У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000131

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.02.2010р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 17.12.2010р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 22 квітня 2014 року за відбуттям покарання строком покарання;

- 22.12.2014р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 25.06.2015р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.12.2015р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2017р. не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі на строк 2 роки 29 днів;

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 390 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 390 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 р., та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Постановлено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 27.02.2018 р. тобто, з моменту фактичного затримання, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Вирішено долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить вирок змінити та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 27.02.2018 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений просить врахувати, що у нього не було умислу ухилятися від відбування покарання.

Зазначає, що не повернувся своєчасно в Новобузький виправний центр, оскільки у нього не було коштів на дорогу.

Просить у строк відбування призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.02.2018 р. до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

З 22.11.2017 р. обвинувачений ОСОБА_5 відбував покарання у виді обмеження волі в Державній установі «Новобузький виправний центр № 103» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Згідно Наказу N 3361/5 від 22.11.2011р. обвинуваченому ОСОБА_5 надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» у період з 14.02.2018 р. до 21.02.2018 р. до с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області.

Будучи письмово ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, та попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 390 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 14.02.2018 р. залишив територію Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» та після закінчення строку виїзду, та 22.02.2018 р. не з`явився до місця відбування покарання у виді обмеження волі, без поважних на те причин. Перебував в м.Очаків, Миколаївської області де в подальшому був затриманий працівниками Державної установи «Новобузький виправний 103» .

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у неповерненні до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 390 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене покарання, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку.

В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

При призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 390 КК України, суд першої інстанції послався на врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Проте, апеляційний суд визнає, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України, та недостатньо враховано дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання- його щире каяття у вчиненому злочині, яке він також висловив при апеляційному розгляді. Також не враховані обставини справи, а саме, що саме на наступний день після закінчення строку виїзду, обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий за місцем свого проживання та пояснив, що не міг повернутися до виправного центру із-за відсутності коштів на дорогу.

За наявності викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 хоча і призначено покарання у виді позбавлення волі (тобто найсуворіший вид покарання за санкцією ч.2 ст. 390 КК України), але за своїм розміром призначене покарання є занадто суворим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 390 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин у період відбування покарання, призначеного йому за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 р. за ч.2 ст. 185 КК України, остаточне покарання слід призначити відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченого про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 27.02.2018 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то ці вимоги є безпідставними.

21.06.2017 р. набув чинності Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017 р., яким до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі здійснюється до 20.06.2017 р. включно, а з 21.06.2017 р. попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі - день за день.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин 22.02.2018 р., судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про зарахування обвинуваченому ОСОБА_5 періоду попереднього ув`язнення з 27.02.2018 р. (з моменту затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), за правилами ч.5 ст.72 КК України відповідно змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р.

За наведеного, доводи обвинуваченого про зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 27.02.2018р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_5 пом`якшити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_5 за ч.2 ст. 390 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 р., та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3