У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 , перекладача ОСОБА_12 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 на 60 днів, посилаючись на обставини викладені в письмовому клопотанні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 просив змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_10 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, посилаючись на відустність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того вказував на те, що необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на його думку відпала, оскільки свідки у кримінальному провадженні вже судом допитані, а тому вплив на них виключено.
Заслухавши клопотання та доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до слідуючого висновку, що зазначені прокурором обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, виходячи із слідуючого.
ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України, санкція за вчинення яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п"ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, строк дії якого спливає.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»).
Суд враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим.
Ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду, оскільки є громадянином іншої держави та з метою уникнення кримінальної відповідальності може покинути територію України, вчиняти інші злочини, оскільки не має офіційних джерел доходів, може впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; обставин, що свідчать про неможливість утримання його під вартою судом не встановлено. З метою запобігання можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, ризик втечі, суд вважає, що зазначені вище обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року, зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув"язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув"язнення може бути застосоване.
З урахуванням наявністі ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, дані про особу обвинуваченого та з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків, а також запобіганням спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, суд вважає, що зазначені вище обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

Клопотання прокурора- задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05 липня 2019 року включно.
Справу слуханням відкласти на 10 год. 00 хв. 23 травня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_13 ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5