КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1810/2018 Суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2018 року
за участю:

представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2018 року повернуто клопотання представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.10.2017 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2018 року, просить її скасувати та повернути матеріали провадження для розгляду компетентним судом.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник зазначає, що суд зазначив, що дана ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 7 ми днів з моменту її постановлення, що не відповідає вимогам закону, про що дізнався представник, подаючи апеляційну скаргу 22.11.2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, що суд не обґрунтував якими вимогами кримінально процесуального закону України та статтями КПК він ґрунтувався, повертаючи клопотання за підсудністю.

До початку судового розгляду клопотання про скасування арешту територіально було підслідне Броварському міськрайонному суду Київської області, підстав його не розглядати чи направляти за підсудністю у суду, на думку представника, не було.

Крім того, апелянт посилається на те, що право ОСОБА_6 на справедливий та компетентний суд визначені ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97 ВР від 17.07.1997 року було порушено.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції зазначив, що ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її прийняття, а відтак представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу поштовим зв`язком 22.11.2018 року вважаючи визначений судом строк, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Броварського міськрайонного суду від 06.03.2017 року у кримінальному провадженню № 0000033, на автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 накладено арешт, шляхом заборони його відчуження до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженню був допитаний як свідок.
29.03.2017 року постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури з матеріалів кримінального провадження № 0000033 виділено матеріали щодо невстановлених осіб, а також ухвала Броварського міськрайонного суду від 06.03.2017 року, про накладення арешту на автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 . Виділеному кримінальному провадженню надано № 30000014.
31.10.2017 року постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури з матеріалів кримінального провадження № 30000014 виділено матеріали щодо невстановлених осіб, а також ухвала Броварського міськрайонного суду від 06.03.2017 року, про накладення арешту на автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 . Виділеному кримінальному провадженню надано № 30000028.

В кримінальному провадженню № 0000033 18.08.2017 року Броварським міськрайонним судом ухвалено вирок, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.10.2017 року залишено без змін.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженню № 3000028 щодо вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, проводиться слідчим відділом фінансових розслідувань Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

16.08.2018 року представник третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до Броварського міськрайонного суду з клопотанням, в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.10.2017 року, а саме арешту на автомобіля марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2018 року було повернуто клопотання представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 .

З такими висновками суду, колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1. ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Частиною 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановлення Броварським міськрайонним судом Київської області будь яких рішень за клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту під час досудового розслідування нормами кримінального процесуального закону не передбачено, оскільки дане рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України мав приймати слідчий суддя, а не суд.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу поза межами його процесуальних повноважень, з порушенням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним законом, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Крім того, нормами КПК України не передбачена можливість повернення клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України.

Щодо апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2018 року, слід зазначити наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.

Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява №22689/07, рішення 13.12.2012 року, «Байсаков проти України» п. 70, заява №54131/08, рішення 18.02.2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69 ).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції («Kudla v. Poland» (GC) п.151).
Будь-які обмеження, що містяться у національному законодавстві про право на перегляд, повинні за аналогією з правом на доступ до суду, що міститься в пункті 1 статті 6 Конвенції, мати законну мету і не порушувати саму суть цього права («Galstyan v. Armenia» п. 125, «Gurepka v. Ukraine» п. 59, «Krombach v. France» п. 96, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Беручи до уваги вищезазначену аналогію, доречним є повторення встановленого принципу Суду про важливість права на доступ до суду, з урахуванням важливої ролі права на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві. У випадках, де існує право на оскарження відповідно до статті 2 Протоколу №7, воно має бути настільки ж ефективним (Airey v. Ireland», п. 24, «Shvydka v. Ukraine» п. 49).
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначено Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

В даному випадку для власника майна «справа» в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України зводиться виключно до питання повернення судом клопотання про скасування арешту майна, що вирішене оскарженою ухвалою.

При цьому, іншого механізму судового захисту, ніж звернення до апеляційного суду для захисту порушених прав, апелянт не має.

Тому слід зробити висновок, що засобом правового захисту для забезпечення прав і свобод ОСОБА_6 в даному випадку є апеляційний перегляд відповідної ухвали про повернення клопотання про скасування арешту майна.

З огляду на викладене, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2018 року є такою, що підлягає апеляційному перегляду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області матеріалів клопотання представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.10.2017 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 174, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2018 року, якою повернуто клопотання представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.10.2017 року, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд матеріалів клопотання представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.10.2017 року, слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3