ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/929/19 Справа № 210/2233/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 21 грудня 2018 року, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Агробаза, Першотравневого району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_9 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації усього особистого йому належного майна; ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації усього особистого йому належного майна.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за таких обставин.
Так, 21 лютого 2018 року, приблизно о 04:00 годині, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_6 , знаходились поблизу гаражного кооперативу «Авіатор», розташованого по вулиці Військове містечко-33 на території Довгинцівського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 , з корисливих мотивів маючи раніше виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом запропонував ОСОБА_6 спільно вчинити даний злочин, з метою отримання грошового прибутку внаслідок продажу деталей та запчастин викраденого транспортного засобу, на що ОСОБА_6 надав добровільну згоду таким чином вступив із ОСОБА_5 в злочинну змову.
Так, 21 лютого 2018 року, приблизно о 05:30 годині, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного злочинного наміру прибули на відкриту ділянку місцевості поблизу КПП Капрового цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розташованого по вулиці Криворіжсталі, 1 на території Металургійного району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутню контролю з боку свідків і очевидців за допомогою раніше ним підготовленого саморобного ключа відчинив замок дверей з водійського боку та проник до салону вказаного транспортного засобу, після чого з метою доведення злочинного наміру до кінця тим же саморобним ключем завів двигун автомобіля та спільно із ОСОБА_6 , покинули на автомобілі місце скоєння злочину та направились у невідомому напрямку.
Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізували свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, покинули місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим обернули викрадене майно на свою користь та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 52988,66 гривень.
Крім того, 05 березня 2018 року, приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_6 , знаходились поблизу будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, маючи раніше виниклий злочинний намір, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом запропонував ОСОБА_6 спільно вчинити даний злочин, з метою отримання грошового прибутку внаслідок продажу деталей та запчастин викраденого транспортного засобу, на нащо ОСОБА_6 надав добровільну згоду, таким чином вступив із ОСОБА_5 в злочинну змову.
Так, приблизно о 05:10 годині ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного наміру продовжували знаходитись по поблизу вищевказаного будинку, де ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля «ВАЗ 217230»., реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , де скориставшись відсутню контролю з боку свідків очевидців за допомогою раніше ним підготовленого саморобного ключа відчиняв замок дверей з водійського боку та проник до салону вказаного транспортного засобу після чого з метою доведення злочинного наміру до кінця тим же саморобний ключем завів двигун вказаного автомобіля та спільно із ОСОБА_6 покинули на автомобілі місце скоєння злочину та направились у невідомому напрямку.
Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізували свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, покинули на автомобілі місце скоєння кримінального правопорушення та направились у невідомому напрямку, тим самим обернули викрадене майно на свою користь та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 100035,03 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, вважає, що покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу як обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а саме те, що він раніше не судимий, у вчиненні злочину щиро розкаявся, в повній мірі відшкодував потерпілим шкоду, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину. Окрім того, вважає, що суд не звернув увагу, що в досудовій доповіді орган пробації вважав доцільним при призначенні покарання, покладання на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, вважає, що покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. Зазначає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а саме те, що він раніше не судимий, у вчиненні злочину щиро розкаявся, в повній мірі відшкодував потерпілим шкоду, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання. Окрім того, звертає увагу, що в досудовій доповіді орган пробації дійшов висновку, що він може бути виправлений без ізоляції від суспільства.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив не позбавляти волі обвинувачених, перевіривши матеріали провадження та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та кваліфікація їх дій обвинуваченими в апеляційному порядку не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 злочину та їх особам, за доводами апеляційних скарг обвинувачених, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як видно з вироку, при призначенні обвинуваченим покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наявність обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України. При визначенні ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд виходив з сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву, цілей, способу обстановки і стадії вчинення злочину, а також тяжкості його наслідків.
В якості обставин, які в силу вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених судом встановлено не було.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.
Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, колегія суддів вважає розмір призначеного обвинуваченим покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та відомостям про особи винних.
Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
На думку колегії суддів, судом правильно встановлено обставини, які впливають на покарання, однак не надано їм належну оцінку.
Так, згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за цей злочин.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 раніше не судимий, у вчиненні злочину щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, в повній мірі відшкодував потерпілим шкоду, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання.
Поряд із цим, ОСОБА_6 також раніше не судимий, у вчиненні злочину щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, в повній мірі відшкодував потерпілим шкоду, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину.
З огляду на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання належним чином не оцінив всі обставини, що на нього впливають, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційних скарг та приходить до висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особам обвинувачених, є занадто суворим, тому підлягає пом`якшенню.
Отже, суд апеляційної інстанції, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, з урахуванням відомостей про їх особу, вважає за доцільне призначити кожному з обвинувачених покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, без застосування положень ст. 75 КК України. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених й попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Виходячи з того, що колегією суддів визнано призначене обвинуваченим покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ними злочину та їх особам через суворість, колегія суддів вважає, що вирок підлягає зміні в цій частині.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації усього особистого йому належного майна.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації усього особистого йому належного майна.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4