Справа № 185/1299/19
Провадження № 1-кп/185/396/19
У Х В А Л А

07 травня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 24 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, проходячи строкову військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується у АДРЕСА_1 , у військовому званні «солдат», на посаді стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону вказаної військової частини, починаючи з 18 липня 2014 року по 18 лютого 2018 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, не з`явився під час переведення до військової частини НОМЕР_1 НГУ у АДРЕСА_1 або до найближчої військової частини Національної Гвардії України, дислокованої за місцем проживання останнього, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ у АДРЕСА_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у нез`явленні на службу під час переведення з метою ухилитися від військової служби, тобто вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні сторонами кримінального провадження надано ухвалу про визнання винуватості, в якій визначено призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Серед пом`якшувальних обставин зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також зазначено, що обвинувачений брав участь в АТО, раніше не судимий.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам закону, зокрема, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, з наступних підстав.

Для застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, необхідно існування не менше двох обставин, які пом`якшують покарання. Ці обставини повинні не тільки пом`якшувати покарання, але ІСТОТНО ЗНИЖУВАТИ ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто характеризувати саме злочин, а не особу обвинуваченого, і зумовлювати недоречність призначення винному покарання навіть у мінімальних межах, установлених санкцією статті.

Зазначені в угоді обставини (визнання вини, активне сприяння встановленню істини) характеризують особу обвинуваченого та є ознаками його посткримінальної поведінки, а не характеризують сам злочин та не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставину, як-то відсутність судимості, безпідставно розцінювати як пом`якшувальну обставину, адже законослухняна поведінка особи вважається нормою у цивілізованому суспільстві.

Також не надано доказів безпосередній участі ОСОБА_3 в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Також ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, об`єктом якого є порядок проходження служби, що в умовах збройної агресії проти України та тимчасової окупації частини території України має вкрай негативні наслідки для захисту держави та призначення обумовленого покарання не відповідатиме завданням Кримінального кодексу України в частині запобігання вчиненню аналогічних злочинів.

Таким чином, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості суперечить вимогам закону та інтересам суспільства, а тому зазначена угода, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 07 травня 2019 року в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000119 від 24 лютого 2015 року, яка надійшла від прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_4 ..

Суддя: ОСОБА_1