Справа № 206/5/19
Провадження № 1-кп/206/125/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" січня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001477 від 07.11.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ранній Ранок, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 25.11.2003 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ст. 304 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 06.04.2004 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 13.06.2007 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 4 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 30.07.2013 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2016 року невідбутий строк 2 роки 4 місяці 12 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України,

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2016 невідбутий строк 2 роки 4 місяці 12 днів позбавлення волі, ОСОБА_3 замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України.

29.04.2016 року ОСОБА_3 , на підставі вищевказаної ухвали суду, прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, для відбування покарання у виді обмеження волі, де цього дня під розписку був ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками встановленими «Правилами внутрішнього розпорядку установи», а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Так, 04.11.2017 року приблизно о 10:00 годин ОСОБА_3 , на підставі наказу №819 АГ-17 від 03.11.2017 року про короткостроковий виїзд за межі виправного центру на неробочі та вихідні дні на підставі інструкції «Про порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань» №3361/5 від 22.11.2011 року, покинув територію ДУ «Ігренський виправний центр (№133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5., куди повинен був повернутись о 10:00 годині 06.11.2017 року.

В подальшому, у період часу з 10:00 годин 04.11.2017 року до 10:00 годин 06.11.2017 року (більш точного часу встановити не надалось можливим), під час перебування поза межами території ДУ «Ігренський виправний центр (№133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5 у ОСОБА_3 , який відбував покарання у виді обмеження волі та якому було дозволено короткочасний виїзд, виник злочинний умисел направлений на неповернення до місця відбування покарання.

Після чого, у період часу з 10:00 годин 04.11.2017 року до 10:00 годин 06.11.2017 року (більш точного часу встановити не надалось можливим), ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в порушення вимог ст. 67 Кримінально виконавчого кодексу та розділу 29 «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, зі змістом яких він ознайомлений особисто, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, безпідставно не повернувся після закінчення строку виїзду, на територію ДУ «Ігренський виправний центр (№133).

23.06.2018 року приблизно о 10.00 годин співробітниками ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», в Самарському районі м. Дніпро, ОСОБА_3 був виявлений та затриманий.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи попередженим під розписку про кримінальну відповідальність за порушення меж виправного центру та порушуючи вимоги п. 3 розділу 3, п.1 розділу 29 «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29.12.2014, не повернувся до місця відбування покарання у виді обмеження волі після закінчення строку виїзду, тобто до установи виконання покарань, а саме ДУ «Ігренський виправний центр (№133), розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, показав, що він 04.11.2017 року виїхав з ДУ "ІВЦ (№133)" на короткочасний виїзд проте вирішив не повертатись для подальшого відбуття покарання у виді обмеження волі. Також не заперечував того факту, що йому під розпис було відомо про порядок та умови відбування покарання, та положення ст. 390 КК України.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим що не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, за обставин, встановлених судом, тобто у неповерненні до місця відбування покарання особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому правопорушенні.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 390 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

При призначенні остаточного покарання суд врахуває положення п. 26 Постанови ПВС України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", яка вказує на те, що "При призначенні покарання за вчинення нового злочину особі, якій внаслідок акту амністії чи помилування невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, невідбута частина останнього приєднується повністю або частково до покарання за новий злочин. Невідбута частина покарання у вигляді обмеження волі станом на 07.11.2017 року складала 06 місяців 28 днів.

Враховуючи викладене, суд визначає остаточне покарання з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року, яке ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2016 року на підставі ст. 82 КК України було замінено на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити тією ж.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, до покарання, обраного ОСОБА_3 , за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Криворізького районного судом Дніпропетровської області від 30.07.2013 року і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 28.12.2018 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1