Справа № 203/1728/19
У Х В А Л А
іменем України

16 травня 2019 року Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-суді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинувачених ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000733 від 24.03.2019 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилалася на те, що на волі обвинувачені зможуть перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисник просили суд змінити міру запобіжного заходу на більш м`яку цілодобовий домашній арешт.

Статтею 199 глави 18 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, згідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою і , крім відомостей, зазначених у ст.. 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мають постійне місто реєстрації та проживання, ОСОБА_6 .
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України без застосування електронного браслету.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який цілодобовий домашній арешт - за адресою: АДРЕСА_1 а саме, заборонити обвинуваченому залишати житло - квартиру по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, суду цілодобово на строк два місяці, тобто, до 14 липня 2019 року за виключенням прибуття на виклик слідчого, прокурора чи суду за необхідності проведення слідчих та процесуальних дій за його участю, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_4 невідкладної медичної допомоги.

Звільнити ОСОБА_4 із під варти у залі суду.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місяця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками по справі, потерпілими та іншими обвинуваченими.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який цілодобовий домашній арешт - за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, заборонити обвинуваченому залишати житло - квартиру по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, суду цілодобово на строк два місяці, тобто, до 14 липня 2019 року за виключенням прибуття на виклик слідчого, прокурора чи суду за необхідності проведення слідчих та процесуальних дій за його участю, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_5 невідкладної медичної допомоги.

Звільнити ОСОБА_5 із під варти у залі суду.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місяця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками по справі, потерпілими та іншими обвинуваченими.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка обвинувачується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який цілодобовий домашній арешт - за адресою: АДРЕСА_2 а саме, заборонити обвинуваченій залишати житло - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, суду цілодобово на строк два місяці, тобто, до 14 липня 2019 року за виключенням прибуття на виклик слідчого, прокурора чи суду за необхідності проведення слідчих та процесуальних дій за його участю, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_6 невідкладної медичної допомоги.

Звільнити ОСОБА_6 із під варти у залі суду.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі Дніпропетровської області, Магдалинівського району, с. Шевське без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місяця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками по справі, потерпілими та іншими обвинуваченими.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1