Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4201/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,-

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби на строк 60 днів, який рахується з 13 год. 36 хв. 27.04.19 року по 26.06.2019 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за тяжкі злочини, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує, що про намір ОСОБА_9 ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєний злочин свідчить, зокрема те, що він залишив місце пригоди, а також відмовився від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну поведінку та запобігти ризикам того, що перебуваючи на свободі, останній може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, шо у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000146 від 27 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 квітня 2019 року близько 03 год. 50 хв. водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Lexus LS 460» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 , рухався по правій смузі проїзної частини автодороги «Київ-Ковель» в напрямку м. Київ, перевозячи пасажирів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..
На 155 км + 125 м вказаної автодороги поблизу м.Коростень Житомирської області водій ОСОБА_9 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та на смузі свого руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу допустив зіткнення із задньою правою частиною напівпричепа «КОGEL SN 24» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у складі автопоїзда з сідловин тягачем «DAF TE 105XF» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_15 , який, рухаючись по автодорозі зі сторони м. Києва у напрямку м. Рівне, здійснював маневр повороту ліворуч для заїзду на територію АЗС «БНК».
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Lexus LS 460» ОСОБА_14 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження, від яких останній загинув на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
27.04.2019 року о 13 год. 36 хв. ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.04.2019 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, конкретні обставини кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травм внаслідок ДТП, раніше не судимий, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 27.04.2019 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2019 року.

Також, слідчий суддя врахував, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органів досудового розслідування не виключається. Щодо інших ризиків, на думку слідчого судді, клопотання слідчого не містить доказів на підтвердження їх наявності та прокурором не наведено.

Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризику, встановленому в судовому засіданні.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання встановленого ризику, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 і те, що останній офіційно непрацевлаштований, не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травм внаслідок ДТП, раніше не судимий.

Вказання апелянта на те, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, є лише припущенням та не підтверджується матеріалами клопотання.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_9 відмовився від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує висновків слідчого судді. Крім того, в матеріалах клопотання міститься копія відповіді на адвокатський запит Коростенської ЦМЛ про те, що ОСОБА_9 27.04.2019 року надав свою згоду на відібрання у нього зразків крові та в історії хвороби останнього міститься запис про відібрання у нього 27.04.2019 року зразків крові на визначення вмісту алкоголю (а.п. 52).

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби на строк 60 днів, який рахується з 13 год. 36 хв. 27.04.19 року по 26.06.2019 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :