ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/819/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі :

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Маячка, Олешківського (Цюрупинського) району, Херсонської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.12.2010 року Роздольненським районним судом АР Крим за ч.1 ст.317, ч.2 ст.307, ст.ст.70,71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільненого 09.12.2015 року з Білозерської виправної колонії Херсонської області по відбуттю строку призначеного покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та звільнено підозрюваного з-під варти в залі суду.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин. Крім того, заява потерпілого про вчинення злочину або прийняття такої заяви не долучалися до клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки це не є доказами у кримінальному провадженні.Просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на необґрунтованість підозри та незаконність затримання ОСОБА_8 ..

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не надано заяву потерпілого ОСОБА_9 про вчинення злочину, а в протоколі його допиту від 28.01.2018 року відсутні пояснення щодо замаху на заволодіння його транспортним засобом. Крім того, підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України обґрунтована матеріалами, що виділеними із іншого кримінального провадження від 26.01.2018 року у не процесуальний спосіб, а саме протокол огляду від 26.01.2018 року, висновок експерта № 161 від 19.03.2018 року. Інші процесуальні дії, якими обґрунтовується підозра, а саме допит потерпілого та впізнання за фотознімками проведені особою, повноваження якої не підтверджено.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції.

Обставини, на які посилається у апеляційній скарзі прокурор, заслуговують на увагу та не були враховані слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх доказів вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

28 липня 2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України.

Ухвалами Херсонського апеляційного суду від 25.10.2018 року та 08.05.2019 року ОСОБА_8 двічі оголошувався у розшук через ухилення від суду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.01.2018 року; висновком судової медичної експертизи № 161 від 19.03.2018 року; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст.289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, не працевлаштований, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, що в свою чергу, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, вказує на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, матеріали провадження містять інші відомості, які слугують обґрунтуванням заявлених ризиків, зокрема, наявність попередніх судимостей за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насильства, зазначені обставини вказують на небажання підозрюваного ставати на шлях виправлення, що має системний характер та свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Також, колегія суддів враховує обставини вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а саме наявність попередньої змови (планування) та узгодженості дій з іншими особами, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність.

Крім того, колегія суддів звертає увагу та те, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 ухилився від слідства та суду, у зв`язку з чим 25.10.2018 року та 08.05.2019року його було оголошено у розшук, що свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Отже, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в інкримінованому діянні та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому, враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доказів доцільності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та його достатності для запобігання встановлених судом ризиків, стороною захисту не надано.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається прокурор, як на підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а отже апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_12 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 30 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого слідчий СВ Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12.07.2019 року включно.

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду негайно.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Cудді: (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2