Провадження № 11-сс/812/136/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 3 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000025 матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2018 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, , одруженого, маючого на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- продовжено строк тримання під вартою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 2 листопада 2018 року та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст рішення слідчого судді суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2018 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 31 грудня 2018 року з залишенням права внесення застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги підозрюваного.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною через відсутність вагомих доказів про вчинення ним злочину та необґрунтованістю підозри.
На переконання апелянта, слідчий суддя не оцінив всі обставини в сукупності, у тому числі вагомість наявних доказів, не вказав жодних доказів про обґрунтованість підозри.
Зазначає на розбіжність правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення з відомостями які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) та постановою прокурора Миколаївської області про визначення підслідності, за ознаками частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України (надалі КК України).
На переконання апелянта, відсутні докази вчинення правопорушення в складі організованої групи, а наявність ризиків, на думку апелянта, є припущенням слідчого та слідчого судді.
Стверджує, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу відпали, оскільки проведені обшуки, допитані свідки, долучені висновки експертиз, матеріали про негласні слідчі дії розсекречені.

Встановлені слідчим суддею судом першої інстанції обставини.
В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2018 року за №0000025.

ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин обіг яких обмежено, вчинене повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України.
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, наявність ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу і необхідність для його завершення проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій, здійснення яких потребує часу до шести місяців.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини 4 статті 199 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень частини 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вказані вимоги закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.

Слідчий суддя врахувала конкретні обставини кримінального провадження, та дійшла висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які дозволять менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які приймали участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативних закупок психотропної речовини амфетаміну, дані протоколу обшуку автомобіля «Опель Астра» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , дані протоколу обшуку квартири АДРЕСА_2 ,, дані протоколу обшуку гаражу № НОМЕР_2 розташованого в кооперативі «Портовик», свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 307 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину) на момент його повідомлення.
Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
З урахуванням наведеного, доводи апелянта стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
Виходячи з даних матеріалів судового та кримінального провадження, є вірними висновок слідчого судді відносно того, що суттєво не зменшились ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, визначені при застосуванні ОСОБА_6 даного запобіжного заходу.
Як слідує із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, не працює, не має постійного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що перебуваючи в місцях не пов`язаних з триманням під вартою може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Посилання апелянта на розбіжності у правовій кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки, як вірно зазначив слідчий суддя, вказані обставини не впливають на прийняття рішення щодо продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки згідно витягу з ЄРДР та повідомлення про підозру ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України
Доводи апелянта про зменшення ризиків в силу проведення обшуку, допиту свідків, долучення висновків експертиз, розсекречення матеріалів про негласні слідчі дії, є безпідставними, так як проведення вказаних слідчих дій не є визначальними аргументами, які свідчать про зменшення вказаних вище ризиків для обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм діючого кримінального процесуального законодавства при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: