Житомирський апеляційний суд
Справа №296/74/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,

щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 06.12.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного клопотання слідчий суддя оцінив в сукупності тяжкість інкримінованого правопорушення, дані про особу підозрюваного та вказав, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю та не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді просить скасувати та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці. Вказує, що при обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 , слідчим суддею безпідставно не взято до уваги, що останній раніше судимий за насильницький злочин, після відбуття покарання вчинив ряд нових тяжких злочинів. Крім того вказує, про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме можливість здійснення впливу на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні особисто або через інших осіб.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 06.12.2018 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України.

02 січня 2019 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

03 січня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України.

03 січня 2019 року старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України строком на два місяці.

Відмовляючи у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 слідчий суддя оцінив в сукупності тяжкість інкримінованого правопорушення, дані про особу підозрюваного та вказав, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю та не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду про те, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання вищевказаним ризикам, а тому вважає, що суд прийняв неправильне рішення про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

При цьому, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, суд не в повній мірі оцінив порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення тяжкого насильницького злочину, однак на шлях виправлення не став на даний час підозрюється у вчиненні низки злочинів, та дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах провадження підстав для втручання у права і свободи підозрюваного.

Як наслідок, суд своїм рішенням не забезпечив впевненості в належній процесуальній поведінці ОСОБА_8 у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор чи слідчий доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Також, колегією суддів встановлено наявність в матеріалах кримінального провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати вплив на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні особисто або через інших осіб.

Обставин, які зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, колегією суддів не встановлено, крім того підозрюваний в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, підозрюється у вчинені низки нових злочинів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обо`вязків, передбачених КПК України, крім випадків, коли слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177,178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

За даних обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою стосовно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.01.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 01.03.2019 року.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: