Справа № 183/4565/18
№ 1-кп/183/507/19

У Х В А Л А
04 квітня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого останні рази:
-24.05.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки;
-17.06.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць; постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2013 року невідбутий строк 1 рік 5 місяців 3 дні позбавлення волі змінено на обмеження волі; 30.08.2013 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 13 днів,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 01 серпня 2018 року в провадження судді ОСОБА_5 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 16.11.2018 року, після проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_5 , вказане кримінальне провадження розподілено на суддю ОСОБА_1 . Підготовче судове засідання по зазначеному кримінальному провадженню було призначено на 04.04.2019 року.
Прокурор вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до розгляду.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В постанові від 24.11.2016 справа № 5-328кс16 Верховний Суд України висловив правову позицію щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, так, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Тобто, фактичні обставини кримінального правопорушення в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Об`єктивна сторона складу злочину - це зовнішній прояв злочинного посягання, що включає суспільно небезпечне і протиправне діяння, вчинене у певний час, визначеним способом, із застосуванням конкретних засобів, з настанням суспільно небезпечних наслідків. Особливе значення об`єктивної сторони складу злочину в теорії та судовій практиці обумовлене тим, що вона структурно входить в основу кримінальної відповідальності, визначає її межі, є умовою правильної кваліфікації та розмежування суміжних складів злочинів, а також елементи об`єктивної сторони складу злочину конструюють диспозицію кримінально-правової норми.
Так, дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно за ч. 2 ст. 309 КК України.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначено «…побачив декілька рослин коноплі, які росли там. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.», «…поклав пакет з канабісом до лівої кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб…».
Тобто, в сформульованому обвинуваченні конкретно не викладені всі фактичні обставини події, за якою ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені інкримінованого злочину, взагалі не зазначено ваги наркотичного засобу, який придбав ОСОБА_3 без мети збуту, хоча ця обставина, поряд з іншими, відповідно до положень ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні і повинна бути предметом судового розгляду, а відсутність цього елементу події злочину позбавляє суд можливості призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Суд вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення, передбачених КПК України вимог.
З огляду на зазначене, суд переконаний в необхідності повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури у Дніпропетровській області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1