Дата документу 26.11.2018 Справа № 330/2339/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 330/2339/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/184/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7

розглянула 26 листопада 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 70000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором прокуратури Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про арешт майна вилученого під час огляду місця події від 24.10.2018 за адресою: Запорізька область, Якимівський район, 431 км. на перехресті автомобільних доріг «Харків Сімферополь» та «Якимівка Радивонівка», а саме: газовий модуль, який слугує для заправки автомобілів газом.

В обґрунтування клопотання зазначив, що СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №70000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.
17.10.2018 до чергової частини Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_7 , без відповідних дозволів, самовільно встановив на ділянці місцевості, розташованій на 431 км автомобільної дороги «Харків Сімферополь», на перехресті із автомобільною дорогою «Якимівка - Радивонівка», ціновий стенд (ЄО № 3073 від 17.10.2018).

24.10.2018 в період часу з 14:30 години по 15.06 годину було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості за адресою: Запорізька область, Якимівський район, 431 км. на перехресті автомобільних доріг «Харків Сімферополь» та «Якимівка Радивонівка», в ході якого оглянуто газовий модуль, який було опечатано та віддано на зберігання ОСОБА_7 про, що було складено відповідну розписку.

Під час досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який надав наступні показання, що він являється приватним підприємцем, видом діяльності являється роздрібна торгівля газом, так на ділянці місцевості, розташованій на 431 км автомобільної дороги «Харків Сімферополь», на перехресті із автомобільною дорогою «Якимівка - Радивонівка» ОСОБА_7 встановив газовий модуль, також ОСОБА_7 повідомив, що дозвільні документи на газовий модуль знаходяться на стадії оформлення.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, зазначені предмети, вилучені під час огляду, являються речовими доказами, тобто матеріальними об`єктами, які є предметом кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 70000565.Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчий у клопотанні не зазначив підстави та мету арешту, не зазначив і не надав обґрунтування необхідності арешту майна, не надав відповідних доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення передбаченого ст. 197- КК України, зважаючи на наявність договору оренди земельної ділянки.
В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та при цьому допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчий, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, яка визначена п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, та додав до клопотання копію протоколу огляду місця події, покази власника майна ОСОБА_7 . Крім цього, звертає увагу, що з доданих слідчим до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та, клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України і містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову ухвалу, у якій задовольнити клопотання слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна та накласти арешт на газовий модуль, який слугує для заправки автомобілів газом.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При цьому, ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, і накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, 17.10.2018р. до чергової частини Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_7 , без відповідних дозволів, самовільно встановив на ділянці місцевості, розташованій на 431 км автомобільної дороги «Харків Сімферополь», на перехресті із автомобільною дорогою «Якимівка - Радивонівка», ціновий стенд (ЄО № 3073 від 17.10.2018).

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №70000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Положення частини 1 статті 197-1 КК України передбачають відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.

Для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно-небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1КК України є право власності на землю (право володіння і користування землею).
Проте, як з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, так і з клопотання слідчого вбачається, що дані ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, відсутні, оскільки зазначено, що ОСОБА_7 , без відповідних дозволів, самовільно встановив на ділянці місцевості, розташованій на 431 км автомобільної дороги «Харків Сімферополь», на перехресті із автомобільною дорогою «Якимівка - Радивонівка», ціновий стенд (ЄО № 3073 від 17.10.2018).

Слідчий у клопотанні про арешт майна та прокурор в апеляційній скарзі просять накласти арешт на газовий модуль, який слугує для заправки автомобілів газом за адресою: Запорізька область, Якимівський район, 431 км. на перехресті автомобільних доріг «Харків Сімферополь» та «Якимівка Радивонівка», з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки кримінальне провадження розпочато за ч. 1 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, то газовий модуль, який слугує для заправки автомобілів газом за адресою: Запорізька область, Якимівський район, 431 км. на перехресті автомобільних доріг «Харків Сімферополь» та «Якимівка Радивонівка», не може бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України та ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційної інстанції надано оригінали документів, що підтверджують його право власності на майновий комплекс-павільон, що розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд іншого наземного транспорту, яку продавець використовує на умовах договору оренди. Інші надані матеріали також підтверджують вказані обставини.

Наявність наведених вище документів на підтвердження законного володіння вказаним майном на відведеній земельній ділянці не підтверджують доводів відповідного клопотання.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані слідчим матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді від 26 жовтня 2018 року є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 70000565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3