У Х В А Л А

05 лютого 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , -

В с т а н о в и в:

Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, з якого вбачається, що 10 березня 2015 року на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 за № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до лав Збройних Сил України та цього ж дня був направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), що дислокується в АДРЕСА_1 .

Відтак, з моменту відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату, тобто з 10 березня 2015 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

15.06.2015 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (на даний час військова частина НОМЕР_4 ) №134 солдата ОСОБА_4 , який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 2 відділення 3 взводу 3 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону у військовому званні «солдат».

Про те, солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, з 16 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), що дислокується по АДРЕСА_2 .

18 січня 2016 року у солдата військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 раптово винник злочинний умисел на самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_3 , що дислокована по АДРЕСА_2 , з метою назавжди ухилитися від несення обов`язків військової служби, припинивши тим самим, виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, без дозволу командування частини, 18 січня 2016 року близько 07 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , що дислокована по АДРЕСА_2 та до цього часу до місця проходження служби так і не повернувся, припинивши тим самим, виконувати свій Конституційний обов`язок щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України.

08 серпня 2018 року солдату військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, у спосіб передбачений КПК України та цього ж дня, через подальше ухилення від з`явлення до органу досудового розслідування та переховування, останнього оголошено в розшук.

05 лютого 2019 року ОСОБА_4 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлено до військової прокуратури Рівненського гарнізону.

Викладені обставини дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, підтверджуються зібраними під час досудового розслідування матеріалами: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.01.2017, матеріалами службового розслідування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.
05 лютого 2019 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_4 тривалий час, понад 2 роки, переховувався від командування військової частини та органів досудового розслідування, підозрюється у вчиненні злочину тяжкого злочину, проживає на віддаленій відстані від органу досудового розслідування на кордоні України між республікою Польща, без обрання запобіжного заходу підозрюваний може продовжити вчиняти правопорушення, в якому підозрюється, може не з`являтися на виклики посилаючись на форс мажорні обставини (віддаленість від органу досудового розслідування та суду).
Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вищевказаних ризиків уникнути не можливо.
ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам, тому прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт, оскільки він уникати слідства та суду чи вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі.
Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні військової прокуратури Рівненського гарнізону перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 07.08.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

05.02.2019р. ОСОБА_4 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлено до військової прокуратури Рівненського гарнізону.

05.02.2019р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, прокурором не доведено наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчиняти інші злочини.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати Рівненський зональний відділ військової служби правопорядку цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, гранатометника 2 відділення 3 взводу 3 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_3 , солдата - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходиться АДРЕСА_4 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 05 квітня 2019 року.
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 05 квітня 2019 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у військову прокуратуру Рівненського гарнізону Західного регіону України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1