ВИРОК
іменем України
2019 року лютого місяця 18 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001960 від 28.10.2018, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро (Дніпропетровськ), громадянки України, з вищою освітою, у цивільному шлюбі, на утриманні маючої малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 13.10.2018 приблизно о 17-30 годині знаходилась біля будинку №11-б по вул. Гуртовій в м. Дніпро, де в цей час перебувала ОСОБА_6 і де в цей час між нею та ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 в той же день, тобто 13.10.2018, близько 17-35 годині, перебуваючи біля будинку №11-б по вулиці Гуртовій у м. Дніпро, діючи умисно, стоячи на відстані витягнутої руки, обличчям до ОСОБА_6 , нанесла останній удар лівою рукою стиснутою в кулак в область голови з права, після чого нанесла ще один удар ОСОБА_6 долонею своєї лівої руки в область голови праворуч.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичного експерта №3853е від 26.11.2018 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряного крововиливу в тім`яно-скроневій області праворуч, що відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнала в повному обсязі, заявила про щиросердне каяття у вчиненому і пояснила, що дійсно вона при вищевикладених обставинах, місці і часу, а саме 13.10.2018 приблизно о 17-30 годині під`їхала до будинку матері свого цивільного чоловіка ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , для того щоб забрати свою дитину. Біля зазначеного будинку стояв автомобіль ОСОБА_6 , в якому знаходилась остання зі своєю матір`ю. Вийшовши із своєї машини, вона почула в свою сторону образливі слова зі сторони матері ОСОБА_6 , через що вона і підійшла ближче до автомобіля потерпілої, щоб дізнатись причину їх образливих слів. Мати потерпілої на це сказала своїй доньці убрати її від машини. ОСОБА_6 схопила її за зап`ястя, а її мати била її між лопаток своїм ціпком. Вирвавшись з рук потерпілої, вона почула образи в сторону свого сина ОСОБА_4 , від чого не втрималась та нанесла ОСОБА_6 удар лівою рукою в область голови з права, після чого нанесла ще один удар останній долонею своєї лівої руки в область голови праворуч. У скоєному кається. .

Крім пояснень ОСОБА_3 із визнанням винуватості, її вина знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

-поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 13.10.2018 приблизно о 17-30 годині вона зі своєю матір`ю під`їхала до будинку сусідки ОСОБА_9 , яка проживає адресою: АДРЕСА_2 , для того, щоб передати поминальні пиріжки. Слідом за ними під`їхала обвинувачена ОСОБА_3 на своєму автомобілі. Остання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшовши із машини одразу почала висловлювати образи на їх адресу та, підійшовши зі сторони її матері, схопила останню за ворот одягнутої на неї кофти та почала трясти мати. Через що вона вибігла з машини та забрала ОСОБА_3 від матері. Вони продовжили сперечались. В цей час мимо проїжджала машина співробітників поліції, побачивши їх, вони зупинились та допомогли розняти їх. Але після цього ОСОБА_3 підбігла до неї та завдала удар лівою рукою в область голови з права, після чого нанесла ще один удар останній долонею своєї руки в голову праворуч. Вона отримала тілесне ушкодження від дії обвинуваченої ОСОБА_3 . В той же день вона написала заяву до поліції та поїхала в лікарню для того, щоб зафіксувати отримані ушкодження. Тілесні ушкодження зафіксовані в судово-медичній експертизі. Лікувалась вдома, зараз в неї бувають сильні головні болі, розлади нервової системи. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його. Покарання просила призначити на розсуд суду;

-протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 13.10.2018, відповідно до якого ОСОБА_6 просить органи поліції вжити заходів до гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , яка 13.10.2018 приблизно о 17-30 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, після чого спричинила їй тілесні ушкодження;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2018 за участю ОСОБА_6 з фототаблицею до нього, відповідно до якого остання вказала на обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , що мало місце 13.10.2018;

-висновком експерта №3853е від 26.11.2018, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу в тім`яно-скроневій області праворуч. Виявлене тілесне ушкодження не відображає на собі характерологічні особливості травмую чого предмету, можливо лише вказати, що воно могло утворитися від дії тупого твердого предмету, яким могла бути і рука. Виявлені у неї тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їx нанесення не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, можливо вказати, що їй було спричинено не менш як 1-ї механічної дії тупого твердого предмету. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявленого у неї тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно могло утворитися в термін 2-4 доби до моменту огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у клопотанні. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. На підставі: «п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. Локалізація та характер виявленого тілесного ушкодження у гр. ОСОБА_6 в області голови не суперечить механізму його утворення на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

Судом достатньо досліджені всі обставини кримінального правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 , в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, і її умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень .
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних у суді обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 у суду немає.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні щиро визнала, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно не працює, знаходиться у цивільному шлюбі, на утриманні має малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та каяття обвинуваченої до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вона визнала свою вину, проявила дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілої та її представника, обвинуваченої та її захисника, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, відсутність обставин, що обтяжують їй покарання, дані про її особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових злочинів.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлена позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 20 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.
Прокурор позовні вимоги потерпілої підтримала повністю та просила задовольнити її позов.
Обвинувачена ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала в повному обсязі.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 3 Конституції України, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 128КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального правопорушення до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.
Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом надання письмової заяви.
Потерпіла ОСОБА_6 в обґрунтування своїх позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20000гривень, посилається на понесені нею витрати, які складають витрати на оплату послуг адвоката за надання їй консультації, участь адвоката в слідчих діях, ознайомлення адвоката з матеріалами кримінального провадження, складання позовної заяви, документів процесуального характеру у межах процесуальних прав і обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази к позову згідно ч.5 ст.81 ЦПК України подаються сторонами. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, за власною ініціативи відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України.
Виходячи з вищевикладеного і відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ст..133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до ЦПК України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правову допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України.
Вирішуючи питання розміру процесуальних витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд виходить із тих міркувань, що до таких витрат належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про оплату вартості зазначеної правової допомоги.
Згідно ст.ст. 26,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), 3) обсягом, наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отриманий адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення, і розумно обґрунтованим за розміром. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги.
Суду надано договір правової допомоги від 09.11.2018 року, укладений між адвокатом ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 . Однак, до наданого позивачем ОСОБА_6 документа не надані рахунки на оплату адвоката, які повинні містити зазначення кількості часу, витраченого адвокатом на участь в слідчих діях, в судових засіданнях, складення процесуальних документів, не надано актів виконаних робіт та детального опису робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
За таких обставин, враховуюче вищевикладене, відсутністю та ненаданням потерпілою ОСОБА_6 доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо сплачення на її користь спричиненої матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вимог потерпілої ОСОБА_6 , тому в частині відшкодування на користь останньої матеріальної шкоди в сумі 20000 гривень позов задоволенню не підлягає.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, в результаті отриманого тілесного ушкодження, життєвих хвилювань, які перенесла потерпіла після спричинення їй тілесного ушкодження, враховуючи характер отриманого тілесного ушкодження, ступені тяжкості спричиненого тілесного ушкодження, кількість ушкоджень - внутрішньо-шкіряний крововилив в тім`яно-скроневій області праворуч, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, вважає суму 30 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди явно завищеною, не відповідаючої тяжкості спричинених моральних страждань, тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню сума в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , ) на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000(три тисячі) гривень.
В іншій частині позову відмовити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

18.02.2019