233 № 233/3587/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року Костянтинівский міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянки України, яка не працює, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , обґрунтовуючи його тим, що в ході досудового розслідування 21.06.2017 року, відповідно ст. ст. 276-278 КПК України, складено письмове повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України. Разом з тим, у зв`язку з переховуванням підозрюваної від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 27.06.2017 року її оголошено у розшук. На підставі чого 07 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Селидівського міського суду Донецької області було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, оскільки відомо, що обвинувачена є членом так званої «ДНР» та переховується від суду у частині Донецької області, що тимчасово не контролюється українською владою, та, згідно з отриманою інформацією, перебуває на території ОРДЛО, а тому здійснювати судовий розгляд даного кримінального провадження у загальному порядку неможливо та є підстави для здійснення спеціального судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що справа має розглядатися виключно за участю ОСОБА_7 та не має доказів щодо перебування останньої на непідконтрольній території.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та надані матеріали, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає загальним засадам кримінального провадження: законність (ст. 9 КПК України), забезпечення права на захист (ст. 20 КПК України) та доступ до правосуддя (ч. 3 ст. 21 КПК України), а також гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.
Як зазначено у ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того у § 3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, зазначено, що кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли він не має достатньо коштів для оплати цього захисника.
Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».
Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.
Пунктом 20-1 Перехідних положень КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, а також у цьому пункті, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Процедури іn absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішенні «Меденіца проти Швейцарії») були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.
Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.
В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачена ОСОБА_7 в достатній мірі проінформована про те, що вона притягується до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд даного кримінального провадження, та на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачена недвозначно відмовилася від свого права приймати участь в слуханні справи. Суду не надано переконливих доказів та фактичних даних того, що обвинувачена переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а саме перебуває на тимчасово окупованій території України. Стороною обвинувачення, станом на час проведення підготовчого судового засідання, не надано суду жодних даних про те, яких вжито заходів для розшуку обвинуваченої.
Так, на підтвердження того, що обвинувачена перебуває на тимчасово непідконтрольній території ОРДЛО, прокурором надано лише копію протоколу від 10 травня 2017 року: а саме: відео файли, викладені в мережу інтернет-ресурсу «YouTube.com» користувачем «Министерство Информации ДНР» 16 липня 2015 року, 24 липня 2015 року, 15 серпня 2015 року, 10 серпня 2015 року, на яких виступає ОСОБА_7 .
Колегія суддів зауважує, що незважаючи на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, суд не зобов`язаний призначити спеціальне судове провадження, оскільки стороною обвинувачення потрібно саме довести наявність зазначених вище обставин, які б дозволяли призначити спеціальне судове провадження.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження задоволенню не підлягає, оскільки ним не доведено, що обвинувачена ОСОБА_7 в достатній мірі проінформована про те, що вона притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачена переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а саме перебуває на тимчасово непідконтрольній території України, або за межами України.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).

Статтею 335 КПК України передбачено право суду зупинити судове провадження у разі розшуку обвинуваченого.

Разом з тим, зважаючи на те, що проведення судового засідання у відсутності обвинуваченої неможливо та на даний час її місцезнаходження органом досудового розслідування не встановлено, колегія суддів вважає за необхідне на підставі пунктів 2, 10, 13, 14, 15, ч. 1 ст. 16, ч. 2 ст. 7, ст. 335 КПК України оголосити обвинувачену ОСОБА_7 у розшук, а провадження по справі зупинити до її розшуку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 315, 323, 335, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, відмовити.

Оголосити розшук ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянка України, яка не працює, раніше не судима, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Організацію виконання розшуку обвинуваченої ОСОБА_7 доручити органам Національної поліції України.
Зупинити судове провадження до розшуку обвинуваченої.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення судом.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя Судді