ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/7661/2018
УХВАЛА
іменем України
05 грудня 2018 року м. Дніпро
у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в закритому судовому засіданні внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0001207 клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України підполковника юстиції ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та додані до клопотання матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , проходив службу на посаді старшого оператора військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_1 . За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 старшого сержанта був зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем, старшим сержанта ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 1,3,6,8,23,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний:»
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
З 26 лютого 2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06 березня 2014 року № 1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами.
Факт порушення був встановлений Конституційним Судом України, який у Рішенні від 14 березня 2014 року № 2-рп/2014 визнав зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), внаслідок чого вона втратила чинність.
З огляду на це Верховна Рада України 15 березня 2014 року ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив будь-яку легітимність.
Так, у березні 2014 року невстановленими на теперішній час озброєними особами у військовій формі одягу без розпізнавальних знаків було здійснено незаконне захоплення зброї та боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим бойова та мобілізаційна готовність військової частини була підірвана.
За таких обставин статус території АР Крим, визначено як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
У відповідності до вимог Указу Президента України від 24 березня 2014 року №339 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", розпорядження Міністра оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказу командуючого Військово-Морських Сил Збройних Сил України №01 від 12 травня 2014 року - командиру військової частини НОМЕР_2 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини за маршрутом: АДРЕСА_2 , у Шепетівка Хмельницької області, с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області з терміном прибуття до 31 травня 2014 року.
Відповідно до телеграми ТВО командувача ВМС ЗС України №15/1-4 від 02 травня 2014 року, постійним місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 визначені вищезазначені останні пункти прибуття військової частини.
Проте, 13 травня 2014 року, старшим сержант ОСОБА_4 , у визначений наказом від 12 травня 2014 року №01 Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та директиві МО України та Генерального штабу ЗС України від 30 квітня 2014 року №Д-322/1/05 'Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Феодосія" не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , з метою ухилитися від військової служби, та не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжує ухилятися від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних причин, чим підозрюється у вчиненні дезертирства, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
Таким чином, старшим сержантом ОСОБА_4 , з 13 травня 2014 року не з`явився з метою ухилитися від військової служби на службу у разі переведення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.
06 вересня 2017 року стосовно старшого сержанта ОСОБА_4 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.
За викладених вище обставин дії старшого сержанта ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України, - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу у разі переведення.
Також, 06 вересня 2017 року у зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження старшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , його оголошено у розшук.
Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Прокурор надав заяву до суду про слухання справи без застосування засобів аудіо фіксації.
Підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України. Відповідно до вимог п.4 ч.1ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Враховуючі викладене, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
На підстави викладеного, керуючись ст.ст.189-190 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Надати прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України підполковнику юстиції ОСОБА_3 дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Строк дії цієї ухвали шість місяців з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1