печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого майна, у межах кримінального провадження № 0004211,

В С Т А Н О В И В :

01.11.2018 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 02.11.2018, на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого майна, у межах кримінального провадження № 0004211.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 24.10.2018, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2018, здійснено обшук за місцем проживання директора ТОВ «ВКП «Альянс-груп» ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено речі та документи, що не входили до переліку, щодо яких було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вказаною ухвалою слідчого судді та на яке в подальшому не було накладено арешт, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених у ній.
Слідчий, бездіяльність якого є предметом оскарження, до судового засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заслухавши позицію учасників розгляду щодо скарги, вивчивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004211 від 17.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
22.10.2018 р. ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «ВКП «Альянс-груп» ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано, з метою відшукання та вилучення речей і документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

24.10.2018 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «ВКП «Альянс-груп» ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано, під час якого вилучено речі та документи.
Встановлено, що в ухвалі слідчого судді від 22.10.2018, якою надано дозвіл на проведення обшуку, прямо вказано та надано дозвіл на відшукання та вилучення документів речей та документів, які у скарзі адвокат просить суд зобов`язати сторону обвинувачення повернути.
Відтак, вилучене майно відповідно до проколу обшуку, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог, а відтак вимоги скарги слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 39, 234236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого майна, у межах кримінального провадження № 0004211 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1