УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 , подане її представником адвокатом ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась в суд з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі цієї ухвали накладено арешт на її майно автомобіль марки «AUDI Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску. Вважає, що арешт майна підлягає скасуванню.

Відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000330 досудове розслідування проводиться за обставинами здійснення службовими особами ДП «Укрзализничпостач» державної закупівлі дизельного палива для потреб Укрзалізниці.

Відповідно до повідомлення ОСОБА_4 про підозру, останній причетний в співучасті до злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 364 КК України.

Разом з тим, зазначені обставини не стосуються безпосередньо її, так як і вона, і її цивільний чоловік ОСОБА_4 не є службовими особами ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ», ДП «Укрзализничпостач» чи філії «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця», тобто ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 не можуть звинувачуватись у співучасті у вчиненні цього злочину.

Зі змісту матеріалів, долучених детективом до клопотання про накладення арешту, вбачається, що він посилається на нібито наявну протиправну домовленість між службовими особами ПАТ «Укрзалізниця» та ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ», відношення до діяльності яких ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 не мають, ці твердження є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року не містить висновків про достатність доказів,що вказують на наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім того, повідомлення про підозру від 17 липня 2018 року ОСОБА_4 досі не вручене в зв`язку з його тривалою відсутністю в Україні за станом здоров`я та необхідністю лікування.

Єдиним належним доказом набуття особою, яка проживає за кордоном, процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні є документи, які підтверджують виконання іноземною державою запиту про міжнародну правову допомогу, який містив прохання про вручення особі повідомлення про підозру.

Таким чином, відсутність у ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваного свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно його цивільної дружини ОСОБА_2 . Відсутні і підстави для застосування заходу кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна.

Ні детективи НАБУ, ні слідчий суддя при розгляді клопотання про накладення арешту на майно не встановлювали походження грошових коштів, використаних ОСОБА_2 при оплаті за придбання автомобіля марки «AUDI Q7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не перевіряли наявність чи відсутність зв`язку таких коштів з вчиненим діянням, яке досліджується у кримінальному провадженні. Зокрема, слідством не встановлено жодного факту передачі ОСОБА_4 будь-яких грошових коштів своїй цивільній дружині ОСОБА_2 .

Протягом 2014-2015 років ОСОБА_2 були зняті з реєстрації та продані три автомобілі середньо ринковою вартістю більше 3000000 гривень, що дозволяло останній придбати у червні 2016 року автомобіль марки «AUDI Q7» за 2939998 гривень 50 копійок.

Слідчий суддя при накладенні арешту не викликав у судове засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та не перевіряв фінансову спроможність останньої щодо придбання автомобіля за власні грошові кошти, які не мають відношення до обставин кримінального провадження. Таким чином, спеціальна конфіскація такого автомобіля виключається.

Крім того, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства слідчим суддею не вжито належних заходів щодо забезпечення виклику ОСОБА_2 як власника майна у судове засідання, що призвело до не надання пояснень та документів на підтвердження легальності походження грошових коштів, за які було придбано арештоване майно.

Просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року арешт на майно, а саме автомобіль марки «AUDI Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково пояснив, що всі попередні автомобілі також належали ОСОБА_2 , проте документи щодо їх вартості їх не зберегла, оскільки пройшло достатньо багато часу.

Детектив, за клопотанням якого було арештовано майно, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна. Пояснив, що підставною для накладення арешту було забезпечення спеціальної конфіскації майна, оскільки автомобіль придбаний десь через місяць після незаконного перерахування коштів з підприємств, діяльність яких є предметом досудового розслідування. Попередні автомобілі ОСОБА_2 були відчужені не одночасно, а почергово, тобто за кошти від продажу попереднього автомобіля купувався інший. Відповідно розміру її доходів не було достатньо для придбання автомобіля марки «AUDI Q7». Такі обставини перевірялись слідчий суддею при накладенні арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається скаржник, обґрунтовуючи доводи клопотання, вбачається наступне.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 24 липня 2018 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на автомобіль марки «AUDI Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.
21 листопада 2018 року Київський апеляційний судом ухвалу слідчого судді залишено без змін.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації;
У ч. 4 цієї статті зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заявник посилається на те, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадження та не має відношення до вчинення інкримінованого злочину.
Разом з тим, наявність підстав для накладення арешту в зв`язку з набуттям статусу підозрюваного перевірялась та оцінювалась слідчим суддею при накладенні арешту на майно, і такі обставини визнані обґрунтованими апеляційним судом.
Досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, відповідно і перевіряються обставини причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та факт використання коштів на придбання автомобіля. Слідчий суддя не вправі оцінювати докази на підтвердження або спростування вини осіб на стадії досудового розслідування.
Також при вирішенні питання про накладення арешту на підставі даних податкового обліку перевірявся майновий стан осіб та спроможність придбання автомобіля марки «AUDI Q7».

До заяви про скасування арешту не додано належних доказів щодо вартості відчужених ОСОБА_2 автомобілів у попередні періоди. Її представник зазначив, що документи щодо їх вартості вона не зберегла, оскільки пройшло достатньо багато часу.

При накладенні арешту слідчий суддя прийшов до висновку, що автомобіль підпадає під ознаки п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, оскільки міг бути одержаний внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.
Під час досудового розслідування існують підстави вважати, що арештована автомобіль відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна. Сама факт накладення арешту на майно не позбавляє власника належного йому права власності та не позбавляє права використовувати майно.
Правомірність накладення арешту на автомобіль була предметом розгляду судом апеляційної інстанції та визнана такою, що ґрунтується на законі, тому в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу про арешт майна було відмовлено.
При вирішенні питання про необхідність скасування арешту, слідчий суддя вважає, що такі обставини не змінились.
За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування накладеного арешту.
З огляду на наведене, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , подане її представником адвокатом ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: