Ухвала
Іменем України
26 березня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-1470 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2018 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги випливає, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року вирок місцевого суду змінено, виключено з резолютивної частини вироку додаткове покарання у виді конфіскації майна. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, до покарання у виді 8 років позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на однобічність досудового розслідування та судового розгляду, наголошує про свою невинуватість, чим оспорює невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження.
Тобто, засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, засудженим у касаційній скарзі не вказано у чому полягає незаконність ухвали суду апеляційної інстанції, чим засуджений допускає суперечності при обґрунтуванні скарги, оскільки скасування чи зміна рішення суду першої інстанції без скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції не передбачено вимогами кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, прохальна частина касаційної скарги викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
У порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3