печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1590/19-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000120 від 26.11.2012 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

16.01.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000120 від 26.11.2012 про арешт майна на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження, яка про інвестована ОСОБА_4 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

17 січня 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурор ОСОБА_3 , через канцелярію суду була подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000120, зареєстрованому в ЄРДР 26.11.2012 за фактами вчинення службовими особами групи компаній «Укогруп» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356; ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 197-1; ч. 1 ст. 194; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358; ч. 1, 2 ст. 382; ч. 3 ст. 28, ч. ч. 2, 4 ст. 197-1; ч.ч. 1, 2 ст. 364-1; ч. 2 ст. 364; ч.ч. 1, 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190; ч. ч. 1, 3 ст. 212; ч. ч. 4, 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 365-2; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 382; ч. 3 ст. 28, ч, 3 ст. 365-2; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені, ч. 1, 2, 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 212, ст. 356, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 1 ст. 366 КК України є злочинами невеликої тяжкості; ч. 1 ст. 194, ч. 4 ст. 197-1, ч. 2 ст. 366, ч. 1 та ч 2 ст. 382 КК України злочинами середньої тяжкості, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України тяжким, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 209 КК України особливо тяжким.

В ході розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що фактичний керівник групи компаній «Укогруп» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період 2011-2014 років організував групу та вчинення у її складі злочинів, спільно з невстановленими особами, зокрема умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів); самовільні зайняття земельних ділянок та самовільні будівництва на них будівель; заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем у великих та особливо великих розмірах, організованою групою; складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, а умисне невиконання судових рішень; зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги та несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (кмпютерах) автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях інформації та вчинені такою особою, яка має право доступу до неї.

Крім того, впродовж 2012-2014 років, службові особи групи компаній «Укогруп», за попередньою змовою групою осіб, самовільно, всупереч встановленому порядку, на території міста Києва зайняли земельні ділянки за адресами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , вул. Харківське Шосе, 15, квартал вул. Олевської, Клавдієвської та АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , перетин проспектів Гонгадзе та проспекту Правди, вул. Вільшанська, 2-6, АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 і АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , по АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 та АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 незаконно розпочали на них самовільне будівництво житлових та офісно-торгово-житлових комплексів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ін.

У 2012-2017 роках частина підприємств групи зареєстрована або перереєстрована на фізичних осіб-нерезидентів, громадян Азейбарджану (які під час допитів показали, що їм нічого не відомо про той факт, що вони є засновниками), а решта - на офшорні компанії «ЕРБУРГХС ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (м. Нікосія, Німелі Коурт, Агіаоу Ніколау 41-49, Блок С, 3-й Поверх, 2408, Кіпр), «МЕІЛУТІС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (м. Нікосія, Німелі Коурт, Агіоу Ніколаоу 41-49, Блок С, 3-й Поверх, 2408, Кіпр), «ЕМПРОЛЛ БІЗНЕС ЛП» (Об`єднане Королівство Шотландії, М. Росайт, 84 Парк Роад, Віргінські Острови, «АДВІУМ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД» (С`ют 16059, 43, Бедфорд стріт, Лондон, Великобританія), «МІРАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» (С`ют, 13028, 43, Бедфорд Стріт, Лондон, Великобританія), «Форталеза Холдінг ЛТД» (Віргінські Острови, засновником якого являється ОСОБА_5 ).

В кримінальному провадженні як потерпіла залучена ОСОБА_4 , яка інвестувала в 1-кімнатну квартиру з номером АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 скоєно злочин заволодіння коштами на загальну суму 250 тис.грн., умови з боку замовника будівництва не виконані, а також з метою попередження можливого подвійного продажу остання звернулася до органу досудового розслідування із заявою про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 .

Прокурор вказує, що квартира АДРЕСА_38 є предметом скоєння злочину з метою запобігання можливості передачі та відчуження, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на неї арешту забороною розпорядження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого СОГ ГСУ НП України капітаном поліції ОСОБА_6 від 22.11.2018 про визнання майна речовим у кримінальному провадженні, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження, яка про інвестована ОСОБА_4 визнано речовими доказами.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000120 від 26.11.2012 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчуження, яка про інвестована ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1