Дата документу 06.02.2019 Справа № 320/214/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/107/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/214/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, тобто до 11 березня 2019 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора; не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Визначено строк дії вказаної ухвали до 11 березня 2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 10 січня 2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання у кримінальному провадженні №0000086, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2019 року, слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 08.01.2019 року, приблизно о 20 годині 07 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно та за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_12 , переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом пошкодження вікна проникли в приміщення магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне потерпілій ОСОБА_13 майно, а саме: мобільний телефон марки "LG- Т370", в корпусі білого кольору, imei1: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 , вартістю 700 гривень, який був обладнаний чохлом білого кольору та сім картою оператора "Київстар", які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, 2 (дві) піжами трикотажні виробництва "Турція", вартістю 150 гривень кожна, загальною вартістю 300 гривень, кофту виробництва "Уют" з начосом, вартістю 88 гривень, кофту з хутра М515, батал, вартістю 515 гривень, грошові кошти в розмірі 14140 гривень, чим завдали потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 15743 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, але не доведено що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання цим ризикам. В даній конкретній справі найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_8 , може бути цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки останній має постійне місце проживання, характеризується задовільно, проживає разом зі своєю матерію та молодшою сестрою, тобто має міцні соціальні зв`язки. Також, суд прийняв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 свою причетність до скоєного визнає, має намір співпрацювати зі слідством.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Вважає, що слідчим суддею в повній мірі не враховані дані про особу підозрюваного, а саме останній раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, зокрема крадіжок, судимість за вчинення яких не знята та не погашена в установленому законом порядку. Так, 28.08.2014 року Василівським районним судом Запорізької області ОСОБА_8 призначено реальну міру покарання за вчинення умисного корисного злочину середньої тяжкості за ч.2 ст.185 КК України. 16.09.2016 року ОСОБА_8 умовно-достроково звільнений від відбування покарання. Проте, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність та знов вчинив умисний, тяжкий та корисливий злочин, повторно за попередньою змовою групою осіб, шляхом проникнення до чужого володіння, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Зазначене може свідчити про антисоціальну спрямованість поведінки ОСОБА_8 та у органів досудового розслідування є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може вчинити новий злочин та намагатись переховуватись від органів досудового розслідування. Саме ці обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, але судом не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, у зв`язку з чим безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який провину свою у вчиненні злочину визнав, має намір активно сприяти розкриттю злочину, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, проте має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, де проживає разом з матір`ю та сестрою, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, суспільно небезпечні наслідки, які настали, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, погоджується з можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Що стосується існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконного впливу на потерпілого та свідків, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначеного ризику, що підозрюваний здійснював спроби впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Крім того, на момент апеляційного розгляду, встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду для розгляду кримінального провадження по суті та призначено підготовче судове засідання 11 лютого 2019 року.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, тобто до 11 березня 2019 року включно, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4