Справа № 645/5309/17
Провадження № 1-кс/645/2519/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 24.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001511,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, якою просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 від 24.10.2018 року. В обґрунтування скарги зазначав, що 19.06.2017 року він звернувся до прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 з заявою про те, що посадові особи ТОВ НВП «Водомер» грубо порушили законодавство про працю. За даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області 24.06.2017 року зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Так, посадові особи ТОВ НВП «Водомер», на думку заявника, умисно усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи своє службове становище, видали та підписали наказ про його звільнення, чим грубо порушили трудові права, гарантовані ст. 43 Конституції України та прямо проігноровали вимоги ст. 119 Глави VІІ Гарантії і компенсації Кодексу законів про працю України гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. Слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні посадових осіб ТОВ НВП «Водомер» складу кримінального правопорушення. 08.05.2018 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира було скасовано наказ директора ТОВ НВП «Водомер» від 16.06.2017 року та поновлено заявника на посаді монтажника приладів і апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в ТОВ НВП «Водомер». Суд, встановив, що звільнення відбулося з порушенням норм чинного законодавства, оскільки у роботодавця були відсутні правові підставі для звільнення. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 05.09.2018 року залишено без змін рішення суду першої інстанції. Не зважаючи на це, слідчий СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , який діяв за погодженням із заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , виніс постанову про закриття кримінального провадження, фактично вважає, що незаконне його звільнення з роботи з посадовими особами ТОВ НВП «Водомер» під час його призову на військову службу за призовом осіб офіцерського складу під час дії особливого режиму є цивільно правовими відносинами, а не кримінальним правопорушенням. На думку слідчого, між ОСОБА_4 та ТОВ НВП «Водомер» наявні цивільно правові відносини, проте яким чином це впливає на відсутність складу злочину, слідчим жодним чином мотивовано не зазначено. Наявність рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2018 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 05.09.2018 року про поновлення на роботі не є тією безумовною обставиною, яка безпосередньо свідчить про відсутність складу злочину. Станом на момент написання скарги, заявника так і не поновлено на роботі, середній заробіток за час вимушеного прогулу невиплачений. ОСОБА_4 зазначав, що посадові особи ТОВ НВП «Водомер» при реалізації свого злочинного наміру мали особисту причину для його незаконного звільнення не виплачувати середній заробіток під час проходження військової служби в особливий період, не виконувати соціальну гарантію, передбачену для певної категорії працівників КЗпП України. Заявник зазначає, що звертався з клопотанням до слідчого щодо залучення до розслідування по даному кримінальному провадженню Головне управління Держпраці в Харківській області для надання роз`яснень, чи містять фактичні дані кримінального провадження ознаки незаконного звільнення та іншого грубого порушення законодавства про працю. Це дозволило би повно, всебічно та об`єктивно розслідувати справу. Але вказані дії слідчим СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 зроблені не були. Крім того, слідчий не допитав посадових осіб ТОВ НВП «Водомер» на предмет особистих мотивів, чому вони звільнили його з роботи.

На підставі викладеного до суду було подано відповідну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав скаргу у повному обсязі, просивши про скасування постанови про закриття кримінального провадження, посилаючись на обставини викладені вище.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення заявника, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001511 за ч. 1 ст. 172 КК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області знаходилося кримінальне провадження № 0001511 від 24.06.2017 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Відомості про даний злочину були внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 ..

Під час проведення досудового розслідування за даним фактом, слідчим були проведені наступні слідчі дії:

- допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 ;

- в порядку тимчасового доступу до речей і документів від 17.12.2017 року було отримано посадову інструкцію монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та керування, відомості про нарахування коштів (заробітної плати та аванси) на картковий рахунок співробітників №№ 29,28,35,32, платіжні доручення № 91 від 27.06.2017 року, № 86 від 14.06.2017 року, № 96 від 14.06.2017 року, № 105 від 29.06.2016 року; наказ ТОВ НВП «Водомер» від 16.12.2013 року про прийняття на посаду монтажника приладів та апаратів ОСОБА_4 ; наказ ТОВ НВП «Водомер» від 01.07.2011 року «Про призначення директора», з якого вбачається, що згідно рішення збору засновників ОСОБА_7 з 01.07.2011 року приступив до виконання обов`язків директора; розрахункові відомості; табелі обліку використання робочого часу; статут ТОВ НВП «Водомер», затверджений загальними зборами учасників; посадова інструкція бухгалтера; протокол № 2/11 загальних зборів учасників ТОВ НВП «Водомер» від 30.06.2011 року, приказ № 21к від 01.07.2011 року про призначення ОСОБА_8 начальником виробництва; приказ № 23к від 25.07.2011 року про прийняття на роботу ОСОБА_9 на посаду бухгалтера; наказ № 20к від 01.07.2011 року про призначення директора; посадова інструкція директора підприємства;

- допитаний в якості свідка ОСОБА_8 ;

Слідчим на його запит від 15.12.2017 року до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 також було отримано лист Московського РВК № 9307 від 21.12.2017 року, лист Харківського ОВК № 553/ю від 21.06.2017 року, розпорядження № 32 Московського РВК вих. № 1018 від 09.06.2017 року, рапорт ОСОБА_4 від 12.06.2017 року, витяг з наказу ВК Московського РВК № 59 від 19.06.2017 року, припис лейтенанту запасу ОСОБА_4 № 1084 від 19.062017 року, заява ОСОБА_4 від 19.06.2017 року, довідка ОСОБА_4 № 44 від 26.06.2017 року, лист Московського РВК ОСОБА_4 № 1205 від 06.07.2017 року.

Також, в судовому засіданні з`ясовано, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 та скасовано наказ директора ТОВ НВП «Водомер» від 16.06.2017 року та поновлено на посаді монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в ТОВ НВП «Водомер», стягнуто з підприємства відповідача на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.06.2017 року по 08.05.2018 року.

Рішення набрало законної сили.

Диспозиція статті 172 КК України передбачає відповідальність за умисне посягання на загальні умови праці. Частина 1 ст. 172 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушенням вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю. Об`єктивна сторона злочину передбачає встановлення: порушення конкретної норми трудового законодавства, що пов`язане з незаконним звільненням працівника з роботи або іншим грубим порушенням законодавства про працю та наявність грубого характеру цього порушення.

При цьому під «грубим порушення законодавства про працю» слід розуміти випадки обмеження трудових прав громадян або зневажливе до них ставлення. Поняття «грубе порушення» має оціночний характер, і в кожному конкретному випадку воно повинне встановлюватися виходячи з кількості потерпілих, тяжкості можливих наслідків, тривалості, систематичності порушень, злісності мотивів тощо.

Викладені у постановах Верховного Суду України положення в частині застосування норм права є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. А висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ст. 13 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Так, згідно постанови Верховного Суду України від 01.10.2015 року у справі №5-106кс15, зазначається, що поняття «інше грубе порушення законодавства про працю», яке використане законодавцем у частині 1 статті 172 КК України, має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю України. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення:

1) характеру порушуваних трудових прав людини;

2) категорії працівника, права якого порушуються;

3)об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо);

4) суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, суд у кожному окремому випадку має виходити з характеру порушених трудових прав людини, обставин, за яких вчинено це порушення, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження звільнення ОСОБА_4 відбулося з порушенням норм чинного законодавства України, у підприємства ТОВ НВП «Водомер» не було підстав для звільнення останнього, зв`язку з чим звільнення було незаконним.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 , поновлено на посаді монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в ТОВ НВП «Водомер», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, що незаконне звільнення ОСОБА_4 з роботи відбулося з особистих мотивів, а також з іншим грубим порушенням законодавства про працю, як передбачено диспозицією ст. 172 КК України.

В судовому засіданні не здобуто даних, які б свідчили, що вчинене порушення законодавства про працю є грубим з огляду на характер порушених прав ОСОБА_4 , зокрема конституційно гарантованого права на працю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що до теперішнього часу, рішення Богунського районного суду м. Житомира про поновлення його на роботі на посаді монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в ТОВ НВП «Водомер» не виконано, а тому з боку ТОВ НВП «Водомер» має місце триваюче грубе порушення законодавства про працю.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 повідомив, що в його провадженні знаходиться інше кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00002754 за ч. 1 ст. 382 КК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за ч.1 ст. 172 КК України та кримінальне провадження за ч. 1 ст. 382 КК України не об`єднані в одне провадження.

Необхідно зауважити, що умисне невиконання рішення суду, є окремим складом злочину, який підлягає доведенню під час досудового розслідування. При цьому об`єктом даного злочину є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення, тоді як об`єктом злочину, передбаченого ст. 172 КК України є трудові права людини, які включають право на працю, право на гарантовану заробітну плату, право на відпочинок.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, по якому слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що постанова була прийнята у відповідності до вимог КПК України, всі доводи, що викладені в заяві про кримінальне правопорушення були належним чином перевірені.

З огляду на вищезазначене, слідчим виконані необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі та в залежності від встановленого, прийняте законне та обґрунтоване рішення, яке є належним чином мотивованим з всебічним аналізом доводів заявника.

Доводи ОСОБА_4 щодо необґрунтованості, незаконності та передчасності оскаржуваної постанови спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження та відсутністю відомостей, які б свідчили про такі твердження.

Враховуючи викладене вище, суд залишає без задоволення скаргу ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 24.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001511- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1