печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6, ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6, ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме:
- нежилі приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 47а) ( в літ. А,), загальною площею 148 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 ;
- нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) ( в літ. А), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 17.09.2015.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000972 від 06.03.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що генеральний директор ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної Власності» () ОСОБА_6 , використовуючи службове становище, діючи в інтересах третіх осіб, 19.12.2017 перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , уклав договір купівлі-продажу нежилих приміщень, що є статутним капіталом вказаного Товариства, чим завдав істотної шкоди ОСОБА_8 , який являється співзасновником вказаного Товариства.
В ході розгляду заяви ОСОБА_8 встановлено, що 19 грудня 2017 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАЦІОНАЛЬНА ЮРИДИЧНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ» (ідентифікаційний код 323872226, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Глазунова, 4/47) (надалі Товариство, ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної власності»), учасником якого також являється ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) (надалі Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, який 19.12.2017 посвідчено ОСОБА_7 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та реєстровано в реєстрі за №2094 (надалі Договір, Договір купівлі-продажу).
На підставі вказаного Договору, приватним нотаріусом, як державним реєстратором, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 15:41:31 (надалі Рішення).
На підставі викладеного, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_5 , на нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 (надалі Нежилі приміщення).
Номер запису про право власності: 24029050, дата, час держаної реєстрації: 19.12.2017 15:18:16.
Виходячи з вище викладеного встановлено, що укладення вказаного Договору купівлі-продажу порушує законні права та інтереси ОСОБА_8 , як учасника Товариства.
Нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , належали Товариству на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 14.07.2005 ОСОБА_9 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2273 та зареєстрованому Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 21.09.2005 у реєстрову книгу за №13П-253 за реєстровим №1910-П.
Так, ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної Власності», діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом №7 від 10 серпня 2005 року Загальних Зборів учасників ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної Власності» (надалі Товариство, ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної Власності»).
Саме на підставі вказаної редакції Статуту, а також протоколу Загальних Зборів учасників ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної Власності» №13 від 26.08.2015, нотаріусом було перевірено дієздатність ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної Власності» та повноваження його представника, про, що зазначається в преамбулі Договору та у посвідчуючому написі нотаріуса.
Повноваження органів управління Товариством, їх компетенція та порядок прийняття рішень визначається Статутом товариства, у відповідних розділах.
Відповідно до пункту 63 Статуту Товариства, Загальні Збори ТОВ своїм рішення створюють виконавчий орган ТОВ та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган здійснює поточне керівництво діяльністю ТОВ і є підзвітним Загальним зборам Учасників. Виконавчим Органом ТОВ, який здійснює одноособове керівництво його поточною діяльністю, є Генеральний директор ТОВ «за текстом: «Генеральний директор»; «Директор»).
Пункт 64 Статуту встановлено, що Генеральний директор є підзвітним Загальним Зборам ТОВ та організовує виконання їхніх рішень. Генеральний директор діє від імені ТОВ, приймає рішення у межах та в порядку, встановлених рішенням Загальних Зборів і законом.
Пунктом 44 Статуту Товариства встановлено, що рішення про відчуження майна ТОВ на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна ТОВ, та про ліквідацію ТОВ приймаються кількістю голосів, встановленою чинним законодавством.
Так, абзац 2 частини другої статті 98 Цивільного кодексу України визначає, що рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.
Отже, відповідно до положень установчого документу Товариства Статуту Товариства та законодавства України, для відчуження майна Товариства, а саме вказаних нежилих приміщень, необхідне рішення Загальних зборів учасників Товариства, прийняте більшістю не менш як у 3/4 голосів учасників Товариства.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і Статуту Товариства, учасниками Товариства є:
- громадянин України ОСОБА_6 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Радянським РУГУ МВС України в м. Києві, 23 липня 1996 року, що мешкає у АДРЕСА_3 , та має частку на суму 310 000 (триста десять тисяч) гривень, що складає 50% (п`ятдесят відсотків) Статутного фонду Товариства.
- громадянин України ОСОБА_8 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві, 22 лютого 1996 року, що мешкає у АДРЕСА_4 та має частку на суму 310 000 (триста десять тисяч) гривень, що складає 50% (п`ятдесят відсотків) Статутного фонду Товариства.
Відповідно до частини шостої статті 60 Закону України «Про господарські товариства» голова зборів товариства організує ведення протоколу. Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів. Відповідні положення також передбачені пунктом 53 Статуту Товариства.
З цього слідує, що рішення Загальних Зборів учасників Товариства оформлюється відповідним протоколом Загальних Зборів учасників.
ОСОБА_8 , як учасник Товариства, не надавав згоди на відчуження належного Товариству нерухомого майна та не підписував жодних протоколів Загальних Зборів учасників Товариства з цих питань.
З огляду на зазначене, укладення Договору купівлі-продажу ТОВ «Лабораторія Інтелектуальної Власності», в особі генерального директора ОСОБА_6 , яким фактично одноособово прийнято рішення про укладання такого договору та відчуження майна Товариства, без надання згоди учасниками Товариства, є прямим порушенням законних прав та інтересів гр. ОСОБА_8 як учасника Товариства, тобто корпоративних прав.
Також встановлено, що кошти, після проведення угоди, одразу були зняті або іншим шляхом відчужені з рахунку Товариства, директором Товариства ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене вище, нежитлові приміщення, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 4 ( групи приміщень № 47а) ( в літ. А,), загальною площею 148 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилі приміщення з № 1 по № 8 ( групи приміщень № 48) ( в літ. А,), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення в розумінні ст. 98 КПК України та постановою слідчого від 08 листопада 2018 року визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.
Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 4 ( групи приміщень № 47а) ( в літ. А,), загальною площею 148 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилі приміщення з № 1 по № 8 ( групи приміщень № 48) ( в літ. А,), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6, ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:
- нежилі приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 47а) ( в літ. А,), загальною площею 148 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 ;
- нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) ( в літ. А), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 власником яких є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 17.09.2015.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1