Справа № 173/1793/17
Номер провадження1-кп/173/37/2018
07 грудня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді ОВФ в ВЧД-13, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, працюючої лаборантом у ТОВ «Солома», одруженої, маючої на утримані неповнолітню дитину, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -
Обвинувачена ОСОБА_5 , 22 березня 2017 року, близько 11 години знаходячись в районі будинку АДРЕСА_3 , зустріла потерпілу ОСОБА_6 , де між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин, які існують упродовж тривалого часу, виникла сварка, внаслідок якої ОСОБА_5 , бажаючи продовжити з`ясування стосунків, реалізуючи умисел на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи ймовірність настання тілесних ушкоджень, нанесла потерпілій ОСОБА_6 біля десяти ударів кулаками рук в область голови.
Обвинувачений ОСОБА_4 , 22 березня 2017 року, близько 11 години знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , побачив, як його дружина ОСОБА_5 наносила удари кулаками рук в область обличчя потерпілої ОСОБА_6 , з якою він також перебував у неприязних відносинах. Підійшовши до потерпілої ОСОБА_6 та в ході конфлікту, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи ймовірність настання тілесних ушкоджень, наніс потерпілій ОСОБА_6 два удари кулаками рук та один долонею руки.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 63-Е від 12.07.2017 року при проведенні судово-медичної експертизи потерпілій ОСОБА_6 , згідно даних наданої технічної документації на її ім`я, в неї виявлена закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, яка згідно п.п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби, могла бути утворена від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженої контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі).
Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнала частково та суду пояснила, що дійсно в березні 2017 року в наслідок раніше сладених неприязних відносин з потерпілою, в той час коли вона проходила понад її подвір`ям знову виникла сварка з потерпілою. Внаслідок чого вона нахилила забор-сітку та в ході бійки можливо декілька раз нанесла потерпілій удари долонею по обличчю. Після чого їх розборонила ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав частково та суду пояснив, що в березні 2017 року в ході конфлікту з потерпілою його жінки він також переліз через забор-сітку. Удари потерпілій не наносив, тільки намагався відсторонити її від дружини. Також підтвердив, що свідок ОСОБА_8 була присутня при бійці та розбороняла дружину і потерпілу.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що у березні 2017 року до неї прийшла кума ОСОБА_8 , попили чай та вийшли на участок. В цей час повз них проходила ОСОБА_9 , з якою у неї раніше були конфлікти. ОСОБА_10 щось не сподобалось та вона почала її ображати, а потім перелізла через забор та стала наносити їй удари руками по голові та інших частинах тіла. ОСОБА_8 обхопивши її відтягнула ОСОБА_9 від неї, але в цей час ОСОБА_11 підбіг до неї та став наносити удари кулаками по голові. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених не має.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила, що у березні 2017 року вона прийшла в гості до ОСОБА_6 та вийшли на участок. В цей час проходила ОСОБА_9 , якій щось не сподобалось та між потерпілою та нею виникла сварка, вході якої вона перелізла через забор-сітку, підійшла до потерпілої та стала наносити їй удари руками по обличчю та голові. Вона схопила ОСОБА_10 руками та відтягнула від потерпілої, але в цей час до потерпілої підійшов ОСОБА_11 , який також став наносити удари кулаками по голові потерпілій, при цьому наніс декілька ударів.
Не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе визнають частково, суд вважає, що вина обвинувачених у скоєнні злочину при обставинах указаних у мотивувальній частині вироку встановлена сукупністю належних та допустимих доказів досліджених та перевірених судом.
Із досліджених в судовому засіданні даних протоколу та фототаблиці проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , від 19.08.2017 року, встановлено, що при проведенні даної слідчої дії потерпіла вказала на обставини скоєного злочину.
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку судово-медичної експертизи № 63-Е від 12.07.2017 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_6 при проведенні судово-медичного огляду була виявлена закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби, могла бути утворена від дії тупого твердого предмета або предметів з обмеженої контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі).
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 77-Е-Д від 28.08.2017 року встановлено, що враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 тілесних ушкоджень можна вважати, що за вказаним у фабулі постанови про призначення судово-медичної експертизи механізмом можливості утворення виявлених ушкоджень не виключається.
Із досліджених в судовому засіданні даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 88-Е-Д від 18.09.2017 року встановлено, що враховуючи характер та локалізацію виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 тілесних ушкоджень можна вважати, що за вказаним у фабулі постанови про призначення судово-медичної експертизи механізмом можливості утворення виявлених ушкоджень не виключається.
При оцінці доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинувачених.
Так із наданих стороною обвинувачення доказів, а саме пояснень свідка ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_6 встановлені факти, при яких був скоєний злочин. Із даних протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої та висновків судово-медичних експертиз встановлена тяжкість тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення потерпілій ОСОБА_6 .
В той же час, доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що вони не наносили ударів потерпілій ОСОБА_6 , суд вважає необґрунтованими, так як вони спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів і носять захисний характер.
Так свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні детально вказала при яких обставинах обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наносили удари потерпілій ОСОБА_6 . Її пояснення в цілому узгоджуються з поясненнями потерпілої та частково з поясненнями обвинуваченої ОСОБА_5 , яка вказала, що можливо декілька разів нанесла потерпілій удари долонею руки по обличчю, а тому у суду немає підстав піддавати сумнівам пояснення свідка ОСОБА_8 , вважає їх достовірними та бере за основу доказування вини обвинувачених у скоєному злочині.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доказана в повному обсязі та дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Що стосується питання осудності обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд керується тим, що поведінка кожного в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення кожен з обвинувачених надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, а тому на думку суду обвинувачені є осудними особами.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особи обвинувачених, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Досудова доповідь відносно ОСОБА_4 складена інспектором Верхньодніпровського МВ уповноваженого органу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ, в доповіді досліджена соціально-психологічна характеристика обвинуваченого, дана оцінка ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, висунуто висновок щодо покарання, яке необхідно обрати до обвинуваченого для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень з його боку.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, характеризується посередньо, скоєний нею злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Досудова доповідь відносно ОСОБА_5 складена інспектором Верхньодніпровського МВ уповноваженого органу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ, в доповіді досліджена соціально-психологічна характеристика обвинуваченої, дана оцінка ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою, висунуто висновок щодо покарання, яке необхідно обрати до обвинуваченої для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень з її боку.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченими так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинувачених вважає необхідним призначити покарання кожному у вигляді штрафу, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченої Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали до суду заяви та просили звільнити їх від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» так як на їх утриманні перебуває малолітня дитина, а вчинене ними кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.
Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» суд виходить з наступного.
Відповідно до п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «г» ст. 10 ЗУ «Про амністію в 2016 році» застосування цього закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких судом ухвалені вироки, що не набрали законної сили за клопотанням самої особи, її захисника, законного представника.
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про амністію в 2016 році» - особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Вирішуючи питання про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від призначеного покарання шляхом застосування до них положень Закону України «Про амністію у 2016 році», судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підпадають під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вони мають на своєму утриманні малолітню дитину, якій не виповнилося 18 років, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та по відношенню до якої вони не позбавлені батьківських прав, вчинили злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, враховуючи дані обставини та думку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд вважає, що наявні всі правові підстави для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнивши їх від відбування призначеного основного покарання у вигляді штрафу.
Питання про відшкодування завданої матеріальної чи моральної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинувачених не заявила.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їм покарання:
ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про Амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Згідно ст.1 п. «в» Закону України «Про Амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.
Головуючий: ОСОБА_1