Справа №585/4345/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/383/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 14 січня 2019 року, якою засуджений

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Краснопільського районного суду Сумської області, від 16 червня 1995 року, за ст. 141 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

2) вироком Краснопільського районного суду Сумської області, від 20 листопада 1997 року, за ст. 206 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

3) вироком Краснопільського районного суду Сумської області, від 27 листопада 2002 року, за ст. ст. 296 ч. 4; 186 ч. 4; 345 ч. 2; 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

4) вироком Тростянецького районного суду Сумської області, від 28 серпня 2013 року, за ст. 296 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 10 місяців;

5) вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 березня 2014 року, за ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1; 342 ч. 2; 345 ч. 2; 70 ч. 1; 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

звільнений умовно дострокове від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява від засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі яке він мотивував тим, що довів своє поведінкою довів своє виправлення та має ряд тяжких захворювань.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 14 січня 2019 року, засудженого ОСОБА_7 було від відбування покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 березня 2014 року, умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 10 місяців 5 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, заохочень не має, має одне погашене в установленому законом порядку стягнення, неконфліктний, із представниками адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги. Засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного йому строку покарання, за період відбування покарання працював, однак у зв`язку з наявністю численних хвороб постійно знаходиться на лікуванні, у зв`язку з чим не має фізичної можливості працювати, а тому, на думку суду, засуджений ОСОБА_7 заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування призначеного йому покарання.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні в якій ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, якою відмовити в умовно достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що суд не в повній мірі взяв до уваги те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки ОСОБА_7 працездатний, але не працює за власним бажанням, заохочень не має, має стягнення у виді догани, збитки завдані злочином не відшкодовані, засуджений не приймає участі у суспільному житті, у роботах по благоустрою території місць позбавлення волі, проведенні культурно масових та фізкультурно оздоровчих заходів.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення засудженого ОСОБА_7 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 березня 2014 року, за ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1; 342 ч. 2; 345 ч. 2; 70 ч. 1; 70 ч. 4 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років яке він відбуває в ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» з 4 травня 2014 року.

Суд, звільняючи умовно достроково засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, виходив з того, що відповідно до характеристики, від 13 вересня 2017 року, ОСОБА_7 характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не має, безконфліктний, виконує законні вимоги представників адміністрації. На 18 листопада 2018 року відбув 2/3 строку покарання. З 2014 року працював, але через наявність численних хвороб, що підтверджується висновком лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, від 12 квітня 2018 року, та медичною довідкою, згідно якої ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в Сумській міській медичній частині у лікаря інфекціоніста та проходить курси амбулаторного лікування з приводу наявних у нього захворювань, ОСОБА_7 не мав змоги в подальшому працювати.

Відповідно до ст. 81 КК України, при вирішенні питання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму перебування в установі виконання покарання, участі у самодіяльних організаціях виправно ? трудової установи, а також наміри засудженого щодо його бажання брати участь у суспільно корисній праці.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення ? це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

При цьому законодавцем визначено, що застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком суду, а правом суду, і таке звільнення може бути застосоване за вищевказаних умов, а головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, судом не було враховано характеристики засудженого, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, заохочень не має, збитки завдані злочином не відшкодував, не працевлаштований, не бажає підвищувати свій загальний освітній рівень, приймати участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, та заходах, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам. До суспільно ? корисної діяльності відноситься байдуже, не приймає участі у програмах диференційовано виховного впливу на засуджених, не приймає участі в проведенні культурно ? масових, фізкультурно ? оздоровчих заходах серед засуджених.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що такий зміст характеристик засудженого ОСОБА_7 суттєво впливає на обґрунтованість висновку суду про можливість застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокове звільнення від відбування покарання та дає підстави для висновку про передчасність на цей час застосування відносно засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового його звільнення від відбування покарання.

Допитаний у суді першої інстанції представник Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання заперечував, оскільки за час перебування в колонії засуджений ОСОБА_7 до праці не залучався, хоча є працездатним, характеризується посередньо, має стягнення, цивільного позову по вироку не відшкодував, в жодних заходах участі не приймав, що дає колегії суддів достатньо підстав вважати про передчасність висновків суду щодо необхідності звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно достроково.

Суд першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. ст. 409; 411 КПК України, є підставою для скасування ухвали суду про задоволення такої заяви засудженого.

Колегія суддів, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції за наведених підстав, приймаючи рішення про прийняття судом апеляційної інстанції нової ухвали, вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що наявність у засудженого ОСОБА_7 захворювання не є безумовною підставою для його умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки така підстава для звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування призначеного покарання за його хворобою може бути предметом судового розгляду за відповідним клопотанням, відповідно до ст. 84 КК України.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 411; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 14 січня 2019 року, якою засудженого за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 березня 2014 року, за ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1; 342 ч. 2; 345 ч. 2; 70 ч. 1; 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно достроково, скасувати з постановленням нової ухвали.

Засудженому ОСОБА_7 у задоволенні заяви про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 березня 2014 року, за ст. ст. 15 ч. 3 115 ч. 1; 342 ч. 2; 345 ч. 2; 70 ч. 1; 70 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4