Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/11/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2018 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Маловисківського району Кіровоградської області, не одруженого, із середньою освітою, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-22.11.2016 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 297 до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 21 години 00 хвилин 18 грудня 2018 року по 21 годину 00 хвилин 15 лютого 2019 року, з визначенням застави у розмірі 55 590 гривень.
ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Зокрема, досудовим розслідуванням наразі встановлено, що в ніч на 16.10.2018 року ОСОБА_7 перебуваючи в смт. Смоліне Маловискіського району Кіровоградської області помітив автомобіль марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , голубого кольору. В цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом, який перебував у користуванні ОСОБА_9 та відповідно до технічного паспорту належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи цілеспрямовано ОСОБА_7 шляхом замикання проводів замку системи запалювання завів автомобіль ВАЗ 21013 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та керуючи даним автомобілем зник з місця вчинення даного злочину, тим самим вчинив всі необхідні дії для незаконного заволодіння транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 11 306 грн. 90 коп..
Ухвалою слідчого судді постановлено клопотання слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити, та, відповідно застосувати стосовно підозрюваного вказаний запобіжний захід на строк 60 днів, із визначенням застави.
Своє рішення слідчий суддя місцевого суду мотивував наявністю достатніх доказів про обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи вказане та інші обставини, зокрема, й передбачені ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та постановив судове рішення, яким обрав стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу слідчого судді оскаржено в апеляційному порядку адвокатом підозрюваного ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі адвокат в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалою, якою відмовити в обранні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Рішення слідчого судді вважає незаконним, необґрунтованим.
Слідчим суддею допущено суперечності щодо визначення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає; подія злочину мала місце в жовтня 2018 року, підозру пред`явлено в грудні 2018 року, при цьому, підозрюваний не чинив спроб переховуватися від досудового розслідування; вчиняти нові злочини підозрюваний намірів не має, оскільки має стати батьком; має постійне місце проживання; залишати своє місце проживання не має наміру; в разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, працівники правоохоронних органів матимуть змогу контролювати ОСОБА_7 .
На переконання сторони захисту, наявним ризикам можливо запобігти не ізолюючи підозрюваного від суспільства.
Крім того, визначаючи розмір застави, слідчий суддя не вказав, скільки прожиткових мінімумів для працездатних осіб ця застава становить.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, подану адвокатом, просили скасувати ухвалу слідчого судді, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_7 , як те правильно зазначено також слідчим суддею, підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, такими як: протокол огляду місця події від 16.10.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 16.10.2018 року, від 11.12.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.10.2018 року, протоколом огляду місця події від 17.10.2018 року, протоколом огляду речей /автомобіля/ від 18.10.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.10.2018 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 18.12.2018 року.
Своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення, на даній стадії провадження, не заперечує також і підозрюваний ОСОБА_7 .
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, безробітний, неодружений, без утриманців, тобто, не має сталих соціальних зв`язків, офіційного та постійного джерела доходу не має.
Приймається до уваги, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисного злочину проти власності, судимий за вчинення злочинів проти власності вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2016 року.

Також враховується,що підозрюваний ОСОБА_7 , будучи 28 лютого 2018 року звільненим від відбування покарання умовно-достроково на один рік два місяці, підозрюється у вчиненні наприкінці серпня 2018 року нового злочину.

Вказане характеризує особу обвинуваченого як схильну до вчинення злочинів, асоціальної поведінки.

Враховуючи означене, а також і тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, заявлені досудовим розслідуванням, знайшли своє підтвердження.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо тієї обставини, що підозрюваний стане батьком, - вказані посилання сторони захисту не мають свого документального підтвердження в матеріалах клопотання. Крім того, уособлено вказана обставина, з урахуванням інших у сукупності, що їх наведено вище, не є запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного та тим фактором, який свідчить про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Тож, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає його без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 21 години 00 хвилин 18 грудня 2018 року по 21 годину 00 хвилин 15 лютого 2019 року, з визначенням застави у розмірі 55 590 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4