Провадження № 1-кс/331/1010/2019
Справа № 331/2492/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із заявою про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в якому просила слідчого суддю скасувати арешт, накладений на 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,5 кв.м житловою площею 23 кв.м..
В обґрунтування заяви зазначено, що у жовтні 2014 року, вона, як мати малолітньої ОСОБА_5 , звернулася до СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про те, що невстановлена особа, 09.08.2014 надала приватному нотаріусу ОСОБА_6 раніше спеціально заготовлені завідомо підроблені документи, що містять недостовірні дані про право власності на квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_7 від 29 листопада 1995 року, довідку з БТІ №274 від 05.08.2014 року, згідно якими право власності на житловий будинок в розмірі 2/5 частини зареєстровано лише за ОСОБА_7 . Після чого, нотаріус ОСОБА_6 на підставі наданих документів, прийнявши їх за достовірні, відкрила розділ на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових справ на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та зареєструвала права власності на квартиру за ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року в рамках кримінального провадження № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року накладено арешт на 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,5 кв.м житловою площею 23 кв.м., яка належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 01.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , реєстровий №895.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року позовну заяву Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про визнання довіреності, договору дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування 2/5 (двох п`ятих) частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_10 , який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності від 07.08.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 , реєстровий №1375, та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 09 серпня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за №700. Витребувано на користь малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 . Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 1/15 частину) , та після смерті баби - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (на 5/15 частини). В частині позову щодо визнання недійсною довіреності - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 судовий збір в дохід держави в сумі 1580 грн. 14 коп., по 526 грн. 71 коп. з кожного.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_8 відхилена. Апеляційну скарга приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 задоволена частково. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року у цій справі змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання суду на порушення приватним нотаріусом ОСОБА_6 вимог законодавства при посвідченні договору дарування від 09.08.2014р., р. № 700, між ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В решті рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року касаційну скарга ОСОБА_8 відхилена. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами від 24.05.2016 року по цивільній справі за позовом Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про визнання довіреності, договору дарування недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - відмовлено.
Постановою апеляційного суду Запорізької області від 17 липня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_8 відхилена. Ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року залишена без змін.

Враховуючи, що рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року набрало законної сили, яким повернуто у власність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 , необхідність у продовженні арешту відпала.

На підставі викладеного, просила суд зняти арешт з 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року належать на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 у судовому засіданні у повному обсязі підтримала клопотання та просила суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала, зазначивши, що необхідність існування арешту в рамках кримінального провадження № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відпала.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, взявши до уваги пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 від 03 квітня 2015 року в рамках кримінального провадження № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року накладено арешт на 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,5 кв.м житловою площею 23 кв.м., яка належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 01.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , реєстровий №895.

Метою накладення арешту було забезпечення недопущення подальшого незаконного відчуження та відновлення порушених прав потерпілої малолітньої ОСОБА_5 ..

Одночасно встановлено, що Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року позовну заяву Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про визнання довіреності, договору дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування 2/5 (двох п`ятих) частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_10 , який діяв від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності від 07.08.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 , реєстровий №1375, та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 09 серпня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за №700. Витребувано на користь малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 . Визнано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 1/15 частину) , та після смерті баби - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (на 5/15 частини). В частині позову щодо визнання недійсною довіреності - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 судовий збір в дохід держави в сумі 1580 грн. 14 коп., по 526 грн. 71 коп. з кожного.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_8 відхилена. Апеляційну скарга приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 задоволена частково. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року у цій справі змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання суду на порушення приватним нотаріусом ОСОБА_6 вимог законодавства при посвідченні договору дарування від 09.08.2014р., р. № 700, між ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . В решті рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року касаційну скарга ОСОБА_8 відхилена. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами від 24.05.2016 року по цивільній справі за позовом Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про визнання довіреності, договору дарування недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - відмовлено.
Постановою апеляційного суду Запорізької області від 17 липня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_8 відхилена. Ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2017 року залишена без змін.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналізуючи доводи заяви про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що станом на лютий 2019 року відпала потреба застосування арешту майна, накладеного на 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року належать на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року набрало законної сили, яким повернуто у власність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження існування обтяження на нерухоме майно заявника є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не відповідає цілям кримінального провадження, у звязку із чим підстав для продовження існування обмеження його прав немає, тому арешт майна необхідно скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0002987, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Cкасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2015 року, на 2/5 (дві п`ятих) частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року належать на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1
26.02.2019