Справа № 441/1806/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/204/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 15 червня 2018 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 15.06.2018 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання:

за ч.2 ст.186 КК п`ять років позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;
за ч.1 ст.129 КК України один рік обмеження волі;
за ч.1 ст.162 КК України два роки обмеження волі;
за ч.1 ст.126 КК України 110 годин громадських робіт.
На підставі ст.70 КК України, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 за їх сукупністю, шляхом часткового складання призначених покарань п`ять років вісім місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 27.11.2017 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4617 гривень майнової шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 26.11.2017 року, о 22 год. 30 хв., в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні магазину «Наш край» належному ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_11 повторно відкрито заволодів вирученими коштами в сумі 4 300 грн., пограбованим розпорядився.
27.10.2017 року, о 21 год. 15 хв., ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кафе-бару «Стара піцерія», що на вул. І.Франка, 2а в м. Городок Львівської області, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав зі столу чорний шкіряний гаманець «Kavenoo» вартістю 143 грн. 33 коп. з 10 000 грн., пластиковими картками «Fishka OKKO № 678» та «БРСМ нафта плюс №», а також пластиковою карткою «Кредобанк» № НОМЕР_1 » належні ОСОБА_9 , а всього майна на 10 143 грн. 33 коп., з викраденим втік.
28.10.2017 року, о 13 год. 45 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у невстановленому слідством місці, маючи умисел на погрозу вбивством, зателефонував ОСОБА_12 та впродовж 5-ти хвилин погрожував останній вбивством за допомогою ножа який встромить у голову, при цьому потерпіла сприйняла погрозу вбивством реальну й таку, що може здійснитись, а 29.10.2017 року о 19 год. 30 хв. обвинувачений знову зателефонував потерпілій та повідомив, що вже йде до неї додому з метою вбити її, тут же прийшов до будинку, що на АДРЕСА_2 , гримав у двері та по вікнах залякуючи потерпілу позбавленням її життя та висловлюючи свій намір її вбити, у зв`язку з чим у неї були реальні підстави побоюватись цієї погрози.
03.11.2017 року о 21 год., ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, пошкодивши цеглиною склопакет вікна, незаконно проник у житловий будинок АДРЕСА_2 , у якому правомірно проживає ОСОБА_12 , як наслідок порушив недоторканість житла потерпілої.
03.11.2017 року, о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку, що на АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_13 удар ногою в живіт, тягав за волосся, чинив інші насильницькі дії, завдавши фізичного болю потерпілій без спричинення тілесних ушкоджень.
Даний вирок в апеляційному порядку оскаржили обвинувачений та його захисник.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.126, ч.1 ст.129, ч.2 ст.185 КК України скасувати та кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.284 КПК України закрити. В частині призначеного покарання за ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання та застосувати відносно ОСОБА_7 ст.75 КК України.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 за змістом є аналогічними до апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 ..

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник зазначає, що ОСОБА_7 не здійснював крадіжки гаманця потерпілого ОСОБА_9 27.10.2017 року, оскільки ОСОБА_9 добровільного його передав ОСОБА_7 на зберігання в приміщенні кафе-бару, при цьому потерпілий одразу про це не повідомляв, поліції не викликав, зазначене було повідомлено свідком ОСОБА_14 і таким показам не було дано належну оцінку. Також захисник вказує на те, що сумнівним є наявність в гаманці ОСОБА_9 10000 гривень, оскільки гаманець в ОСОБА_7 було вилучено того ж дня, і він фізично не міг витрати майже 5000 гривень. І з приводу цього судом було допитано дружину ОСОБА_15 , яка на досудовому розслідуванні не допитувалась і в порядку ст.290 КПК України її показання не були відкриті стороні захисту.

Крім цього, сторона захисту вважає необґрунтованим засудження ОСОБА_7 ч.1 ст.129 та ч.1 ст.126 КК України, оскільки таке обвинувачення ґрунтується лише на показах потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (дружини ОСОБА_7 ), свідченнями інших осіб не підтверджується.

Також захисник вказує на те, що необґрунтованим є зазначення на обставину, що обтяжує покарання вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, оскільки медичний висновок з приводу цього був даний 27.11.2017 року після події, що мала місце 26.11.2017 року о 22 год. 30 хв., і як вказав сам ОСОБА_7 про те, що він був тверезий та алкогольні напої вжив після вчиненого грабежу.

Також сторона захисту зазначає, з огляду на те, що ОСОБА_7 не вчиняв злочину в стані алкогольного сп`яніння, визнання ним вини у вчиненні грабежу, відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_10 , що призначене покарання судом першої інстанції є занадто суворим та несправедливим.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що оскільки він не вчиняв злочинів, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.129 та ч.2 ст.185 КК України, то в цій частині кримінальне провадження щодо нього слід закрити, а в частині призначеного покарання за інші злочини за ч.2 ст.186, ч.1 ст.162 КК України вирок слід змінити і зменшити йому покарання, оскільки місцевий суд не врахував його щире каяття та безпідставно призначив занадто суворе покарання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подані апеляційні скарги та навели аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти поданих апеляційних скарг, вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувальних актів.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, що незважаючи на невизнання винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_7 , винуватість останнього у вчиненні злочинів, за які він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Разом з тим, вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та свідки повідомляли незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочинів, способу їхнього вчинення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 .. Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та судом першої інстанції, і перебувають в об`єктивному зв`язку з іншими доказами в кримінальному провадженні. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що потерпілі чи свідки могли оговорити обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Показами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та медичними висновками від 27.11.2017 року (т.1 а.с.194) та від 27.10.2017 року (т.1 а.с.149) достовірно стверджується перебування ОСОБА_7 на час вчинення та одразу після вчинення ним інкримінованих йому діянь в стані алкогольного сп`яніння, а тому не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги захисника про те, що зокрема ОСОБА_7 не вчиняв грабежу в магазині «Наш край», належного ФОП ОСОБА_10 , в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_9 добровільного передав ОСОБА_7 на зберігання в приміщенні кафе-бару власний гаманець, оскільки сам потерпілий на протязі всього часу вказував на те, що ОСОБА_7 не помітно для нього викрав гаманець зі столу, за яким сиділи разом з обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_14 , і останні жодним чином не вказували на обставини, на які посилається сторона захисту.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне та вмотивоване рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення заподіяних збитків внаслідок вчиненої крадіжки, тобто в тій частині грошових коштів, які не були в подальшому віднайдені у викраденому гаманці, який був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Таким чином, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині того, що вирок суду ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, оскільки такі в повному обсязі перевірені судом першої інстанції і з приводу них дана правильна оцінка, з якого погоджується суд апеляційної інстанції.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, не працює, негативно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього можливе лише за умови ізоляції від суспільства.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 15 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: