КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою до 30 березня 2019 року включно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Зугдіді Грузії, громадянину Грузії, з середньою освітою, одруженому, маючому на утриманні дитину 2001 року народження, працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Постановлене рішення мотивоване тим, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в сукупності з даними про його особу та обсягом досудового розслідування який ще необхідно провести, свідчать, що запобігти існуючим ризикам в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисники підозрюваного подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно їх підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Апелянти посилаються на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на відсутність ризиків у його поведінці. Крім того, згідно доводів апеляційних скарг, слідчим суддею не було враховано і даних про особу підозрюваного, який в минулому не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання в Одеській області, одружений, у нього на утриманні перебуває дитина та батьки дружини, що вказує на міцність соціальних зв`язків.

Також, адвокатом ОСОБА_7 були подані доповнення до апеляційної скарги, в яких останній вважає, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу було подано до неналежного суду, оскільки на думку захисника територіальна юрисдикція органу досудового розслідування відноситься до Голосіївського районного суду міста Києва. Не погоджується апелянт і з висновками слідчого судді щодо неможливості визначення підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, так як вважає, що інкриміновані конкретно його підзахисному дії не пов`язані з застосуванням насильства.
На адресу суду надійшли заяви про особисту поруку ОСОБА_8 від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак просив залишити її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Підстави для застосування запобіжного заходу передбачені ст. 177 КПК України, зокрема відповідно до частини другої вказаної норми закону ними є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Також, положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що, при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 199 КПК України, важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові.
Колегією суддів встановлено, що зазначених вимог закону слідчим суддею, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, а заявлені слідчим ризики існують та в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Також, слідчий суддя дослідив доводи клопотання щодо обставин, які на час його розгляду перешкоджали завершенню досудового розслідування та врахував характер слідчих дій, що необхідно провести.
З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Також, сукупність наданих суду матеріалів спростовує доводи апелянтів щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки з них вбачається, що ризики, які були передумовою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час продовження йому запобіжного заходу існують і, що запобігти їм інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не в змозі.

При цьому, до висновку про ті обставини, що існуючи ризики не зменшилися, колегія судів приходить через призму практики Європейського суду з прав людини та обсягу досудового розслідування, який ще необхідно провести до його закінчення.

З урахуванням установлених підстав, а також конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, яке відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

Таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважаю принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було дотримано вимог чинного кримінального процесуального законодавства та не з`ясовано всіх обставин з якими пов`язана можливість його застосування, є безпідставними.

Ті дані про особу підозрюваного, на які в апеляційних скаргах посилаються захисники були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, крім того вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни останньому запобіжного заходу.

Спростовуються наданими суду матеріалами і посилання адвоката ОСОБА_7 на ті обставини, що клопотання про продовження його підзахисному строку дії запобіжного заходу було подано до неналежного суду.
Висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для визначення ОСОБА_8 розміру застави ґрунтуються на положеннях ст. 183 КПК України.

На підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і зави ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про особисту поруку ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою до 30 березня 2019 року включно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1301/2019 Категорія ст. 199 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_16
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1