Справа №403/159/19 провадження № 1-в/403/32/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2019 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Устинівський виправний центр № 37» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка клопотання засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новгородка
Кіровоградської області, адреса місця проживання до
засудження:
АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого
професійно-технічну освіту, не одруженого, до
засудження не працюючого, раніше судимого
засудженого:
12.05.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років один місяць з конфіскацією майна;
ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання час попереднього увязнення з 28.01.2015 року по 12.06.2015 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі;
ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.10.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 11 місяців 13 днів;
ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України з 07.11.2017 року по 07.12.2017 року, що за правилами п.1 ч.1 ст.72 КК України, становить шістдесят днів обмеження волі

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув більшу частину строку покарання, визнав свою провину, має хронічні захворювання, які заважають йому працювати та хворого батька, який потребує його допомоги.
В судовому засіданні по розгляду клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення прокурор вважала його таким, що підлягає до задоволення.
В судовому засіданні по розгляду подання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, був працевлаштований у виправному центрі спочатку пастухом, а потім кухарем в їдальні та в ремонтній бригаді сільськогосподарського підприємства установи, однак на даний час не працює за станом здоров`я; за час відбування покарання у виправному центрі один раз допустив порушення режиму відбування покарання, за яке отримав стягнення у виді догани; за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку отримав два заохочення у виді подяки; не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці; на заходи виховного характеру реагує позитивно; у скоєних злочинах розкаюється, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав суд задоволити подане ним клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі, оскільки він протягом строку відбування покарання сумлінно ставився до праці, за що має заохочення у виді подяк. На даний час має хронічні захворювання, які потребують лікування, а отримуваної ним заробітної плати у виправному центрі вистачає лише на оплату харчування, комунальних послуг та сплату аліментів за виконавчим листом. При цьому суду пояснив, що, крім Устинівської центральної районної лікарні, він не проходив обстеження та медичного огляду в іншому медичному закладі охорони здоров`я, в тому числі, лікарською комісією з метою отримання висновку про наявність у нього тяжкого захворювання та вирішення у зв`язку з цим питання про внесення виправним центром до суду подання про звільнення його від подальшого відбування покарання за хворобою. Додатково зазначив, що не дивлячись на його перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з підвищеним тиском, стан його здоров`я дозволяє йому приймати участь в судовому засіданні і він повністю розуміє суть обставин, які з`ясовуються судом. На час розгляду його клопотання батько помер.
Заслухавши думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань, засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до подання матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) один із вчинених засудженим ОСОБА_5 злочинів, передбачений ч.2 ст.309 КК України, є злочином середньої тяжкості, а інший, передбачений ч.2 ст.307 КК України, класифікується, як тяжкий злочин.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.03.2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання час попереднього увязнення з 28.01.2015 року по 12.06.2015 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.10.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 11 місяців 13 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України з 07.11.2017 року по 07.12.2017 року, що за правилами п.1.ч.1 ст.72 КК України, становить шістдесят днів обмеження волі.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» в строк призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 06 років 01 місяця позбавлення волі, зараховано час попереднього ув`язнення 04 місяці 14 днів та строк слідування під вартою 2 місяці обмеження волі. Станом на 10.05.2019 року засуджений ОСОБА_5 має відбутий строк покарання 4 роки 02 місяці 12 днів. Невідбутий строк покарання складає 1 рік 04 місяці 10 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 28.01.2015 року і кінець строку після зарахування заліків визначено 20.09.2020 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_5 відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ч.8 ст.154 КВК України, відповідно до яких особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Судом встановлено, що ухвала Ленінського районного суду м.Кіровограда про заміну засудженому ОСОБА_5 позбавлення волі більш м`яким покаранням - обмеженням волі, була винесена 30.10.2017 року та набрала законної сили 07.11.2017 року, тобто з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду більше, ніж через один рік з дня винесення та набрання законної сили вказаною вище ухвалою суду.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 за період перебування в слідчому ізоляторі м.Кіровограда, починаючи з 31.01.2015 року, останній заохочень не мав, порушень режиму утримання не допускав.
За змістом подання та довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 за період відбування ним покарання у виправній колонії №6 м.Кіровограда, починаючи з 06.07.2015 року, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку до засудженого були застосовані заходи заохочення у виді п`яти подяк.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 07.12.2017 року, на засудженого ОСОБА_5 було накладено одне стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме: 12.08.2018 року - догана (вилучено 0,5 л горілки), а за сумлінне ставлення до праці, зразкову поведінку та участь у роботах по благоустрою установи правами начальника установи 05.04.2018 року та 04.04.2019 року до нього були застосовані два заходи заохочення у виді подяки.
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений був працевлаштований кухарем в їдальні; проявляв добросовісне ставлення до праці та виконання поставлених завдань; на заходи виховного впливу реагує позитивно; дотримується правомірних відносин з персоналом установи; у скоєному злочині розкаюється; підтримує родинні зв`язки шляхом телефонних розмов. На даний час у зв`язку з хворобою не працевлаштований.
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбування покарання в Устинівському виправному центрі №37 зарекомендував себе як цілеспрямований, емоційні переживання, як правило, не глибокі. Вміє терпеливо чекати, коли це потрібно. Легко переживає невдачі та неприємності, добре адаптується та пристосовується до різних життєвих обставин. На зауваження реагує позитивно, на заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно. На профілактичному обліку не перебував.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має, намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Разом з тим, в судовому засіданні по розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що сам не вживає спиртних напоїв, а допущене ним порушення порядку відбування покарання у вигляді вилучення у нього 0,5 л. горілки сталося тому, що він погодився принести горілку на прохання іншого засудженого, якому був винен гроші, за що останній погодився пробачити йому борг за раніше позичені грошові кошти. Вказану горілку він забрав із повідомленого йому іншим засудженим місця, а тому не купував її у незнайомого чоловіка поблизу їдальні установи. Про вказаний мотив своїх дій та спосіб отримання спиртного напою він безпосередньо повідомляв працівників виправного центру.
З урахуванням вказаних пояснень засудженого, даних ним в судовому засіданні, та тієї обставини, що висновок службового розслідування по факту вилучення спиртних напоїв у засудженого ОСОБА_5 від 11.08.2018 року містить посилання на обставини, про які взагалі не йдеться у письмовому поясненні засудженого ОСОБА_5 , зокрема, придбання ним горілки у незнайомого чоловіка, про що безпосередньо зазначено у даному акті, суд критично оцінює зміст наданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідки в частині відсутності у засудженого ОСОБА_5 боргових зобов`язань із іншими засудженими.
Згідно строкового трудового договору №6 від 19.01.2018 року засуджений перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Відповідно до довідки, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 04.04.2019 року №3.1/403/Шнк, засуджений ОСОБА_5 отримував систематичний дохід у виді заробітної плати із січня 2018 року (відпрацьовано 5 днів) по січень 2019 року.
Відповідно до витягу з протоколу №17 від 31.10.2018 року комісія Устинівського ВЦ №37 по перегляду особових справ засуджених, формально підпадаючих під умовно-дострокове звільнення, та подання матеріалів в суд, постановила відмовити в клопотанні перед судом про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 , як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення у зв`язку з наявністю діючого стягнення.
Згідно постанови комісії №7 від 09.04.2019 року за результатами засідання районної спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, остання постановила клопотати перед районним судом про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Крім того, за відсутності заперечень засудженого ОСОБА_5 проти оголошення в судовому засіданні наявної в його особовій справі та наданої ним медичної документації про наявні у нього та його батька захворювання, що було з`ясовано судом безпосередньо під час судового розгляду у засудженого, судом було досліджено копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №434, згідно якої засуджений ОСОБА_5 з 12.03.2019 року по 15.03.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Устинівській центральній районній лікарні Кіровоградської області, діагноз: хронічний вірусний гепатит С, латентний перебіг з низькою активністю, хронічні гастродуоденіт та холецистопанкреатит, фаза загострення. Відомості про встановлену непрацездатність засудженого не зазначені. Крім прийому лікарських препаратів, лікарем рекомендовано пройти дообстеження в умовах лабораторії, не вживати алкоголю та дотримуватися режиму дієти. Щодо здатності засудженого до праці вказано про обмеження важкої фізичної праці.
Згідно довідки №296 від 10.05.2019 року засуджений ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні в Устинівській центральній районній лікарні Кіровоградської області з 06.05.2019 року з приводу хронічного гастродуоденіту (стадія загострення) та гіпертонічної хвороби ІІ ступеню.
На підставі викладеного, вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень п.п.1, 2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ч.2 ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
З огляду на викладене, суд зазначає, що сумлінне виконання засудженим ОСОБА_5 своїх прямих обов`язків протягом 2015-2018 років, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, з урахуванням допущеного ним порушення режиму відбування покарання 12.08.2018 року, тобто через три роки шість місяців після початку відбування ним строку покарання 28.01.2015 року.
Крім того, зі змісту пояснень представника ДУ «Устинівський виправний центр №37» та самого засудженого ОСОБА_5 , а також за результатами дослідження судом особової справи засудженого, судом не встановлено участі засудженого ОСОБА_5 у роботах по благоустрою установи.
За змістом ч.2 ст.65 КВК України активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Разом з тим, з особистих пояснень засудженого та досліджених судом матеріалів його особової справи, пояснень представника виправного центру, судом не встановлено активної участі засудженого ОСОБА_5 у суспільному житті виправного центру.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 має зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, а мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України - виправлення засудженого, з урахуванням його поведінки, на дату звернення останнього до суду, була досягнута.
При цьому суд не приймає до уваги при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 зазначені ним та представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» в судовому засіданні обставини погіршення стану здоров`я засудженого як критерій, що має бути врахований судом при вирішенні питання про його умовно-дострокове звільнення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання. Якщо особа, засуджена до громадських робіт або обмеження волі, визнається особою з інвалідністю першої чи другої групи, орган чи установа виконання покарань вносить подання до суду про її дострокове звільнення. Разом з поданням до суду надсилається висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 28.09.1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» (з наступними змінами) звільнення від відбування покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Відповідно до ч.9 ст.59 КВК України, яка визначає порядок і умови відбування покарання у виді обмеження волі, стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана особою з інвалідністю першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання.
Разом з тим, адміністрацією ДУ «Устинівський виправний центр №37» відповідного подання стосовно засудженого ОСОБА_5 на розгляд до суду не вносилось.
Крім того, як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №434, засуджений ОСОБА_5 з 12.03.2019 року по 15.03.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Устинівській центральній районній лікарні Кіровоградської області, діагноз: хронічний вірусний гепатит С, латентний перебіг з низькою активністю, хронічні гастродуоденіт та холецистопанкреатит, фаза загострення. Відомості про встановлену непрацездатність засудженого не зазначені. Згідно рекомендацій лікаря засуджений, крім прийому лікарських препаратів, потребує дотримання режиму дієти, дообстеження в умовах лабораторії та обмеження важкої фізичної праці.
Зі змісту пояснень представника ДУ «Устинівський виправний центр №37», даних в судовому засіданні під час розгляду подання та довідки про отриману засудженим заробітну плату вбачається, що засуджений ОСОБА_5 після прибуття до виправного центру, на підставі укладеного з ним трудового договору, був працевлаштований в установі пастухом, а в подальшому кухарем, тобто виконувана засудженим робота за своїм характером не належала до важкої фізичної праці.
Крім того, на дату розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_5 жодних доказів відсутності в ДУ «Устинівський виправний центр №37» робіт, які за характером їх виконання, не пов`язані із важкою фізичною працею, або неможливості залучення до таких робіт засудженого ОСОБА_5 , ні останнім, ні представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» суду надано не було.
Таким чином, з досліджених судом медичних документів, не вбачається наявності у засудженого тяжкого, хронічного захворювання, встановленого висновком лікарської комісії, яке б перешкоджало подальшому відбуванню ним покарання у виді обмеження волі із залученням до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, а зазначене у виписці із медичної карти стаціонарного хворого обмеження засудженого працювати стосується виключно важкої фізичної праці, необхідність залучення до якої засудженого ОСОБА_5 під час відбування ним покарання у виді обмеження волі за відсутності інших робіт в ДУ «Устинівський виправний центр №37» в судовому засіданні встановлена не була.

При цьому суд звертає увагу, що засудженому ОСОБА_5 , згідно наданого на дослідження суду медичного документу, не була заборонена фізична праця взагалі.

Будь-яких звернень адміністрації ДУ «Устинівський виправний центр №37» у встановленому законом порядку до медичних закладів, в тому числі закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України,з метою вирішення питання про можливість продовження відбування засудженим ОСОБА_5 покарання за станом здоров`я матеріали особової справи останнього не містять, і наявність таких звернень не була підтверджена представником виправного центру в судовому засіданні під час розгляду подання.

Крім того, доводи представника ДУ «Устинівський виправний центр №37» та засудженого ОСОБА_5 про необхідність врахування судом під час вирішення заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого стану його здоровя, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.537 КПК України наявність у засудженого хвороби, яка перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання, є окремою самостійною підставою для звільнення його від покарання в порядку, визначеному законом, натомість при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання одним із головних критеріїв, наявність якого є обов`язковою умовою для застосування ст.81 КК України, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого.

Під час розгляду клопотання суд також не приймає до уваги надані засудженим ОСОБА_5 документи на підтвердження стану здоров`я його батька ОСОБА_6 , оскільки, як було безпосередньо зазначено засудженим в судовому засіданні, його батько на дату розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення помер.
Згідно п.2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Судом при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів проти статевої свободи та недоторканості особи, індивідуальної власності громадян та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме: 1) 30.01.2001 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.117 КК УРСР (зґвалтування) до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням положень ст.45 КК УРСР (умовне засудження) та встановленням іспитового строку на 3 роки; 2) 02.07.2001 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.140 КК УРСР (таємне викрадення індивідуального майна громадян (крадіжка)) до 7 років позбавлення волі зі звільненням умовно-достроково 29.11.2006 року на один рік сім місяців три дні; 3) 13.12.2012 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.309 (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), ч.2 ст.315 (схиляння до вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів), ч.1 ст.317 (організація або утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів) КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 систематично на протязі свого життя, починаючи з 2001 року, вчиняв умисні злочини, за які відбував покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань - колонії посиленого режиму; неодноразово звільнявся від відбування призначених судом покарань як шляхом умовного засудження, умовно-дострокового звільнення, так і внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак належних для себе висновків щодо необхідності дотримання встановлених у суспільстві правил співжиття не робив, на шлях виправлення не ставав та продовжував вчиняти особливо тяжкий, тяжкий та середньої тяжкості злочини. Останній раз після застосування до нього судом звільнення від відбування покарання з випробуванням вчинив два умисні закінчені злочини в сфері обігу наркотичних засобів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, за які на даний час відбуває покарання у виді обмеження волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність та стійку антисоціальну спрямованість особистості засудженого ОСОБА_5 ..
За вказаних обставин, з урахуванням тяжкості вчинених засудженим ОСОБА_5 злочинів та допущеного ним порушення порядку відбування покарання, за яке на нього 12.08.2018 року було накладено стягнення у виді догани, суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання мав зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, та довів своє виправлення на час розгляду стосовно нього клопотання, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37» не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення.
Також суд звертає увагу на те, що з часу прийняття комісією ДУ «Устинівський виправний центр №37» рішення від 31.10.2018 року про відмову у внесенні до суду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , як особи, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, і до дати звернення засудженого до суду з відповідним клопотанням 02.04.2019 року, минуло лише 5 місяців, що з урахуванням відсутності застосованих до нього стягнень до та після 12.08.2018 року,свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність звернення засудженого ОСОБА_5 до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

При цьому суд вважає, що позитивна характеристика засудженого ОСОБА_5 за час відбування ним покарання у виправному центрі, відсутність конфліктних відносин з іншими засудженими та сумлінне виконання своїх прямих обовязків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого, допущеного ним порушення порядку відбування покарання, з дня вчинення якого на дату судового розгляду минуло лише девять місяців, та строку не відбутого ним покарання, що станом на 10.05.2019 року складає 01 рік 04 місяці 10 днів, навіть за наявності семи заходів заохочення у вигляді подяк за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не можуть свідчити про трудове перевиховання та виправлення засудженого, як того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду тяжкості вчинених ним злочинів та його особі.
З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням характеристики засудженого ОСОБА_5 ; тяжкості та характеру вчинених ним злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України; змісту матеріалів особової справи засудженого; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування ним покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим його клопотання про умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Устинівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1