Справа № 749/1399/18
Номер провадження 1-кс/749/309/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2018 року м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ клопотання старшого слідчого Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Щорського відділу Менської місцевої прокуратури юристом першого класу ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000108 від 01.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
28.11.2018 року до Щорського районного суду Чернігівської області звернувся з клопотанням старший слідчий Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , яке погоджено начальником Щорського відділу Менської місцевої прокуратури юристом першого класу ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000108 від 01.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,01382 га, з розташованими на ній: житловим будинком площею 80,6 м2 (літера А-1), сарай із черепашника (літера Б-1), сарай цегляний (літера в-1), сараї дерев`яні (літери В, Г-1), погріб цегляний (літера б-1), навіси дерев`яні (літери б1,в1-1), убиральня дерев`яна (літера Д-1), колодязь з/бетонний (літера Ж-1), ворота дерев`яні № 1, у вигляді застосування заборони їх відчуження у будь-який спосіб, який належить ОСОБА_6 на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 18.10.2016 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , будучи особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою № від 20.10.2014, виданою управлінням соціального захисту населення Щорської районної державної адміністрації Чернігівської області, маючи згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 145271599 від 14.11.2018 на праві власності житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, реалізуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, шахрайським шляхом, переслідуючи ціль незаконного збагачення 27.10.2016 року до управління соціального захисту населення Сновської РДА Чернігівської області, розташованого за адресою: вул. Гомельська, 26, м. Сновськ Чернігівської області, подала заяву про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в яку, у порушення вимог п. 4 ст. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», ввівши в оману працівників управління соціального захисту населення Сновської районної державної адміністрації шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної тимчасової допомоги, внесла неправдиві відомості щодо відсутності у володінні житла, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_6 , 16.12.2016 року управлінням соціального захисту населення Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області прийнято рішення про призначення щомісячної допомоги в розмірі 2400,00 грн. строком на 6 місяців, з 27.10.2016 по 26.04.2017, внаслідок чого ОСОБА_6 незаконно заволоділа державною тимчасовою допомогою в сумі 14 400 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста гривень), завдавши державі, в особі управління соціального захисту населення Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області матеріальну шкоду на зазначену суму.

Відомості за даним фактом 01.11.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
23.11.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману.

Допитана у якості підозрюваної ОСОБА_6 пояснила, що 18.10.2016 згідно договору купівлі-продажу придбала земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , але заселитися в будинок змогла лише у квітні 2017 з причин не готовності будинку до проживання у зимовий період. При цьому вона 27.10.2016 звернулася до управління соціального захисту населення Сновської РДА Чернігівської області, із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надавши неправдиві відомості про наявність у її власності житлового будинку на підконтрольній Україні території.

На даний час досудове розслідування у даному провадженні триває, обставини кримінального правопорушення не з`ясовані, не проведена судово-почеркознавча експертиза на предмет встановлення виконавця рукописного тексту в заяві на оформлення соціальної допомоги.
На думку органу досудового розслідування незастосування арешту на житловий будинок та земельну ділянку розташовані за адресою АДРЕСА_1 , може призвести до їх відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав викладених у ньому.
Слідчий в судовому засіданні відсутній, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав.
У судовому засіданні власник майна не викликався відповідно до вимог ч.2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 131 КПК України , заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Стаття 132 КПК України встановлює загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому зазначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак з поданого клопотання неможливо встановити мету накладення арешту на названий житловий будинок та земельну ділянку, відповідно до положень статті 170 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Матеріали справи не містять належних доказів, які б засвідчили, що майно на яке планується накладати арешт може бути використане в якості доказу.
Відповідно ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
В свою чергу статтею 96-2 КК України передбачено випадки застосування спеціальної конфіскації до яких не може відноситись названий житловий будинок та земельна ділянка.
Відповідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з поданого клопотання кримінальне провадження № 0000108 порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Санкція ч.1 ст. 190 КПК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Отже, санкція названої норми матеріального права не передбачає застосування такого покарання, як конфіскації майна, а тому і не може бути підставою та/або метою для накладення арешту на спірне майно.
Відповідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Однак матеріали клопотання не містять доказів того, що цивільний позов в даному кримінальному провадженні заявлявся.
Крім того, відповідно до Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Оскільки, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування; діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора, тому вказане питання повинно розглядатися в контексті практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, тобто накладення арешту на майно є фактичним позбавленням особи, у володінні якої перебуває зазначене майно, можливості розпоряджатися своїм майном.
З огляду на все вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що, прокурором не доведено, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні;
Враховуючи відсутність двох необхідних складових для можливості застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що свідчить про не допущення застосування таких заходів.
Зокрема, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_6 з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого не відповідає вище вказаним нормам матеріального закону, крім того прокурор в судовому засіданні не доведено, що вказане майно підшукано, виготовлено, пристосовано чи використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого начальником Щорського відділу Менської місцевої прокуратури юристом першого класу ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000108 від 01.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1