ч.3-5 ст.80 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Головуючий суддя ОСОБА_6 , як на підставу для самовідводу, посилалася на те, що 14.01.2019 року нею, як слідчим суддею Шаргородського районного суду Вінницької області розглядалося клопотання заступника начальника СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про проведення експертизи в рамках кримінального провадження № 0000010 від 02.01.2019 року, зокрема доручено проведення товарознавчої експертизи електродрилі марки «Інтерскол» моделі «ДУ-8003» потужність 800 Вт., що належить потерпілому ОСОБА_8 , крадіжка якої інкримінується ОСОБА_4 .

Про вказану обставину повідомлено слідчим у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження (а.п.11).

Отже, зазначені у заяві про самовідвід факти знайшли своє підтвердження.

За таких обставин, суд вважає, що заява судді ОСОБА_6 про самовідвід від 30.01.2019 року та висловлені нею доводи у ній, ґрунтуються на вимогах ст. ст.75,76 КПК України та узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

У п. 97 рішення по справі "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі "Ле Комт, Ван Левен и Де Мейер проти Бельгії"), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18 червня 2015 року вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

У даному випадку, з точки зору об`єктивного критерію, вказані у заяві про самовідвід головуючим суддею ОСОБА_6 доводи є обґрунтованими і підлягають задоволення з огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та положення КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 75, 76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву про самовідвід головуючої судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1, ч.2 ст.185 КК України, внесеному до ЄРДР 02 січня 2019 року за № 0000010 задовольнити.

Кримінальне провадження №152/123/19 (провадження № 1кп/152/52/19) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України передати до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу і передачі іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення у справі. Ухвала, яка не може бути оскаржена, в силу вимог ч.5 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1