УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 320/1923/16-к
провадження № 51-417ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги, копій судових рішень, вироком Запорізького обласного суду від 10 грудня 1999 року ОСОБА_4 засуджено за сукупністю злочинів передбачених пунктами «ж», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК (1960 року) до остаточного покарання у виді смертної кари розстрілу, з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 10 серпня 2000 року вирок Запорізького обласного суду змінено, призначене ОСОБА_4 за пунктами «ж», «і» ст. 93 КК (1960 року) покарання у виді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів передбачених пунктами «ж», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК (1960 року) до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
ОСОБА_4 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про перегляд вироку Запорізького обласного суду та ухвали Верховного Суду України за нововиявленими обставинами.
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, у зв`язку із внесеними змінами до Кримінального процесуального кодексу України, розглянув заяву ОСОБА_4 , як подану не за нововиявленими обставинами, а як подану за виключними обставинами і ухвалою від 24 липня 2018 року залишив її без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 оскаржили його до апеляційного суду.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 29 жовтня 2018 року залишив апеляційні скарги ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , просить скасувати ухвали місцевого і апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи ОСОБА_5 в касаційній скарзі фактично зводяться до його незгоди з ухвалою Верховного Суду України, в частині заміни ОСОБА_4 покарання у виді смертної кари розстрілу на покарання у виді довічного позбавлення волі, яка не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому, ОСОБА_5 , не зазначив, які саме порушення допустили місцевий суд, залишаючи заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Запорізького обласного суду та ухвали Верховного Суду України за нововиявленими обставинами без задоволення та апеляційний суд, залишаючи вказане рішення місцевого суду без змін. Зокрема захисник не обґрунтовує, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як ухвали місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 404, 412, 459, 466, 419 цього Кодексу.
Крім того касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені ОСОБА_5 , у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2