Справа № 487/523/17
Провадження № 1-кп/487/162/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0004497 від 23.09.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, працюючого різноробочим ТОВ «Авако», раніше судимого:

17.02.2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

24.06.2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, 70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 06.08.2015 з Вознесенської ВК на невідбуту частину покарання строком 1 рік 11 місяців 26 днів,

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 біля 02:00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись біля бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Курортна, 9, маючи корисливий злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи повторно, із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось в нанесенні удару в праве око ОСОБА_6 , від якого потерпілий впав на землю, виймав з кишені брюк останнього мобільний телефон марки «Bravis» модель А501 Bright, вартістю 1999 гривень.

Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, маючи можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Тим самим, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому заволодінні чужим майном, вчинене повторно із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я (грабіж).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав, та пояснив суду, що 23.09.2016 біля 02:00 годин, він знаходячись біля бару «Coco Bongo», наніс удар в праве око ОСОБА_6 , від якого потерпілий впав на землю, підійшовши до нього ОСОБА_4 вийняв з кишені брюк потерпілого мобільний телефон марки «Bravis» та допоміг потерпілому встати. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Також провина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами по справі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.09.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 просить прийняти заходи відносно ОСОБА_4 , який з застосування насилля відкрито викрав мобільний телефон потерпілого;

- протоколом огляду місця події від 23.09.2016 року та фототаблицею до нього;

- протоколом огляду предмету від 06.10.2016 року, а саме лазерного диску LH6105RK, відповідно до якого вбачається, що о 02:29:20 ОСОБА_4 правою рукою наносить удар по лівій стороні обличчя потерпілому ОСОБА_6 .. Від удару потерпілий падає на землю. ОСОБА_4 на декілька секунд відходить, та повертається до до потерпілого. який знаходиться на землі. Після цього нахиляється до нього та дістає щось із його кишені, та кладе собі у кишеню куртки та підіймає хлопця з землі;

- копією товарного чеку від 06.07.2016 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Bravis» модель А501 Bright, складає 1999 грн.;

Досліджені під час судового розгляду письмові докази та показання обвинуваченого узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеними в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена у повному обсязі, а його дії кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України - відкрите заволодінні чужим майном, вчинене повторно із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає визнання провини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує особу обвинуваченого те, що він раніше судимий, на обліку в МОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №24 від 24.01.2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , страєждає в теперішній час та страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним розладом - змішаним розладом особистості, стан компенсації /F 61.0/. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, вину у вчиненні якого визнав, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо з урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченого, так і іншими особами .

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покараня з випробовувальним терміном строком на 1 рік.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1