Ухвала
Іменем України
26 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 566/554/16-к

провадження № 51-2110 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин та звільнено останнього від виконання призначеного покарання на підставі статті 49, частини 5 статті 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Постановлено частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 .
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 2000 грн.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено вважати засудженим ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В решті зазначений вирок залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотрималася.
Зокрема, прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції обґрунтовує їх лише неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 49 КК, однак не зазначає у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість цього рішення та конкретних порушень вимог закону, які на її думку, було допущено судом апеляційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх змісту та впливу на незаконність судових рішень з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання неюухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3