Справа № 308/2690/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.03.2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279, погоджене з прокурором, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що 06.03.2019 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.03.2019 о 22 год. 20 хв. за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, по вул. Головній 1, біля магазину «Кефір» особи ромської народності близько 40 чоловік вчиняють бійку зі працівниками служби «СБМ».

Відомості по даному факту 07 березня 2019 року внесені до ЄРДР №0000279 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Виїздом СОГ на місце події встановлено, що четверо осіб ромської народності: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , 06.03.2019 о 21 год. 30 хв. приїхали на автомобілі Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 до магазину «Кефір», що в с. Оноківці для того аби купити алкогольні напої. Під час перебування в магазині останні спровокували конфлікт з пересічними громадянами та персоналом в результаті чого було викликано, за допомогою тривожної кнопки, представників приватної охорони ТОВ «СБМ». По приїзду двох екіпажів груп швидкого реагування ТОВ «СБМ» у складі: 1) ОСОБА_8 ; 2) ОСОБА_9 ; 3) ОСОБА_10 , особи ромської народності не припиняли протиправні дії продовжували заважати нормальному функціонуванню закладу. На неодноразові вимоги працівників «СБМ» не реагували, внаслідок чого між особами ромської народності та працівниками «СБМ» виникла бійка. Через деякий час до магазину «Кефір» під`їхав автомобіль ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_2 з якого вийшов ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та інші невстановлені органом досудового розслідування особи та почали бійку з працівниками «СБМ».

07.03.2019 року старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_12 було проведено огляд місця події, а саме огляд узбіччя дороги, біля магазину «Кефір», в с. Оноківці, по вул. Головній. На відстані двох метрів від магазину було виявлено транспортний засіб Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 в якого, в ході візуального огляду було виявлено розбите скло на задній правій дверці та пробите заднє праве колесо. Окрім цього, на відстані 1 метра було виявлено автомобіль ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, в ході проведення візуального огляду якого було виявлено на килимі, біля заднього сидіння дерев`яну палицю довжиною біля 1 м, металеву палицю довжиною біля 1,2 м. На задньому сидінні було виявлено дерев`яну палицю довжиною діаметром біля 7 см., довжиною біля 1,2 м. Біля переднього правого пасажирського сидіння на килимі виявлено дві дерев`яні палиці довжиною біля 0,5 м чорного кольору типу «бита». При відкритті водійських дверцят, на килимі виявлено дерев`яну палицю довжиною 0,7 метри. При відкритті багажного відділення, виявлено дерев`яну палицю типу «ніжка з-під дивану», довжиною 0,6 м. Окрім цього, на землі біля автомобілів виявлено частину дерев`яної палиці довжиною 0,7 м.

В ході ОМП працівниками поліції було проведено детальний огляд місця події та вилучено наступні об`єкти:транспортний засіб Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_13 , в якого розбите праве заднє скло на дверцятах та пробите праве заднє колесо; транспортний засіб марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_14 ; металева палиця довжиною біля 1,2 м; три дерев`яні палиці довжиною біля 1м, 1,2 м та 0,7 м; дерев`яна палиця типу «ніжка від дивану» довжиною близько 0,6 м; дві дерев`яні палиці типу «бита» чорного кольору, довжиною близько 0,5 м; частина дерев`яної палиці довжиною 0,7 м.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі та предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речовий доказ. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої, кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Слідча ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду клопотання була повідомлена своєчасно і належним чином, однак її не явка в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

Так, всупереч вимогам частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт слідчим не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності такого роду арешту.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, в клопотанні слідчим не вказано та з долучених матеріалів неможливо встановити чи повідомлялися будь-які особи, зокрема і ОСОБА_13 чи ОСОБА_14 про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, чи яких-небудь інших злочинів та що вилучене слідчим майно стосується саме порушеного кримінального провадження, що позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність вилученого майна положенням ст. 170 КПК України.

Дані обставини в своїй сукупності позбавляють суд можливості вирішити заявлене слідчим клопотання про арешт по суті.

Зі змісту ч.3 ст.172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання слідчому з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.03.2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279, погоджене з прокурором, про арешт майна - повернути слідчому, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1