490/827/19 25.02.2019
н/п 1-кс/490/1079/2019
Справа № 490/827/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000450 внесеного до ЄРДР 18.12.2018 підозрюваному:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Ходжахан Кубатлінського району Азербайджан, громадянину України, національність азербайджанець, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
18 лютого 2019 року слідчий cлідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 клопотанням про застосування до запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000450, відомості про яке 18.12.2018р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, яка доводи клопотання підтримала, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту, оскільки вважають що ризики, на які посилається прокурор не є реальними а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено суть кримінального правопорушення, що полягає у наступному, в середині жовтня 2018 року, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_10 , який тримається під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 в сумі 20 000 грн. під приводом повернення неіснуючого боргу шляхом вимагання.
З цією метою до реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_10 залучив своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб, підтримуючи з ними зв`язок та надаючи вказівки щодо витребування неіснуючого боргу в ОСОБА_11 за допомогою мобільного зв`язку.
26.11.2018 приблизно о 10 год. 20 хв., ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та невстановленими особами злочинного плану, перебуваючи біля Заводського районного суду м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Радісна, 3, очікували на ОСОБА_11 , який прибув до суду на судове засідання, дочекавшись якого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до нього та почали висловлювати вимоги передачі їм грошових коштів в сумі 20 000 грн. в якості погашення неіснуючого боргу перед ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_12 зі свого мобільного телефону здійснив дзвінок на телефон ОСОБА_9 , де в ході розмови повідомив останнього про те, що він спільно з ОСОБА_13 затримали ОСОБА_11 та спитав, що вони мають робити з потерпілим далі. ОСОБА_15 наказав ОСОБА_12 передати слухавку ОСОБА_11 . В ході спілкування з останнім ОСОБА_15 пред`явив йому вимогу передачі грошових коштів та погрожував застосуванням фізичного насильства та вбивства у разі відмови потерпілого виконати вимогу. Після вказаної розмови слухавку знову взяв ОСОБА_12 ОСОБА_15 наказав йому та ОСОБА_13 обмежити потерпілому ОСОБА_11 право на свободу вільного пересування та не відпускати останнього доти, доки той не віддасть гроші.

Приблизно о 10:25 год. 26.11.2018 годині ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_10 плану та наказу ОСОБА_9 щодо обмеження вільного пересування потерпілого, проти волі останнього привезли його на автомобілі таксі до гаражу № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1.

Перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованому за адресою:

м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1, разом з потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, демонструючи потерпілому ОСОБА_11 предмет чорного кольору зовні схожий на пістолет, застосували до потерпілого насильство, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками по різним частинам тулуба та по голові. Одночасно з цим, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 висловлювали на адресу ОСОБА_11 вимоги передачі грошових коштів в сумі 20 000 гривень у якості сплати неіснуючого боргу перед ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, демонструючи ОСОБА_11 ніж та погрожуючи вбивством останнього у майбутньому в разі, якщо той не поверне неіснуючий борг перед ОСОБА_10 , наніс потерпілому декілька ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав. Після цього, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_10 та передав слухавку потерпілому ОСОБА_11 . Під час розмови потерпілого ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , останній пред`явив йому вимогу щодо передачі грошових коштів у сумі 20 000 грн., під приводом повернення йому неіснуючого боргу, погрожуючи негайним заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень та вбивством, у разі невиконання зазначеної вимоги.

Після вчинення зазначених вище дій, об 11:21 годині ОСОБА_12 з власного мобільного телефону здійснив дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_16 . В ході розмови ОСОБА_15 запитав ОСОБА_12 , чи застосовували вони з ОСОБА_13 фізичне насильство до потерпілого, схиляючи останнього до сплати неіснуючого боргу, на що останній відповів стверджувально.
ОСОБА_15 висловив схвалення вказаних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та зазначив, що останні мають діяти у відповідності до вказівок ОСОБА_10 щодо витребування у ОСОБА_11 неіснуючого боргу в сумі 20 000 грн., одночасно надавши власні вказівки щодо отримання грошей від ОСОБА_11 таким чином, щоб в подальшому можливо було уникнути викриття та притягнення до кримінальної відповідальності.
За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у вимозі передачі чужого майна (вимаганні), вчиненому за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України.

15.02.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Підозра ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18.12.2018; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18.01.2019; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31.01.2019; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.02.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2019; матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, щодо яких скасовано гриф секретності таємно, а саме ОСОБА_17 до протоколу №4783т/16-2018 за період з 28.10.2018 по 14.12.2018р.р.; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 від 31.01.2019.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні двох умисних кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 заперечує участь у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, у яких підозрюється.

Разом із цим, не заперечує про виконання прохання ОСОБА_10 що полягає у поверненні потерпілим ОСОБА_11 йому боргу в сумі 20000 грн., у тому числі за допомогою ОСОБА_12 та ОСОБА_18 ..

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Частина 2 ч. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, ОСОБА_3 , який раніше не судимий, офіційно не працює, перебуває у цивільному шлюбі, окремо проживає від сім`ї, не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційних джерел прибутку, підтримує дружні стосунки з особами, схильними до вчинення кримінальних правопорушень, маючими певний авторитет серед криміналітету, через, що є підстави вважати, що підозрюваний, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілого ОСОБА_11 , на якого тримає образу.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину у якому підозрюється, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, визначення застави в даному випадку є згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України є правом слідчого судді.

Доводи захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність вважаю передчасними.

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.
Ухвала діє до 20 квітня 2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1