Справа №576/1009/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/818/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито,

учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

особи, відносно якої відмовлено в

застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду про відмову в застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2018 року відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , а кримінальне провадження про застосування до нього примусових заходів медичного характеру закрито.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд не встановивши підстав неосудності ОСОБА_7 під час вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, відмовив у застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно останнього та закрив відносно нього кримінальне провадження, при цьому посилаючись на ч. 5 ст. 513 КПК України, тим самим позбавивши прокурора можливості розпочати кримінальне провадження в загальному порядку. Також вказує, що суд постановив ухвалу з порушенням вимог ст. 372 КПК України, не навівши мотивів прийнятого рішення.

Судом першої інстанції за результатами розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 було встановлено, що 02 квітня 2018 року близько 01 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці за адресою вул. Києво-Московська, 53, м. Глухів, безпричинно грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та проявляючи особливу зухвалість, розбив скло вітрини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вказаною адресою, вартістю 1391 грн, потім підійшов до Глухівської центральної районної бібліотеки та розбив в ній скло вікна, вартістю 92 грн, таким чином завдавши шкоди потерпілим на вказані суми.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, суд зазначив, що не вбачає підстав для висновку про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння в стані неосудності, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 19 квітня 2018 року ОСОБА_7 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння перебував у стані обмеженої осудності, а тому на підставі ст. 20 КК України, ст.ст. 503, 513 КПК України підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, захисника і ОСОБА_7 , які вважали ухвалу суду законною, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався цих вимог не в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 20 КК України кримінальній відповідальності підлягає особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" судам роз`яснено, що враховуючи те, що згідно зі ст. 20 КК України особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, слід визнати, що справу щодо такої особи необхідно направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічне захворювання цієї особи.

Згідно з вимогами ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Вказаних підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 судом в повному обсязі встановлено не було.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 201 від 19 квітня 2018 року, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, він страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдальна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом.

Вказаний висновок суд належним чином не перевірив, та не надав йому належної оцінки в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України, якщо неосудність особи на час вчинення нею суспільно-небезпечного діяння не була встановлена, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито. У такому разі прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

Вказана норма закону була зазначена і в оскаржуваній ухвалі суду.

В той же час, суд, керуючись ч. 5 ст. 513 КПК України, фактично застосував протилежну норму, а саме ч. 3 вказаної статті, тобто постановив ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закрив кримінальне провадження, тоді як кримінальним процесуальним кодексом передбачене застосування ч. 3 ст. 513 КПК України у випадку, коли суд встановив, що, суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння чи кримінальне правопорушення.

Крім того, як вбачається із журналу судового засідання, судом були докази, надані стороною обвинувачення, але правова оцінка дана не була.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, суд у прийнятому рішенні допустився суперечностей, які є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для скасування судового рішення, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення, з врахуванням доводів апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4