ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003083 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.12.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 25.06.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 29.12.2014 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 21 день;
- 22.02.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту. Звільнився 18.04.2017 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги захисник просить вирок суду скасувати, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпання можливості їх отримання, закривши кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно суворим.
Вказує на те, що покази потерпілого у вироку викладені не в повному обсязі, оскільки останній зазначав, що вживав алкогольні напої, але суд це у вироку не зазначив.
Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні об`єктивні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки єдиним доказом, що цей злочин вчинив саме він, є покази потерпілого.
Крім того, обвинувачений був затриманий на місці події працівниками поліції та доглянутий, але телефону в нього не виявили.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; також вирішено питання щодо судових витрат.
За обставин, викладених у вироку, 10.09.2017 року близько 03.00 години ОСОБА_8 , знаходячись в кафе «1001 ніч» по вул. Січеславська Набережна, 29-Б в м. Дніпро, побачив в руках у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки Xiaomi REDMI Note 3 Pro та визначив його об`єктом свого злочинного посягання. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що його дії є очевидні для самого потерпілого, не зважаючи на опір потерпілого, його спроби утримати свій телефон, вирвав вищевказаний мобільний телефон з рук потерпілого, в процесі чого завдав останньому один удар ліктем правої руки в обличчя спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця у правій параорбітальній області, забійної рани в проекції правої гайморової пазухи, таким чином відкрито заволодівши викраденим майном ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 у розмірі 3 999 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи захисника щодо не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не заслуговують на увагу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 10 вересня 2017 року до пізньої ночі він з товаришем святкували «День міста», де сиділи за столиком в кафе «1001 ніч» та в якийсь момент, виявив пропажу своєї сумки. Потерпілий пішов на вихід і як тільки вийшов, то в районі місця для куріння його ударом збив з ніг якийсь хлопець і потім його почали бити 2-3 особи, наносячи удари ногами в різні частини тіла. Після чого, до нього ззаду підійшов обвинувачений, схопив телефон потерпілого і намагався вирвати його, для чого наніс ліктем удар в праве око потерпілого, вирвав телефон і пішов в середину кафе. Потерпілий повернувся до свого столика і за допомогою свого товариша викликав поліцію, однак обвинувачений декілька разів підходив до його товариша і говорив про те, щоб розібратись без поліції, він знав де сумка потерпілого і готовий за 1000 гривень її повернути. Коли приїхали поліцейські обвинувачений намагався зникнути, однак потерпілий вказав на нього і поліцейські його затримали та обшукали, однак телефон потерпілого не знайшли.
Такі показання відповідають поясненням свідка ОСОБА_11 , який хоча і не бачив, однак знає виключно зі слів потерпілого, який розповів про це відразу після інциденту і показував на обвинуваченого, який підходив і пропонував вирішити питання повернення викрадених речей потерпілому за винагороду.
Також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що вони працюють на посадах інспекторів патрульної поліції, та їм надійшов виклик про необхідність прибути до кафе «1001 ніч» на допомогу до іншого екіпажу, який там знаходиться в зв`язку з грабежом, та які повідомили, що вони затримали підозрюваного по гарячих слідах за вказівкою потерпілого.
Крім того, причетність обвинуваченого до вчинення саме ним інкримінованого йому злочину підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання та додатками до них фототаблиць від 12 вересня 2017 року, під час проведення яких серед пред`явлених осіб потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 впізнали чоловіка, а саме ОСОБА_8 , як особу, яка 10 вересня 2017 року приблизно в період часу з 03 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин, знаходячись в кафе «1001 Ніч» за адресою: вул.Січеславська Набережна,29-Г у м. Дніпрі, відкрито із застосуванням насилля заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi REDMI Note 3 Pro, який належить ОСОБА_9 (а. к. п. 21-24, 25-28 т. 2).
Більш того, даний факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2017 року, де ОСОБА_9 вказав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень з метою заволодіння його мобільним телефоном (а. к. п. 74 т. 2).
На переконання колегії суддів, з урахуванням зазначених досліджених у судовому засіданні доказів, які є належними, достовірними, допустимими й достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Посилання захисника на те, що відсутні об`єктивні докази щодо вчинення саме ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, на думку колегії суддів не є слушними, оскільки судом були допитані як потерпілий, так і свідки, надана оцінка їх показам, та судом обґрунтовано покладено в основу вироку ці покази як на підтвердження винуватості обвинуваченого, оскільки ці покази не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного, є узгодженими і підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що відразу після пограбування потерпілий вказував на обвинуваченого.
Твердження захисника на те, що при затриманні обвинуваченого на місці події працівниками поліції не було виявлено мобільного телефону, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки потерпілий впевнено підтвердив та під час слідчого експерименту показав, як ОСОБА_8 схопивши обома руками телефон почав виривати його з правої руки потерпілого, та ліктем завдав йому удар в обличчя, в наслідок якого останній відпустив мобільний телефон з руки, після чого обвинувачений з телефоном зник (а. к. п. 74 т. 2).
Доводи сторони захисту про те, що судом не зазначено у вироку, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння не спростовує висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 , оскільки встановлені у вироку обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, яким надано належну оцінку.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги статей 50, 65 КК України, враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим тяжкого злочину; відсутність обставин, які помякшують та обтяжують покарання, особа винного, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також неодноразово судимий за злочини проти власності, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 без застосування положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке є мінімальним розміром санкції статті, та необхідним і достатнім для його виправлення.
Підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання відсутні, оскільки таке покарання враховує наявні судимості та особу обвинуваченого, який на шлях виправлення не став.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4