Справа № 522/6809/19
Провадження по справі № 1-кс/522/6288/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подана в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 у справі №757/8557/17-к, а саме в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , який відкритий в АТ «Імексбанк».
В обґрунтування клопотання особа, яка подала клопотання зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р. по справі № 757/8557/17-к, в рамках кримінального провадження №0000273, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти ОСОБА_3 , що знаходяться на його рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А, заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання, з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.
Вважає, що арешт накладено незаконно та необґрунтовано, з тих підстав, що у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015, немає жодних доказів про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень так, як ОСОБА_3 є лише вкладником цього банку на підставі договору, який був укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_3 про приєднання до публічного договору №1 банківськього вкладу (Депозиту). Враховуючи зазначене просить скасувати арешт, у зв`язку з тим, що він є безпідставним, незаконним та таким що порушує право власності гарантоване Конституцією України.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, слідчий суддя визнав за можливим розгляд клопотання за їх відсутності за наявними матеріалами клопотання.
Вислухавши доводи адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання та долучені до нього документи, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Приморським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами АТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 № 757/8557/17-к в рамках зазначеного провадження накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках 361 фізичних осіб, відкритих у АТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-А, заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання, з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 14.02.2017 № 757/8557/17-к, слідчим суддею зроблено висновок, що грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт, є предметом кримінального правопорушеня.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
З ухвали слідчого судді про накладення арешту не вказано, за яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, які встановлені за час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, арештовані грошові кошти мають відношення до вчинення кримінального правопорушення. Також, ОСОБА_3 не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України, та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та приходить до висновку, що володільцем грошових коштів на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів доведено відсутність підстав для подальшого арешту грошових коштів, які належать ОСОБА_3 , а тому вважаю наявними підстави згідно ст.174 КПК України для скасування вказаного арешту.
Відтак, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015 задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14.02.2017 у провадженні №757/8557/17-к, а саме: в частині грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Імексбанк», МФО 328384, який належить ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
10.05.2019