Справа № 752/363/19 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1570/2019 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст. 307 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 009857 від 24.10.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою місцевого суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків. Цією ухвалою також продовжено обвинуваченомустрок запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб до 20.05.2019 року включно з визначенням обвинуваченому застави, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 153 680,00 гривень (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 відсутній виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в частині придбання ОСОБА_7 з метою збуту психотропних речовин, оскільки не вказано місце, час, спосіб, обставини такого придбання. Тобто, взагалі відсутнє описання об`єктивної сторони складу злочину за вказаних обставин. Крім того, викладене формулювання обвинувачення суперечить і викладеній кваліфікації дій обвинуваченого. Так, при кваліфікації дій ОСОБА_7 прокурор вказує про наявність такої кваліфікуючої ознаки як повторність, проте при викладі фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення про дану ознаку нічого не зазначено. Також, реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до обвинувального акту не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Зокрема, в реєстрі відсутні дані щодо внесення даних до ЄРДР у даному провадженні, що відповідно до вимог закону є основною та єдиною підставою для початку кримінального провадження щодо особи.
Крім того, місцевий суд задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та частково клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, врахував тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованому йому злочині, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, який згідно наявних у справі даних не працює, не має міцних соціальних зв`язків, відносно обвинуваченого в провадженні суду знаходяться ще два інших кримінальних провадження, дійшов висновку про те, що на даний час відсутні підстави вважати, що зникли ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На думку апелянта, ухвала суду є незаконною в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Зазначає, що в обвинувальному акті складеному щодо ОСОБА_7 викладено ті фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію злочину, яку вважав встановленою, тобто, органом досудового розслідування повністю виконані вимоги ст.291 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого. На думку апелянта прокурор не надав до суду жодного доказу про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу в частині повернення обвинувального акту прокурору та заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.
За змістом ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окрему оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Таким чином, системний аналіз зазначених норм КПК України дає підстави для висновку про те, що постановлена під час судового провадження ухвала суду про продовження строку тримання під вартою у апеляційному порядку оскарженню не підлягає, в зв`язку з чим ухваламісцевого суду підлягає перегляду лише в частині повернення обвинувального акту прокурору.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд у підготовчому судовому засіданні виніс ухвалу про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України з посиланням на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Однак, з даним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, складеному у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України, в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України є передчасним.

Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят діб є обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого суду в частині повернення обвинувального акту прокурору - скасуванню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 409, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України прокурору скасувати.
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: