Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

4 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0010838,

у с т а н о в и в :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2017 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

02.06.2017 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання: за ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, ст.75 КК України, внаслідок чого ОСОБА_2 був безпідставно звільнений від відбування покарання, а тому призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30.06.2017 року апеляційна скарга залишена без руху і встановлено строк для усунення її недоліків з тих підстав, що прокурор, висловлюючи в апеляційній скарзі прохання про дослідження матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, не зазначив, які саме докази необхідного дослідити, з обґрунтуванням необхідності цього причинами, передбаченими ч.3 ст.404 КПК України.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30.09.2017 року апеляційну скаргу прокурора повернуто, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги.
Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги прокурору скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому касаційний суд погодився з доводами прокурора про те, що апеляційну скаргу безпідставно залишено без руху, а згодом повернуто з підстав, які не передбачені законом.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона підлягає прийняттю до розгляду апеляційним судом.
Апеляційна скарга відповідає вимогам ст.396 КПК України, подана у встановлений законом строк особою, яка має на це право. Підстави для повернення апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні.
А тому апеляційне провадження належить відкрити.
На підставі викладеного, керуючись ст.398 КПК України,

у х в а л и в :

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 .
Надіслати учасникам судового провадження копії ухвали з копіями апеляційної скарги та інформацією про їхні права та обов`язки.
Встановити строк, протягом якого учасники судового провадження можуть подати заперечення на апеляційну скаргу, до 14 січня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1