ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3862/18 Номер провадження 11-кп/814/448/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого представника потерпілого захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченогоОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0004270 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 7 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави 6578 грн. судових витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 26 вересня 2017 року близько 15 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Е320», днз НОМЕР_1 , по вул. Кагамлика в м. Полтава, неподалік будинку №37-а, при виконанні повороту ліворуч, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, допустив на смузі зустрічного руху зіткнення із мотоциклом «Suzuki» під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по цій же вулиці в зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В засіданні апеляційного суду обвинувачений уточнив вимоги апеляційної скарги та просив не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на щире каяття, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання та вимог потерпілого про відшкодування шкоди.

Вказує, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, утримує сім`ю, має неповнолітнього сина та матір пенсіонерку, а керування транспортним засобом є єдиним джерелом його існування.

Звертає увагу на відсутність у вироку суду обґрунтування необхідності призначення додаткового покарання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, думку потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Доводи обвинуваченого про безпідставне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є непереконливими.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено альтернативні види основних покарань та право суду призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до роз`яснень в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч.1 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначаючи ОСОБА_10 покарання, місцевий суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності та з огляду на обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, про які наголошено в апеляційній скарзі, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення найменш суворого виду основного покарання в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України.
При цьому місцевий суд дійшов правильного висновку, що враховані при призначені основного покарання обставини, що його пом`якшують, не є безумовною підставою для незастосування додаткового виду покарання.
Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами місцевий, суд дотримався наведених вимог закону та належним чином мотивував своє рішення, всупереч твердженням апелянта.
Так, суд обґрунтовано взяв до уваги конкретні обставини кримінального провадження, а також думку потерпілого, який наполягав на позбавленні обвинуваченого права керувати транспортними засобами та пояснював, що ОСОБА_10 взагалі не відшкодована шкода, спричинена злочином.
Звертає увагу колегія суддів і на відсутність будь-яких доказів того, що керування автомобілем є єдиним джерелом доходу ОСОБА_10 , а тому його доводи, що позбавлення права керувати транспортними засобами позбавить засобів до існування є непереконливими.
Крім того, апеляційний суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Суб`єктивне ставлення ОСОБА_10 до вчиненого злочину, а саме відсутність жалю з приводу вчиненого, небажання виправити ситуацію, що склалася, не вжиття заходів, спрямованих на відшкодування заподіяної потерпілому шкоди свідчить про відсутність у нього щирого каяття.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_10 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає принципам законності, індивідуалізації та є справедливим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 7 листопада 2018 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4