Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_1 (головуючої),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/352/19 ( в об`єднаному провадженні ЄРДР за №0002773 від 12.10.2017, № 0003263 від 23.11.2017, № 0003485 від 13.12.2017) за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2018 року щодо нього.
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Сумської області, Роменського району, с. Перекопівка, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, судимого: 05.05.2017 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі,
- ч. 2 ст. 186 КК України - чотири роки 3 місяці позбавлення волі.
У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 чотири роки 3 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 25.01.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме: з 15.12.2017 по 20.12.2017.
Цивільний позов по справі задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_8 3751 грн. на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди і ОСОБА_9 23502,72 грн. на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь НДКЦ при МВС України в Закарпатській області судові витрати за проведені по справі експертизи в сумі 6252,17 грн.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин. Так, у період часу з 18 год. 30 хв. - 10 жовтня 2017 року по 09 год. 00 хв. 11 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , умисно, пвторно, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання переднього бокового пасажирського скла на належному потерпілому ОСОБА_10 автомобілі марки «Skoda Octavia Tour», д/н НОМЕР_1 , викрав належну останньому чоловічу сумку, в середині якої знаходилися грошові кошти в сумі 900 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
22 жовтня 2017 року, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання заднього скла на належному потерпілому ОСОБА_11 автомобілі марки «Renault Scenic», д/н НОМЕР_2 , викрав належний останньому відбійний молот марки «Bocsh» моделі «GSH16-30», вартістю 20062,70 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.
У період часу з 21 год. 00 хв. - 26 жовтня 2017 року по 03 год. 34 хв. 27 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №39 А, що по вул. Підгірна, в м. Ужгород, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання переднього бокового пасажирського скла на належному потерпілому ОСОБА_8 автомобілі марки «Volkswagen Passat B5», д/н НОМЕР_3 , викрав належну останньому чоловічу сумку, в середині якої знаходилися грошові кошти в сумі 1700 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.
У період часу з 19 год. 00 хв. - 26 жовтня 2017 року по 08 год. 00 хв. 27 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №39, що по вул. Свободи, в м. Ужгород, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання заднього скла на належному потерпілому ОСОБА_12 автомобілі марки «Лада Каліна», д/н НОМЕР_4 , викрав належний останньому спортивний рюкзак фірми «Nike Hayward Futura 2.0», вартістю 1316,65 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.
28 жовтня 2017 року, у період часу з 14 год. 20 хв. по 16 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік перехрестя вулиць Цегольнянська Висока, що в м. Ужгород, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання переднього бокового пасажирського скла на належному потерпілому ОСОБА_13 автомобілі марки «Opel Vivaro», д/н НОМЕР_5 , викрав належний останньому цифровий фотоапарат марки «Sony», вартістю 4547,50 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.
02 листопада 2017 року, у період часу з 09 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №43, що по вул. Волошина, в м. Ужгород, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання переднього лівого бокового скла на належному потерпілому ОСОБА_9 автомобілі марки «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_6 , викрав належну останньому чоловічу сумку чорного кольору, в середині якої знаходилися грошові кошти в сумі 800 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 21502,72 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
У період часу з 23 год. 30 хв. - 22 листопада 2017 року по 08 год. 00 хв. 23 листопада 2017 року, ОСОБА_6 перебуваючи неподалік будинку №17, що по вул. Возз`єднання, в м. Ужгород, шляхом розбиття за допомогою автомобільної свічки запалювання переднього бокового пасажирського скла на належному потерпілому ОСОБА_14 автомобілі марки «Skoda Superb», д/н НОМЕР_7 , викрав належні останньому мобільний телефон марки «Apple iPhone 6S», біло-рожевого кольору ІМЕІ НОМЕР_8 , вартістю 7439,10 грн., мобільний телефон марки «Apple iPhone 6S», біло-рожевого кольору ІМЕІ НОМЕР_9 , вартістю 6612,54 грн. та грошові кошти в сумі 2000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 16051,64 грн.
13 грудня 2017 року, о 07 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку №16, що по вул. Капітульна, в м. Ужгород, викрав відкрито шляхом ривка у потерпілої ОСОБА_15 жіночу сумочку, в середині якої знаходилися гаманець з грошовими коштами в сумі 1800 грн., мобільний телефон марки «Samsung GT С3592», вишневого кольору разом із зарядним пристроєм, вартістю 726,67 грн. та планшет марки «Apple iPad mini 4G16GB» моделі А1455, білого кольору, вартістю 3421,67 грн. і з викраденим зник у невідомому напрямку, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 5948,34 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України, призначити йому остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 3 років позбавлення волі. Посилається на положення ст. 65 КК України, відповідно до якої суд повинен призначати покарання у межах, встановлених в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та вважає, що у суда першої інстанції були підстави для застосування йому ст. 69 КК України. На його думку, суд першої інстанції не врахував, що він щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, частково відшкодував шкоду завдану потерпілим, відсутність претензій з боку потерпілих та повне визнання цивільних позовів. Тобто суд мав врахувати наявність декількох, зокрема, трьох обставин, що пом`якшують покарання та особу винного, його поведінку на досудовому розслідуванні, в суді першої інстанці, а саме, повне, безумовне визнання ним факту вчинення злочинів, тобто дійсне, відверте визнання своєї вини у вчинених злочинах, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, відсутність претензій з боку потерпілих. Вказує, що хоча суд зазначив пом`якшуючі обставини, проте призначив покарання за ч.2 ст. 186 КК України виходячи виключно з того, що просила сторона обвинувачення та не мотивував у вироку чому призначив за ч.2 ст. 186 КК України саме таке покарання, не врахував ту обставину, що ним всі викрадені речі повернуті потерпілій ОСОБА_15 і вона не мала претензій до нього. Тобто, обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є те, що він добровільно розповів органу досудового розслідування де знаходяться речі, повернув їх, щиро розкаявся, активно сприяв розслідуванню, відсутність претензій з боку потерпілої. Вказує, що аналогічно зазначеному, судом викладено у правових висновках Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 13.03.2018 справа №129/1260/16-к, від 25.04.2018 справа №554/13102/15-к.
Також просить при призначенні покарання врахувати й те, що він є молодим за віком, бажає стати на шлях виправлення, створити сім`ю, працевлаштуватися.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_16 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у повній мірі врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, скоїв нові після звільнення з місць позбавлення волі, не вжив заходів щодо працевлаштування та шкоду відшкодував не всім потерпілим. А тому, судом міра покарання призначена у відповідності до вимог КК України та є законною.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та захисника на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікація діянь та доведеність вини за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України, апелянтом не оспорюється, як і іншими учасниками судового розгляду, тому апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги щодо призначеної міри покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Порядок та умови призначення покарання визначені ст. 65 КК України .

Отже, апеляційний суд приходить до переконання, що міра покарання обрана судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки 3 місяці є в повній мірі справедливою, водночас, ця міра покарання визначена в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Твердження апелянта, що суд мав підстави для застосування положення ст. 69 КК України відносно цього покарання, апеляційний суд не вважає обгрунтованим. Те, що обвинувачений повернув викрадене, не свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості. Молодий вік обвинуваченого, зважаючи на те, що він неодноразово вчиняв протиправні діяння, не може бути взятий до уваги як обставина, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті( санції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу за цей злочин.
Між тим, таких підстав, які б слугували для пом`якшення покарання, як це визначено ст. 69 КК України, не встановлено. Те, що обвинувачений розповів про обставини вчинення цього злочину та видав викрадене, відбулось після того, як він був розшуканий органом досудового розслідування після опізнання його потерпілою, а не внаслідок щирого каяття та добровільного з`явлення його до правоохоронних органів.

При цьому апеляційний суд враховує заперечення прокурора на апеляційну скаргу .

Рішення вищого суду, на які зіслався апелянт, не містять правових висновків, торкаються оспорювання призначеного покарання конкретній особі, а обставини щодо злочинів, особи засудженого та призначеної міри покарання у цих рішеннях, не є аналогічними щодо ОСОБА_6 .

Апеляційний суд не приходить до переконання про необхідність пом`якшення покарання обвинуваченому, тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2018 року щодо нього - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: