справа № 732/138/18
провадження № 1-кп/732/2/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурор - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_11 ,
обвинуваченого - ОСОБА_12 ,
захисника адвоката - ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальне провадження № 0000727 по обвинуваченню :
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого проживаючим за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
У С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2017 року, близько 16 години, ОСОБА_12 , керуючи автомобілем SSANG YONG ACTYON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Маркова в с. Дібрівне, Городнянського району, Чернігівської області по автодорозі Чернігів Городня Сеньківка у напрямку від м. Городня до м. Чернігів, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, на заокругленій ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості руху, перевищивши максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя по напрямку свого руху, та неподалік приміщення відділення зв`язку, що розташоване по вул. Маркова, здійснив наїзд на ОСОБА_14 , після чого, продовжуючи свій рух по правому узбіччю здійснив наїзд на придорожнє дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця правої параорбітальної ділянки; синця в ділянці лівого плеча в середній третині; закритого перелому лівої плечової кістки в середній її третині; прямих переломів 6, 7, 8, 9 ребер справа по паравертебральній лінії; закритої травми живота : розривів тканини правої та лівої долей печінки, масивних крововиливів в корінь брижі тонкого кишківника, шлунково-ободову зв`язку, брижу тонкого кишківника, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за однакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинно-

наслідковому зв`язку із настаням її смерті. Смерть ОСОБА_14 настала від масивної крововтрати, яка явилась наслідком закритої травми живота з розривом печінки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля SSANG YONG ACTYON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодженя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми : забійної рани правої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої інфраорбітальної ділянки, синця середньої третини перенісся, крововиливів в м`які тканини голови, багатоуламкового перелому правої лобної та решітчастої кісток, перелому правої скроневої та тім`яної кісток, субдурального крововиливу на основі правої скроневої долі, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні правої тім`яної, скроневої долей, осередків забою головного мозку в проекції субурахноідальних крововиливів; закритого перелому правої малогомілкової кістки в середній третині, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті. Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок набряку-набухання головного мозку, який виник внаслідок внутрішньо-черепної травми із переломами кісток склепіння та основи черепа.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_12 порушив вимоги п. 2.3 б ( для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ), п. 12.1 ( під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним ), п. 12.4 ( у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не визнав повністю. Вказав, що він не згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Пред`явлені потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 цивільні позови про стягнення з нього на користь кожного з них по 500000 грн. в якості відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди він не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу їх задоволення. Показав, що він має посвідчення водія категорії «А» і «В» та його водійський стаж складає десь близько 10 років. 08 жовтня 2017 року він керував належним йому автомобілем «SSANG YONG ACTYON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався зі сторони с. Сеньківка в напрямку м. Чернігів. Того дня йшов дощ, асфальт був мокрий. У м. Городня, біля продуктового магазину, він побачив чоловіка, який стояв та зупиняв попутні автомобілі. Зазвичай він не бере попутчиків, але йому стало шкода чоловіка, який стояв під дощем, а тому він зупинився. Чоловік попросив підвезти його до м. Чернігова і він погодився. Він дозволив чоловіку сісти на переднє пасажирське сидіння, чи пристебнув пасажир пасок безпеки він не звернув уваги. Проїхавши м. Городню, він збільшив швидкість і рухався на автомобілі зі швидкістю десь 90-100 км/год.. У автомобілі їхав тільки він і пасажир, якого він підібрав у м. Городня. Під час руху він трохи поспілкувався з пасажиром, казав останньому, що дуже рідко підбирає пасажирів і забрав його саме через погодні умови. Під час руху пасажир не виказував йому претензій щодо манери його водіння, також пасажир не був п`яним або чимось пригніченим. У с. Дібрівне він в`їхав близько 16 години, вже сутеніло, йшов дощ, була мряка і дорожнє покриття було мокре. На той момент його автомобіль знаходився у технічно справному стані і він це підтверджує, оскільки саме він на той момент був за кермом. В`їхавши в село, він зменшив швидкість руху до 60 км/год. та рухався з цією швидкістю, що є допустимим в межах населеного пункту. Раніше він вже їздив по цій дорозі а тому знав, що в с. Дібрівне є кілька поворотів. Знаючи, що у селі худоба, пішоходи або ж велосипедисти ходять та їздять де завгодно, він перед поворотом виїхав на середину дороги і саме перебуваючи по середині дороги став входити у поворот. Крім того, свої дії щодо руху по середині дороги пояснив тим, що його автомобіль високий, але з короткою базою, а тому автомобіль на дорозі не завжди стійкий. Саме з метою зменшення кута повороту він і входив у поворот, знаходячись на автомобілі по середині дороги. Підтвердив, що на той момент будь-яких перешкоди у вигляді зустрічних автомобілів, пішоходів або худоби на дорозі чи узбіччі не було. Проїжджаючи поворот, він тримав кермо обома руками, його пасажир у момент коли він входив у заокруглення повороту чи то злякався чи то ще щось, але схопив його за праву руку і смикнув. Після цього його автомобіль різко змінив траєкторію руху вправо. Він не гальмував, але намагався вирівняти автомобіль, щоб той не перекинувся. Натомість його автомобіль виїхав на Т-образне перехрестя і після цього юзом пішов на узбіччя. Він не гальмував на дорожньому покритті до виїзду на траву, оскільки це було неможливо і це б призвело до перекидання автомобіля. Якою стороною його автомобіль пішов юзом він не пам`ятає. Двох осіб, які стояли попереду автомобіля на узбіччі у низині він не бачив. Після виїзду на узбіччя на траву його автомобіль рухався прямо, жінок, які стояли на узбіччі у низині він не бачив, зіткнувшись з ними по ходу руху його автомобіль доїхав до дерев, які стояли на узбіччі і зупинився. Від удару його автомобіль розвернуло у бік м. Городні. Схопивши його за руку, інших дій, окрім криків, пасажир не робив. Від удару він вдарився об кермо, потім спрацювала подушка безпеки і він вдарився головою об підголовник. Як і хто витягав пасажира з автомобіля він не пам`ятає. Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали саме дії пасажира, який схопив його за руку, якою він тримав кермо і це призвело до зміни траєкторії руху автомобіля та виїзду на праве узбіччя. Дії пасажира пояснює тим, що можливо той злякався і тому схопив його за руку, до цього під час руху пасажир нічого подібного не робив. Щодо показів свідка ОСОБА_16 , то вважає останню зацікавленою особою, оскільки вона є сусідкою потерпілих і з огляду на це вона може допомагати їм, щоб він не уникнув відповідальності. З проведеним під час досудового розслідування слідчим експериментом він не погоджується, оскільки ні його, ні його адвоката до проведення даної слідчої дії не залучали. Двір свідка ОСОБА_16 розташований таким чином, що вона не могла бачити руху його автомобіля, так як стояла у дворі за машиною. ОСОБА_16 також не могла бачити і не могла візуально визначити швидкість руху його автомобіля. Щодо перерахування коштів ОСОБА_9 у розмірі 13500 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, то це було рішення його дружини, яка зробила це без погодження з ним, так як він був у лікарні. Потерпілій ОСОБА_10 відшкодовувала збитки теж його дружина разом з адвокатом. Він не може пояснити звідки на певній висоті на дереві, що стояло на узбіччі, сліди лакофарбового покриття, але свідченням ОСОБА_16 він не вірить.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 07.10.2017 року вона приїхала до своєї рідної матері ОСОБА_14 , яка самітньо проживала в с. Дібрівне, Городнянського району, Чернігівської області, так як їх батько недавно помер. 08.10.2017 року, десь близько 16 години, вона вирішила їхати до м. Чернігова і мати пішла її провести. Вони перейшли дорогу Чернігів-Сеньківка і зупинились біля лавки, яка знаходиться на повороті біля відділення пошти. У тому місці немає зупинки автобуса і він зупиняється на вимогу. На вулиці було хмарно, починало сутеніти, але ще було видно, йшов невеликий дощ. Вони з матір`ю стояли на узбіччі дороги, вона на відстані десь 1,5 метра, а матір на відстані близько 2 метрів від проїзної частини. Вона стояла обличчям в сторону м. Чернігова, мати стояла навпроти неї обличчям в сторону м. Городні. Вони розмовляли і в якийсь момент мати подивилась на дорогу в сторону м. Городні. Вона подумала, що мати побачила автобус, а коли повернулась, то побачила як на великій швидкості по дорозі рухається автомобіль типу «джип». Автомобіль рухався по правій стороні дороги і десь навпроти відділення пошти виїхав на асфальтове покриття вулиці Широка, яка примикає до основної траси. Коли ж автомобіль виїхав на асфальтове покриття вулиці Широка, то його почало заносити і розвертати правим боком і він здійснив наїзд на неї та матір. У момент зіткнення мати була повернута лицем до автомобіля, а вона боком. Автомобіль вдарив їх правою стороною ближче до задньої. Зазначила, що коли вона

повернулась і помітила автомобіль, той знаходився від них на відстані десь 30 метрів, проїхавши 5 метрів автомобіль стало заносити. Увесь цей час вони з матір`ю стояли на одному місці і ніяких рухів не робили. Оскільки швидкість автомобіля була великою, вони не встигли зреагувати і відбігти, так як з моменту коли вона побачила автомобіль і до його зіткнення з ними пройшло лише кілька секунд. Звертає увагу на те, що у тому місці дорожнє покриття хороше, асфальтоване, вибоїни відсутні. У той момент на дорозі пішоходів, велосипедистів, інших автомобіль та будь-яких перешкод для руху не було. Після удару вона більше нічого не пам`ятає, до тями прийшла лише 10.10.2017 року, коли її везли до обласної лікарні. У лікарні вона перебувала десь 14-16 днів, потім її виписали. На даний час її стан після дорожньо-транспортної пригоди повністю не відновився. До цієї події вона працювала, але тепер за станом здоров`я працювати не може. Вона не може нормально рухатись, сідати, вставати, у неї постійні головні болі, порушена координація. Протягом семи місяців вона приймала ліки, зараз ліки не приймає, але їй періодично треба з`являтись до лікаря і отримувати консультації щодо подальшої реабілітації. ОСОБА_12 перерахував її сестрі ОСОБА_9 десь близько 12000 грн., які було витрачено на поховання матері. Особисто їй обвинувачений не телефонував, матеріальної допомоги не надав і по сьогоднішній день не вибачився, не запитав чи потрібно їй щось. Пред`явлений нею до обвинуваченого цивільний позов щодо відшкодування на її користь заподіяної моральної шкоди в розмірі 500000 грн. вона підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Заподіяна їй моральна шкода виразилась в душевному болі та стражданнях, які вона відчуває внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які призвели до загибелі її матері ОСОБА_14 .. Вважає, що жодне грошове відшкодування не зможе компенсувати їй загибель матері і немає нічого страшнішого ніж втратити рідну людину, пережити це важко. Обурена поведінкою обвинуваченого, який спочатку телефонував і не відмовився та обіцяв допомагати, але дізнавшись про те, що вона з братом і сестрою будуть звертатись з цивільними позовами та вимагати відшкодування заподіяної їм моральної шкоди, перестав спілкуватись, не цікавився як вона і чим їй треба допомогти, йому все одно. Обвинувачений повинен відповісти за вчинене ним кримінальне правопорушення, звертає увагу на те, що у обвинуваченого відсутнє почуття вини. Вимагає для обвинуваченого суворої міри покарання. Описуючи подію дорожньо-транспортної пригоди звертає увагу на те, що обвинувачений рухався на автомобілі на великій швидкості і не зміг впоратись з керуванням проїжджаючи поворот, виїхав за межі проїзної частини і автомобіль стало заносити і розвертати боком і після цього він здійснив наїзд на неї та матір.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що він перебував у Польщі на заробітках, коли його цивільна дружина написала йому в соціальній мережі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участі його сестри та матері. Він спочатку зателефонував матері, потім сестрі ОСОБА_17 , але не додзвонився. Коли ж зателефонував сестрі ОСОБА_18 , то вона сказала, що їх матір загинула, а сестра у реанімації. Цього ж дня він виїхав з Польщі і був в Україні вже 10.10.2017 року. Потім був похорон матері. ОСОБА_19 перебувала у лікарні у важкому стані. Пред`явлений ним до обвинуваченого цивільний позов щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 500000 грн. він підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. У їхній сім`ї між ними та матір`ю були тісні стосунки, після загибелі матері їх життя кардинально змінилось. Визначений ним розмір моральної шкоди вважає мінімальним та вказує на те, що життя людини взагалі безцінне. Після повернення в Україну з ним ніхто не зв`язувався. ОСОБА_20 сказала, що обвинувачений дав 12000 грн. на поховання матері. Потім телефонував захисник обвинуваченого і пропонував грошову компенсацію в обмін на те, що вони не будуть просити для обвинуваченого суворої міри покарання, але вони відмовились і сказали, що нехай все вирішує суд. Вимагає для обвинуваченого суворої міри покарання та призначення йому максимального покарання з реальним позбавленням волі та позбавленням права керування транспортними засобами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 08 жовтня 2017 року вона перебувала в м. Чернігів, коли їй зателефонував сусід і повідомив, що її мати ОСОБА_14 та сестра ОСОБА_8 потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. По дорозі до с. Дібрівне вона дізналась, що її матір загинула, а сестра знаходиться в реанімації. Вона відразу поїхала до лікарні в м. Городня, де знаходилась сестра і їй дали список ліків, які треба привезти зранку. Наступного дня їй зателефонував адвокат ОСОБА_12 , представившись, він пообіцяв допомогу, а потім став розповідати про проблеми в сім`ї обвинуваченого, навіть не поцікавившись як вони себе почувають. Деякий час адвокат телефонував їй та пропонував гроші в обмін на підписання паперів, щоб ОСОБА_12 не позбавляли волі. Вона погодилась на отримання грошової допомоги в розмірі 15000 грн. на поховання матері та придбання ліків для сестри. У послідуючому їй на картку частинами було перераховано 12000 грн.. Після передачі справи до суду дзвінки від адвоката припинилися. Безпосередньо ОСОБА_12 їй не телефонував, зустрітись не намагався, адвокат обвинуваченого від імені ОСОБА_12 перед нею не вибачався. Зазначила, що на досудовому розслідуванні вона приймала участь у проведенні слідчого експерименту, який проводився з метою визначення швидкості руху автомобіля обвинуваченого в момент дорожньо-транспортної пригоди. Окрім неї, у даній слідчій дії приймали участь двоє понятих, свідок ОСОБА_16 , слідчий та водій, який керував автомобілем. Автомобіль було підібрано зовні аналогічний тому, яким керував ОСОБА_12 .. Погодні умови під час проведення слідчого експерименту були наближені до тих, які були 08.10.2017 року, дорожнє покриття теж було мокре. Поняті під час слідчого експерименту знаходились в автомобілі, а слідчий та свідок ОСОБА_16 пішли у двір і спостерігали за автомобілем з того місця, де в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась свідок і звідки вона візуально спостерігала рух автомобіля обвинуваченого. Наскільки вона пам`ятає заїздів автомобіля було близько трьох. Водій на автомобілі проїздив на швидкості по тій ділянці дороги, де рухався ОСОБА_12 .. Проїжджаючи заокруглення дороги ОСОБА_16 зі свого місця візуально спостерігала за рухом автомобіля і казала, що автомобіль рухався зі ще більшою швидкістю. Поняті ж з автомобіля повідомляли слідчому швидкість з якою рухався автомобіль. Після кожного заїзду водій автомобіля збільшував швидкість. Під час останнього заїзду автомобіль рухався зі швидкістю 120 км/год., але входив в поворот. Натомість ОСОБА_16 сказала, що автомобіль обвинуваченого рухався зі ще більшою швидкістю. Повторний заїзд та збільшення швидкості робити не стали з огляду на небезпеку. Підтверджує, що вона теж заходила у двір до ОСОБА_16 і ставала біля неї та їй з місця, де перебувала свідок в момент дорожньо-транспортної пригоди, було добре видно автомобіль хоча й не повністю. Але все одно це дозволяло візуально спостерігати рух автомобіля і давало можливість візуально визначити швидкість його руху. Щодо себе особисто, то вона на слідчому експерименті спостерігала за автомобілем і може сказати, що автомобіль рухався швидко. Пред`явлений нею до обвинуваченого ОСОБА_12 цивільний позов щодо відшкодування заподіяної їй моральної шкоди в розмірі 500000 грн. вона підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Втрата матері для неї непоправна душевна травма. Вона була дуже близька зі своєю матір`ю, часто її навідувала. Зараз вона страждає через загибель матері, все у її житті змінилось, все пішло по іншому. Викладені у цивільному позові підстави та доводи в обґрунтування заявлених вимог вона підтримує та виходячи з цього просить у повному обсязі задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Також вона хоче, щоб обвинувачений ОСОБА_12 за вчинене відповів по закону.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що загиблий ОСОБА_15 доводиться їй племінником якого вона виростила. Племінник проживав разом з нею. Безпосереднім свідком дорожньо-транспортної пригоди вона не була. Ще на досудовому розслідуванні, а саме 18.10.2017 року вона написала заяву про відмову від претензій до ОСОБА_12 .. Її позиція не змінилась і на даний час вона немає ніяких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого. Те що трапилось вважає нещасним випадком. Племінник їхав до м. Чернігів на попутному транспорті та з обвинуваченим знайомий не був. Вважає, що обвинувачений вчинив дорожньо-транспортну пригоду не навмисно і він цього не хотів. Просить обвинуваченого суворо не карати та у разі визнання його винуватим просить призначити йому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства та реальним позбавленням волі. Зазначила, що

ОСОБА_12 відшкодував їй витрати на поховання племінника та на встановлення пам`ятнику на його могилі. На більше вона не претендує. Це її особиста добровільна позиція, на неї ніхто не тиснув і вона сама так вирішила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 показала, що 08 жовтня 2017 року, близько 16 години, вона перебувала у дворі свого господарства, коли почула сильний гул автомобіля, який летів по дорозі на великій швидкості. Потім вона почула два удари. Її будинок знаходиться на відстані близько 50 метрів через дорогу від місця дорожньо-транспортної пригоди. Коли вона вибігла з двору, то побачила автомобіль, який стояв на узбіччі між дерев, повернутий в бік м. Городні. Також вона побачила чоловіка, як вона зрозуміла водія, який витягав з переднього пасажирського місця свого пасажира. До автомобіля вона підбігла разом з ОСОБА_16 . Підбігаючи до місця дорожньо-транспортної пригоди, побачила, що трохи далі від траси на відстані близько 5 метрів від автомобіля на землі лежало двоє людей. Спочатку вона навіть не впізнала в цих людях ОСОБА_14 та її доньку ОСОБА_17 . ОСОБА_14 лежала на землі без свідомості, але ще дихала. Вони допомогли піднятись ОСОБА_8 і посадили її на пеньок неподалік. Викликали швидку. Коли вона підійшла, пасажир автомобіля теж ще був живий і дихав. Дерев`яна лавочка, яка була встановлена біля дорогим на узбіччі, була розтрощена автомобілем. Водій витягнув пасажира з переднього пасажирського сидіння і казав, що той має жити. Коли вона сказала водію, що там лежать ще двоє людей він взявся за голову. Після того як пасажира витягли з машини, він лежав лицем вниз і його голова була у крові. Водій весь час знаходився біля пасажира і до ОСОБА_14 та її доньки не підходив, намагався надати пасажиру медичну допомогу та сам перебував у шоковому стані. Щодо погодніх умов, то на момент дорожньо-транспортної пригоди йшов дощ, була мряка та мокрий асфальт, видимість на дорозі була нормальна, туману не було. Також зазначила, що ОСОБА_22 , який на той момент теж був на місці дорожньо-транспортної пригоди, тоді сказав їй, що обставини дорожньо-транспортної пригоди бачила його дружина ОСОБА_16 , яка якраз знаходилась у дворі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 показала, що 08 жовтня 2017 року, близько 16 години, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_22 перебувала у дворі свого господарства за адресою : АДРЕСА_3 . На той момент на вулиці моросив невеликий дощ, сонце сідало, але ще було видно, туману не було. За 10-15 хвилин до дорожньо-транспортної пригоди вона побачила з двору як сусідка ОСОБА_14 разом з донькою ОСОБА_8 пішли на зупинку, яка знаходиться через дорогу біля поштового відділення. У момент дорожньо-транспортної пригоди вона знаходилась у дворі на відстані близько 2-3 метрів від паркану. У тому місці у них дерев`яний паркан зі штахетнику з отворами. Потім йдуть залізні ворота і хвіртка, яка на той момент була повністю відкритою. У отвори дерев`яного паркану зі штахетнику їй було добре видно дорогу та верх автомобілів, які проїжджають по дорозі. Спочатку вона почула скрип гальм, а потім з-за повороту з`явився автомобіль, який їхав по дорозі з міста Городні в напрямку міста Чернігова на великій швидкості. Вона побачила як автомобіль винесло за межі дороги, він кілька метрів рухався по узбіччю паралельно дорозі, а потім автомобіль підлетів і під час польоту вдарився об березу, яка росла на узбіччі. Від удару об дерево автомобіль розвернуло і він став передом в напрямку міста Городні, застрягши між березами. Політ автомобіля і удар об дерево вона бачила через відкриту хвіртку. Вона перша вибігла з двору і побігла до автомобіля. Водій з автомобіля виліз сам ще до того як вона добігла до автомобіля. Підійшовши до водія, вона спитали чи не погано йому і він сказав, що з ним все нормально та попросив допомогти пасажиру. Пасажир хлопець лежав біля автомобіля головою в напрямку міста Городні. Водій спитав чи буде він жити, глянувши на хлопця, вона побачила, що у нього пробита голова і з рани текла кров. Хлопець був блідий, але вона перевірила і пульс у нього ще був. Вона стала кричати людям щоб викликали швидку допомогу. На місце дорожньо-транспортної пригоду за нею прибіг її чоловік та ОСОБА_21 . Потім водій спитав у неї, що з іншими людьми. Коли вона зайшла за машину, то побачила, що на землі лежало двоє людей. Підійшовши до ОСОБА_14 , вона нахилилась до неї. Пульс ще був, очі у ОСОБА_14 були відкриті, але вона не реагувала. Дотикнувшись до лежачої на землі ОСОБА_8 , остання застогнала і вона наказала їй лежати і зняла з неї рюкзак. Потім вона допомогла ОСОБА_17 піднятись, її посадили. Приїхала швидка допомога і ОСОБА_14 поклали на ноші та занесли до швидкої без свідомості. Марина самостійно дійшла до машини швидкої. На місці дорожньо-транспортної пригоди вона питала у водія з якою швидкістю він їхав по селу, так як бачила, що автомобіль рухався з великою швидкістю. Водій їй нічого не відповів і попросив лише про допомогу. Також зазначила, що на місці дорожньо-транспортної пригоди водій їй нічого не казав щодо будь-яких дій його пасажира під час руху автомобіля. У момент дорожньо-транспортної пригоди інших людей або ж автомобілів на дорозі ні у попутному ні у зустрічному напрямках не було. Щодо руху автомобіля по дорозі, то окрім великої швидкості на якій рухався автомобіль, звернула увагу на те, що з моменту як вона візуально побачила цей автомобіль він рухався прямолінійно. Це було видно по слідах автомобіля. Траєкторії руху автомобіль не змінював з того моменту як вона його побачила. Автомобіль вона побачила як він виїхав з повороту навпроти відділення пошти і на той момент від автомобіля до ОСОБА_14 та її доньки була відстань близько 10-15 метрів. Автомобіль, виїхавши на узбіччя, переїхав асфальтове покриття вулиці, яка примикає до основної дороги та здійснив зіткнення зі ОСОБА_14 та її донькою, яких від удару відкинуло вбік. Як під час першого допиту, так і в ході повторного допиту свідок ОСОБА_16 наполягала на тому, що рух автомобіля з двору свого господарства вона спочатку спостерігала через отвору у дерев`яному паркані, потім автомобіль підлетів та об щось вдарився і вважає, що скоріш за все це було дерево. Від удару автомобіль розвернуло у протилежний бік, тобто в бік міста Городні. Маючи можливість через отвори у паркані візуально спостерігати рух автомобіля, вона визначила, що швидкість автомобіля під час його входу в поворот була дуже великою. Пізніше від односельчан, які в момент дорожньо-транспортної пригоди стояли на іншій зупинці, яка знаходиться на початку села, вона чула як вони казали, що бачили цей автомобіль, який проїхав повз них на великій швидкості, а потім вони почули звук дорожньо-транспортної пригоди. Заперечила факт спонукання її до дачі неправдивих свідчень, оскільки вона розказала лише те, що особисто бачила. Зазначила, що під час досудового розслідування до неї кілька разів приїздив слідчий і вона у всіх випадках давала показання аналогічні тим, які надала у суді. Вказала, що під час досудового розслідування вона також приймала участь у слідчому експерименті під час якого визначалась швидкість руху автомобіля обвинуваченого. Окрім неї, під час даної слідчої дії були присутні поняті, слідчий, водій автомобіля та ОСОБА_9 .. Щодо погодніх умов, то на вулиці був сніг. Автомобіль використовувався аналогічний тому, яким керував обвинувачений, а саме джип. Спочатку водій на автомобілі проїхав заокруглення дороги зі швидкістю 80 км/год., потім 90 км/год. та 120 км/год.. Вона у момент слідчого експерименту разом зі слідчим знаходилась у дворі свого господарства на тому ж місці звідки вона спостерігала дорожньо-транспортну пригоду. У автомобілі разом з водієм знаходились поняті, які після кожного заїзду повідомляли про швидкість руху автомобіля. При цьому візуально спостерігаючи рух експериментального автомобіля вона після кожного заїзду повідомляла, що швидкість руху автомобіля обвинуваченого була більшою. Проїхавши заокруглення дороги на швидкості 120 км/год., водій експериментального автомобіля сказав, що на цій швидкості він увійшов у поворот не гальмуючи. Вважає, що обвинувачений входив в поворот на швидкості близько 140 км/год., оскільки навіть при таких погодних умовах водій експериментального автомобіля увійшов у поворот на швидкості 120 км/год., а обвинувачений натомість рухався зі ще більшою швидкістю. Збільшувати швидкість руху експериментального автомобіля після 120 км/год. не стали з огляду на небезпеку цього.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 показав, що 08 жовтня 2017 року, близько 16 години, він разом з дружиною ОСОБА_16 перебував у господарстві своїх батьків у АДРЕСА_3 . Став накрапати дощ і вони вирішили збиратися додому. На вулиці хоча і накрапав дощ, але було видно. Він якраз відкрив багажник автомобіля, який стояв у дворі, та складав туди речі, як почув звук гальм автомобіля, потім удар, грюкіт і ще один удар. Удвох з дружиною вони

вибігли з двору на вулицю і побачили між дерев, які росли на узбіччі через дорогу, автомобіль типу джип чорного кольору. Автомобіль при цьому від удару розвернуло у протилежний бік, тобто в бік міста Городні. Водій автомобіля виліз через переднє пасажирське вікно автомобіля. Він же у свою чергу, оцінивши ситуацію, зателефонував та викликав швидку допомогу. Пасажир автомобіля лежав біля автомобіля. Далі за машиною на землі лежали лицем вниз без свідомості двоє жінок в яких він впізнав ОСОБА_14 та її доньку ОСОБА_8 .. Водій йому нічого не пояснював. У моменту дорожньо-транспортної пригоди його дружина ОСОБА_16 стояла зліва від нього біля машини . Він же до паркану був розвернутий спиною, а тому руху автомобіля по дорозі не бачив, а лише чув як рухався по дорозі автомобіль. Щодо дружини, то з двору вона могла через хвіртку добре бачити місце зіткнення автомобіля на узбіччі з деревами. Через дерев`яний штахетний паркан також видно дорогу, але оглядовість обмежена та можлива тільки через невеликі отвори у дерев`яному штахетному паркані.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 показав, що він в якості понятого приймав участь у слідчому експерименті, який проводився з метою визначення швидкості руху автомобіля обвинуваченого в момент дорожньо-транспортної пригоди. Іншим понятим була ОСОБА_24 . Під час слідчої дії також була присутня ОСОБА_16 , слідчий та сестра потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 .. На вулиці тоді на узбіччі вже лежав сніг, дорожнє покриття було мокре. Автомобіль, який використовувався для експериментальних заїздів, за типом був схожий на автомобіль обвинуваченого, це теж був джип, але марки він не пам`ятає. Під час слідчого експерименту він та інший понятий сідали до автомобіля, водій за півкілометра до повороту розганявся на автомобілі і проїжджаючи цю ділянку вони засвідчували швидкість з якою рухався автомобіль. Наскільки пам`ятає під час першого заїзду автомобіль рухався зі швидкістю 100 км/год., під час другого 120 км/год.. При швидкості 100 км/год. і 120 км/год. автомобіль проїздив цю ділянку і вписувався в смугу свого руху та його не виносили за межі дороги. Після закінчення як першого, так і другого заїзду водій зупинявся і вони озвучували слідчому швидкість руху. Після 120 км/год. вони заїздів не робили і швидкість вже не збільшували, так як це було небезпечно. Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 знаходилась у себе в дворі, вона стояла і спостерігала за автомобілем з того місця, де перебувала в момент дорожньо-транспортної пригоди. Після закінчення слідчої дії він як понятий підписав відповідний протокол.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 показала, що вона приймала участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту. Дати проведення даної слідчої дії на даний час вона не пам`ятає, але пригадує, що слідчий експеримент проводився у світлу пору доби, дорожнє покриття було мокре. Марки експериментального автомобіля не знає, так як в них не розбирається. Під час проведення слідчого експерименту були присутні ОСОБА_16 , слідчий та ОСОБА_9 разом зі своїм чоловіком. Її та іншого понятого посадили в автомобіль і водій став проїжджати поворот, де сталась аварія. Спочатку вони проїхали поворот на швидкості 90-100 км/год., вдруге проїхали зі швидкістю 120 км/год.. У обох випадках автомобіль нормально проїхав та вписався в поворот. Їх задача як понятих була зафіксувати швидкість руху автомобіля в місці події. Звідки саме візуально спостерігала за рухом автомобіля ОСОБА_16 та чи ходила остання до свого господарства сказати не може, оскільки не звернула на це уваги. Свідок ОСОБА_16 під час слідчого експерименту візуально сприймала швидкість руху автомобіля. Після кожного із заїздів вони зупинялись, виходили і казали швидкість з якою рухався автомобіль. У обох випадках ОСОБА_16 сказала, що швидкість руху автомобіля обвинуваченого була більшою. Після закінчення слідчої дії вона прочитала та підписала протокол.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25 , який обіймає посаду заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області, показав, що він здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування виникла необхідність дослідження швидкості руху автомобіля обвинуваченого ОСОБА_12 в момент

дорожньо-транспортної пригоди. Свідок ОСОБА_16 натомість з самого початку давала свідчення про те, що обвинувачений рухався з великою швидкістю. З огляду на це, було прийнято рішення щодо проведення слідчого експерименту. Під час слідчого експерименту він разом зі свідком ОСОБА_16 знаходився у дворі її господарства саме на тому місці, де вона перебувала в момент дорожньо-транспортної пригоди. У момент дорожньо-транспортної пригоди свідок ОСОБА_16 стояла обличчям до дороги. Поняті під час слідчого експерименту знаходились разом з водієм в автомобілі та мали фіксувати швидкість руху автомобіля. Було проведено два експериментальні заїзди. Під час першого заїзду свідок ОСОБА_16 сказала, що автомобіль обвинуваченого рухався з більшою швидкістю. Під час другого заїзду експериментальний автомобіль рухався зі швидкістю 120 км/год. і свідок ОСОБА_16 сказала, що автомобіль ОСОБА_12 рухався зі ще більшою швидкістю. З питань безпеки експериментальний заїзд зі швидкістю більше 120 км/год. не проводився. Уточнює, що після кожного заїзду вони зі свідком виходили на дорогу і ОСОБА_16 казала, що швидкість автомобіля обвинуваченого була більшою. Після цього поняті озвучували швидкість з якої рухався автомобіль, знову сідали до машини і заїзд повторювався. Він та свідок знаходились на території двору під час того як автомобіль демонстратор проїжджав повз двір. Зауважень щодо методики проведення слідчого експерименту від присутніх не було. Зазначає, що слідчий експеримент ґрунтувався на показах свідка і він перевіряв її покази щодо швидкості руху автомобіля. Встановлення швидкості руху автомобіля обвинуваченого необхідно було для визначення того, які саме пункти Правил дорожнього руху порушив водій. Підтвердив, що саме він проводив огляд місця дорожньо-транспортної пригоди. На той момент це була осінь, йшов дощ, були сутінки, дорожнє покриття було мокре. Щодо судової автотехнічної експертизи, то вона проводиться у тому разі коли потрібні спеціальні знання експерта автотехніка. У даному кримінальному провадженні необхідна була виключно оцінка прокурором та слідчим дій водія. Слідчий експеримент проводився у грудні, але це не мало суттєвого значення. Він залучив автомобіль, який приблизно відповідав за характеристиками автомобілю обвинуваченого, чорного кольору, тобто автомобіль який максимально був наближений до автомобіля, яким керував обвинувачений в момент дорожньо-транспортної пригоди. Зауважив, що вперше він спілкувався з обвинуваченим ОСОБА_12 у лікарні і тоді останній йому сказав, що він не впорався з керуванням через погодні умови. У подальшому обвинувачений свою позицію змінив під час допиту в якості підозрюваного. Під час слідчого експерименту він переконався в тому, що з того місця у дворі свідок ОСОБА_16 об`єктивно могла візуально спостерігати рух автомобіля обвинуваченого. Там був дерев`яний паркан зі штахетнику і через проміжки у паркані він та свідок спостерігали рух автомобіля і частково рух автомобіля спостерігали через відкриту хвіртку. Свідок ОСОБА_16 відштовхувалась від своїх суб`єктивних поглядів і сприйняття та з самого початку казала, що обвинувачений летів на шаленій швидкості. Він же під час слідчого експерименту і перевіряв, що для ОСОБА_16 є «шаленою швидкістю» і під час слідчого експерименту з`ясував, що ця швидкість перевищувала 120 км/год.. Визначення швидкості передбачено методикою проведення слідчих експериментів і він діяв у відповідності з нею. Звертає увагу на те, що під час огляду місця події було зафіксовано значні механічні пошкодження автомобіля, що є ознакою перевищення швидкості. Також свідок ОСОБА_16 у своїх показах вказувала на те, що автомобіль обвинуваченого підлетів і вдарився об березу. Під час слідчого експерименту було виявлено пошкодження на деревах і нашарування лакофарбового покриття на певній висоті від землі. Тобто показання свідка ОСОБА_16 у цій частині знайшли своє підтвердження під час слідчого експерименту. Щодо зміни напрямку руху автомобіля, то на місці події були виявлені плавні сліди бокового юзу, які характерні для виїзду на узбіччя. Вся слідова інформація вказувала на те, що автомобіль рухався в стані заносу правою стороною, тобто його розвертало проти годинникової стрілки. На місці події автомобіль був розвернутий у бік м. Городні. Щодо того, що автомобіль підлетів, то на місці події було виявлено підйом і зсув ґрунту. Вже після того як автомобіль підлетів він вдарився об дерево і його розвернуло у протилежний бік. Щодо незалучення обвинуваченого та його захисника для участі у

слідчому експерименті, вказує, що для цього не було необхідності. Зазначає, що сторона захисту знайомилась з матеріалами кримінального провадженні і ніяких клопотань, в тому числі щодо призначення та проведення судової автотехнічної експертизи, тоді заявлено не було.

Крім того, винність ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується доказами, перевіреними у судовому засіданні, а саме :

- рапортом від 08.10.2017 року начальника сектору СРПП Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_26 про те, що зі служби 102 надійшло повідомлення згідно якого проінформовано, що заявник 08.10.2017 року, о 16 годині 10 хвилин, поінформував, що за адресою : Городнянський район, с. Дібрівне, траса Р-13, біля пошти, невідомий чоловік на автомобілі чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на 2-х осіб. Просить направити наряд поліції та карету швидкої медичної допомоги ( т.2 а.к.п. 34 );

- рапортом первинного обліку інформації за яким 08.10.2017 року, о 22 годині 20 хвилин, до чергової частини Городнянського ВП по телефону надійшло повідомлення від чергової медсестри Городнянської ЦРЛ про доставлення до моргу трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки с. Дібрівне, Городнянського району. Загинула в результаті ДТП в с. Дібрівне 08.10.2017 року ( т. 2 а.с. 35 );

- рапортом первинного обліку інформації за яким 08.10.2017 року, о 22 годині 20 хвилин, до чергової частини Городнянського ВП по телефону надійшло повідомлення від чергової медсестри Городнянської ЦРЛ про доставлення до моргу трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця м. Городня, Чернігівської області. Загинув в результаті ДТП в с. Дібрівне 08.10.2017 року ( т. 2 а.с. 36 );

- рапортом від 08.10.2017 року начальника сектору СРПП Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_26 про те, що зі служби 102 надійшло повідомлення згідно якого проінформовано, що працівник медичного закладу повідомив, що 08.10.2017 року, о 22 годині 55 хвилин, до Другої міської лікарні з Городнянської ЦРЛ був доставлений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз : ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітини, закрита травма живота, отримав в Городнянському районі, с. Дібрівні на автомобілі в`їхав в зупинку ( т. 2 а.к.п. 38 );

- рапортом від 10.10.2017 року начальника сектору СРПП Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_26 про те, що зі служби 102 надійшло повідомлення згідно якого проінформовано, що працівник медичного закладу повідомив, що до Чернігівської обласної лікарні звернулась ОСОБА_8 , діагноз : ЗЧМТ, отримала 08.10.2017 рку в с. Дібрівне на зупинці збив автомобіль, знаходиться в нейрохірургічному відділенні ( т. 2 а.к.п. 37 );

- протоколом від 08.10.2017 року проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме ділянки автодороги Чернігів-Сеньківка, яка проходить в с. Дібрівне по вул. Маркова, з відповідною схемою та ілюстрованою фототаблицею до нього. У ході проведення огляду встановлено, що ділянка дороги має асфальтобетонне покриття, стан покриття мокре, чисте. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 6,45 м., ширина смуги для руху в напрямку огляду 3,1 м., ширина зустрічної смуги - 3,2 м., ширина узбіччя 3 м.. Оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля : праворуч 30 м., ліворуч 60 м., видимість конкретної перешкоди більше 200 метрів у денний час. Автомобіль SSANG YONG ACTION, р.н. НОМЕР_1 , знаходиться на правому узбіччі на відстані 4,9 м. від осі правого переднього колеса, на відстані 4,2 м. від осі правого заднього колеса до правого краю асфальтованого покриття дороги. На місці огляду виявлено сліди бокового юзу автомобіля SSANG YONG ACTION, р.н. НОМЕР_1 , довжиною 24,5 м., 12,4 м., 22,8 м., сліди об`ємні у напрямку від м. Городня до м. Чернігів, від проїзної частини до будівель ( по напрямку зсуву грунту ). Сліди гальмування відсутні. За слідами бокового юзу визначено напрямок руху автомобіля, а саме від м. Городня до м. Чернігів. На місці огляду виявлено сліди контактування правої бокової сторони автомобіля та задньої частини автомобіля з придорожніми деревами. Виявлено уламки стійки лавки та сидіння лавки,

овочі та речі потерпілих, їх місцезнаходження зафіксовано на схемі до протоколу. На дереві ( позначка 6 на схемі ) на висоті близько 2,5 м. від рівня опорної поверхні виявлено пляму бурого кольору ( т. 2 а.к.п. 39-55 );

- висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_14 від 15.11.2017 року № 94 відповідно до якого смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 від масивної крововтрати, яка явилась наслідком закритої травми живота з розривом печінки. Під час експертизи трупа виявлені тілесні ушкодження : синець правої параорбітальної ділянки; синець в ділянці лівого плеча в середній третині; закритого перелому лівої плечової кістки в середній її третині; прямі переломи 6, 7, 8, 9 ребер справа по паравертебральній лінії. Закрита травма живота; розрив тканини правої та лівої долей печінки, масивні крововиливи в корінь брижі тонкого кишківника, шлунково-ободову зв`язку, брижу тонкого кишківника. Вищенаведений комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії тупих предметів в комплексі під час дорожньо-транспортної пригоди незадовго до настання смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Вищевказані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_14 утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті. Враховуючи вищевказані тілесні ушкодження експерт вважає, що потерпіла була розташована передньою стороною тіла відносно травмуючих поверхонь транспортного засобу на момент початкового контакту та знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні ( т. 2 а.к.п. 58-62 );

- висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_15 від 15.11.2017 року № 95 відповідно до якого смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок набряку-набухання головного мозку, який виник внаслідок внутрішньо-черепної травми із переломами кісток склепіння та основи черепа. Під час експертизи трупа виявлені тілесні ушкодження : відкрита черепно-мозкова травма; забійна рана правої лобно-тім`яної ділянки, синця лівої інфраорбітальної ділянки, синця середньої третини перенісся, крововиливи в м`які тканини голови, багатоуламковий перелом правої лобної та решітчастої кісток, перелом правої скроневої та тім`яної кісток, субдуральний крововилив на основі правої скроневої долі, субарахноїдальні крововиливи на випуклій поверхні правої тім`яної, скроневої долей, по випуклій поверхні, полюсі та основі правої лобної долей, осередки забою головного мозку в проекції субурахноїдальних крововиливів; закритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині та закритого перелому правої малогомілкової кістки в середній третині. Вищенаведений комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії тупих предметів в комплексі під час дорожньо-транспортної пригоди незадовго до настання смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних в описовій частині постанови, коли ОСОБА_15 був в якості пасажира легкового автомобіля ( т. 2 а.с. 65-69 );

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 14.11.2017 року № 946, проведеної по медичним документам, відповідно до якого у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, саднами, гематомою, забиттям м`яких тканин голови, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, по давності утворення, можуть відповідати даті 08.10.2017 року та умовам, зазначеним в описовій частині даної постанови і в сукупності як наслідок одного травмативного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( т. 2 а.к.п. 72-74 );

- висновком комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_8 від 18.01.2018 року № 6, відповідно до якого за даними медичної документації, враховуючи результати проведенної первинної експертизи, судово-медична експертна комісія вважає, що у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм І типу речовини головного мозку легкого ступеня в лобній ділянці праворуч ( тип забою І ), саднами, гематомою, забиттям м`яких тканин голови, які є наслідком дії

тупих предметів за механізмами удару, струсу та тертя. За терміном утворення описаний вище комплекс тілесних ушкоджень може відповідати даті 08.10.2017 року, як на це вказано в постанові про призначення даної експеризи. Описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, як такий, що є наслідком одного травматичного процесу в дорожньо-транспортній пригоді, в сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( т. 2 а.к.п. 77-80 );

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_12 від 20.11.2017 року № 959, проведеної на підставі наданої медичної документації, відповідно до якого у ОСОБА_12 маються тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами потиличної ділянки справа, правої вушної раковини, саднами підборіддя. Також у нього маються забійна рана 1го пальця правої кисті, садна шиї, лівого передпліччя та кисті. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів або при ударі об такі ж, по давності утворення можуть відповідати даті 08.10.2017 року та обставинам, зазначеним в описовій частині даної постанови. Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди оцінка ступеню тяжкості їх проводиться в сукупності, отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключена можливість, що комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_12 , він міг отримати перебуваючи на момент дорожньо-транспортної пригоди в якості водія легкового автомобіля ( т. 2 а.к.п. 82-84 );

- висновком судової інженерно-транспортної експеризи від 02.11.2017 року № 543 відповідно до якого на момент огляду система рульового керування автомобіля «SSANG YONG ACTYON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась в належному працездатному стані, в якій відсутні несправності, які могли б впливати на показники основних вихідних параметрів її задовільної роботи. Після події ДТП, система зберегла здатність виконувати свою функцію по зміні напрямку руху автомобіля з задовільною ефективністю. Падіння тиску повітря в передньому правому колесі автомобіля «SSANG YONG ACTYON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулось за рахунок скупчення значного шару ґрунту між зовнішньою закраїною борту диску та бортовим кільцем пневматичної шини. З технічної точки зору нашарування грунту на вказані ділянки диску та шини, могло відбутись в процесі розвитку події ДТП, під час руху транспортного засобу в боковому заносі по грунтовому узбіччю ( т. 2 а.к.п. 114-120 );

- - протоколом від 03.12.2017 року проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 та ілюстрованою фототаблицею до нього, який проводився з метою перевірки та уточнення показів останньої щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.10.2017 року. За показаннями свідка ОСОБА_16 08.10.2017 року, близько 16 години, вона разом зі своїм чоловіком знаходились у дворі їхнього господарства в с. Дібрівне, Городнянського району, вул. Маркова. Приблизно в цей час вона через паркан свого господарства побачила як по автодорозі Чернігів-Городня-Сеньківка у напрямку з м. Городні на дуже великій швидкості проїхав автомобіль. Майже одразу після цього вона почула сильний звук удару і далі побачила як той автомобіль на висоті вдарився в березу. Вони з чоловіком одразу вибігли з двору та побігли до автомобіля. У той момент, коли вона спостерігала автомобіль на автодорозі до першого удару, автомобіль рухався з дуже великою швидкістю, прямолінійно і напрямку свого руху не змінював. Після першого удару вона через відкриту хвіртку побачила як цей автомобіль на узбіччі підкинуло вверх та стало розвертати. Після цього автомобіль на висоті вдарився об дерево березу та став на землі, розвернутий у напрямку м. Городні. З метою встановлення швидкості руху автомобіля перед ДТП, двоє понятих сіли в автомобіль-демонстратор «FORD KUGA», р.н. НОМЕР_2 , а свідок ОСОБА_16 розмістилася у місці, де вона знаходилась в момент ДТП ( у дворі господарства № 71 про вул. Маркова ). Далі автомобіль демонстратор розганяли до швидкості, а свідок ОСОБА_16 спостерігала. Коли автомобіль-демонстратор долав ділянку дороги повз господарство № 71, ОСОБА_16 в присутності понятих вказала, що автомобіль учасник ДТП рухався з більшою швидкістю,

ніж при експериментальному заїзді. При цьому поняті вказали, що автомобіль проїжджав зі швидкістю 110 км/год.. Аналогічним чином проведено ще один експериментальний заїзд. При другому експериментальному заїзді свідок ОСОБА_16 вказала, що швидкість автомобіля учасника ДТП була ще більшою. При цьому поняті вказали, що при другому експериментальному заїзді швидкість руху автомобіля-демонстратора становила 120 км/год.. Подальші заїзди з метою встановлення більшої швидкості руху не проводились у зв`язку з їх небезпечністю. Далі свідок ОСОБА_16 вказала на дерево берези об яке вдарився автомобіль. При візуальному огляді вказаного дерева на висоті 2,5 м. від рівня опорної поверхні до землі виявлено горизонтальні сліди накладення речовини чорного кольору ( горизонтальні смуги ), а також пошкодження кори дерева на ділянці, де маються накладення речовини чорного кольору ( т. 2 а.к.п. 97-109 ).

Дослідивши вищевказані докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, перевіривши доводи сторін кримінального провадження як з боку обвинувачення, так і з боку захисту, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі. Встановлюючи обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участі автомобіля, яким безпосередньо керував обвинувачений ОСОБА_12 , суд в першу чергу враховує той факт, що в момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_12 знаходився у технічно справному стані. Це підтверджує як сам обвинувачений ОСОБА_12 , так і висновки інженерно-транспортної експертизи, якими підтверджено, що система рульового управління автомобіля «SSANG YONG ACTYON» знаходилась в належному працездатному стані та в ній були відсутні несправності, які б могли впливати на показники основних вихідних параметрів її задовільної роботи. Описуюючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений ОСОБА_12 вказує на те, що він раніше вже проїжджав по ділянці дороги в с. Дібрівне та був обізнаний з наявними на дорозі поворотами. При цьому обвинувачений акцентував увагу на тому, що він входячи в поворот рухався по середині проїзної частини дороги зі швидкістю не більше 60 км/год. і на дорозі ніяких перешкод у вигляді пішоходів, худоби або ж зустрічних автомобілів не було. Разом з тим, обвинувачений не зміг пояснити поведінки та дій його пасажира, який незважаючи на відсутність на дорозі будь-яких перешкод, не пред`являючи попередньо водію будь-яких претензій щодо манери та швидкості його руху, не маючи достатніх об`єктивних підстав, оскільки, як стверджує ОСОБА_12 , він рухався з невеликою швидкістю, раптово схопив його за праву руху, якою він тримав кермо автомобіля, внаслідок чого його автомобіль різко змінив траєкторію руху вправо. При цьому обвинувачений вказав, що незважаючи на невелику швидкість руху автомобіля він не загальмував, намагався вирівняти автомобіль, щоб той не перекинувся, але виїхав на Т-образне перехрестя і після цього юзом пішов на узбіччя. Виходячи з показань ОСОБА_12 незрозумілими у даному випадку є його дії щодо незастосування гальмування при невеликій швидкості руху та твердження про те, що гальмування було неможливим і призвело б до перекидання автомобіля. Виходячи з показань обвинуваченого, наведених ним в пояснення обставин, які спровокували дорожньо-транспортну пригоду, схеми дорожньо-транспортної пригоди та зафіксованих слідів, визначальним у даному випадку є з`ясування питання щодо швидкості з якою рухався на автомобілі обвинувачений, перевірка його тверджень щодо руху зі швидкістю не більше 60 км/год. та співставлення цього зі слідами зафіксованими на місці події, відстанню, яку подолав автомобіль, рухаючись у боковому юзі та пошкодженнями, які отримав автомобіль. Слід зазначити, що будучи двічі допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , яка знаходячись у дворі свого будинку та спостерігала обставини дорожньо-транспортної пригоди, наполягала на тому, що водій ОСОБА_12 рухався на автомобілі з дуже великою швидкістю. При цьому автомобіль рухався прямолінійно, не змінював траєкторії свого руху, виїхавши на узбіччя автомобіль підлетів і вдарився об дерево, яке росло на узбіччі. Від удару автомобіль обвинуваченого розвернуло у протилежний бік. Будь-яких даних, які б вказували на те, що показання дані свідком ОСОБА_16 в судовому засіданні та в послідуючому підтверджені нею під час

додаткового допиту, суперечать тим показанням, які вона надавала при допиті під час досудового розслідування, судом встановлено не було. Натомість свідок чітко та послідовно розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоду, акцентувала увагу на великій швидкості з якою рухався обвинувачений на автомобілі. Судом не було встановлено істотних протиріч у показаннях свідка ОСОБА_16 , які б ставили під сумнів правдивість її показань. Крім того, її показання в частині можливості візуально спостерігати з місця, де вона знаходилась в момент дорожньо-транспортної пригоди, обставини події та рух автомобіля були перевірені експериментальним шляхом під час проведення слідчого експерименту та було підтверджено можливість свідка через отвори у штахетному паркані та відкриту хвіртку візуально спостерігати рух автомобіля. Це підтвердив і допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_25 , який зазначив, що під час слідчого експерименту він переконався в тому, що з того місця у дворі свідок ОСОБА_16 об`єктивно могла візуально спостерігати рух автомобіля обвинуваченого. При цьому свідок ОСОБА_16 зазначила, що безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_12 нічого їй не пояснив щодо швидкості свого руху в населеному пункті, коли вона задала йому про це питання, бачивши, що він рухався з великою швидкістю. На місці дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_12 також нічого їй не казав і щодо будь-яких дій його пасажира під час руху автомобіля. Правдивість та об`єктивність показів свідка ОСОБА_16 підтверджує і той факт, що під час слідчого експерименту на місці події на дереві на висоті 2,5 метри було виявлено сліди зіткнення автомобіля з деревом на що вказувала свідок під час допиту і це в свою чергу також підтверджує її показання в частині спроможності нею в момент дорожньо-транспортної пригоди спостерігати картину події і візуально сприймати обставини ДТП. Також на велику швидкість руху в момент дорожньо-транспортної пригоди вказала і допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , яка, описуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначила, що автомобіль рухався на великій швидкості, виїхавши на узбіччя, автомобіль стало заносити, вони навіть не встигли зреагувати і відбігти та через лічені секунди автомобіль їх збив. Описуючи подію дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 звернула увагу на те, що обвинувачений рухався на автомобілі на великій швидкості і не зміг справитись з керуванням проїжджаючи поворот, виїхав за межі проїзної частини і автомобіль стало заносити і розвертати боком і після цього він здійснив наїзд на неї та матір. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_27 також вказала, що перебуваючи у дворі свого господарства, вона почула сильний гул автомобіля, який летів по дорозі на великій швидкості. Разом з тим, експериментальним шляхом у ході проведення слідчого експерименту було встановлено, що швидкість автомобіля обвинуваченого в момент дорожньо-транспортної пригоди перевищувала 120 км/год.. Зазначене узгоджується з зафіксованими в ході огляду місця події слідами, траєкторією руху автомобіля, відстанню яку подолав автомобіль з моменту зіткнення з потерпілими і до зіткнення з деревом, силою з якою автомобіль рухаючись збив лавочку та потім вдарився об дерево і який в результаті удару розвернуло на 180 градусів, зафіксованими пошкодженнями автомобіля, тяжкістю та характером отриманих ОСОБА_14 тілесних ушкоджень від зіткнення з автомобілем, тяжкістю та характером отриманих ОСОБА_15 , як пасажиром автомобіля, тілесних ушкоджень від удару, отриманими потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим тілесними ушкодженнями, що в сукупності свідчить про порушення обвинуваченим п. 12.4 Правил дорожнього руху України та перевищення дозволеної швидкості руху автомобіля у межах населеного пункту і дає підстави для висновку про неспроможність версії обвинуваченого та позиції його захисту стосовно його руху в межах населеного пункту зі швидкість, яка не перевищувала 60 км/год.. При цьому рухаючись у межах населеного пункту зі значним перевищенням дозволеної швидкості руху обвинувачений будучи зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, не враховував погодні умови, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась на заокругленій ділянці дороги, не вибрав безпечної швидкості руху та не зменшив швидкість, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя по

напрямку свого руху та здійснив наїзд на ОСОБА_14 , а потім продовжуючи свій рух по правому узбіччю здійснив наїзд на придорожнє дерево. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення обвинуваченим ОСОБА_12 п. 2.3 б, п. 12.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху України і саме це стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Натомість покази обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обставин, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, позиція сторони захисту в частині того, що саме дії пасажира автомобіля стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, твердження щодо руху обвинуваченого в населеному пункті в межах допустимої швидкості руху, яка не перевищувала 60 км/год., не знайшли свого об`єктивного підтвердження у ході судового розгляду даного кримінального провадження, спростовуються доказами, які суд дослідив та ретельно перевірив в судовому засіданні, і такі показання обвинуваченого та позицію сторони захисту суд розцінює як спробу ввести суд в оману і таким чином уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Відсутність висновку інженерно-автотехнічної експеритизи на що вказує сторона захисту, якою, до речі, відповідне клопотання про її призначення та проведення ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи не заявлялось, не спростовує висновків, зроблених судом під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, перевіривши доводи сторони обвинувачення, а також доводи обвинуваченого, наведені ним на свій захист, та доводи захисника, які наведені ним на захист обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та дії ОСОБА_12 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, що злочин вчинений ОСОБА_12 є не умисним злочином, але тяжким, конкретні обставини справи ( кількість постраждалих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень ), характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки, що настали від кримінального правопорушення ( смерть потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ), часткове відшкодування завданих матеріальних збитків потерпілим та невідшкодування завданих потерпілим моральних збитків, наявність цивільних позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченого з вимогою відшкодування завданої загибеллю їх матері моральної шкоди, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_10 , думку потерпілої ОСОБА_10 , озвучену нею в судовому засіданні, яка просить обвинуваченого суворо не карати та у разі визнання його винуватим призначити покарання не пов`язане з ізоляцією та реальним позбавленням волі, думку потерпілих ОСОБА_9 ,, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , озвучену ними в судовому засіданні, які не вибачили обвинуваченого та вимагають призначення йому суворої міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі та з позбавленням права керування транспортними засобами, особу винного його вік, освіту, стан здоров`я, сімейний стан, наявність на утриманні однієї неповнолітньої дитини, формально позитивну характеристику за місцем проживання, дані щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, а також те, що обвинувачений раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , судом не виявлено.

Обговорюючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_12 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховує конкретні обставини справи, наслідки, що настали, а саме загибель двох людей, той факт, що обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху України, що стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з тяжкими наслідками, які настали, думку потерпілих по справі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання просять суд позбавити його права керування транспортними засобами, та приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_12 слід позбавити права керувати транспортними засобами.
З урахуванням викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наслідки, що настали, суд приходить до висновку, що ОСОБА_12 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, з позбавленням права керувати транспортними засобами, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

По справі заявлено цивільні позови :

- ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень ( т. 1 а.к.п. 14-17 );

- ОСОБА_9 до ОСОБА_12 про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень ( т. 1 а.к.п. 18-21 );

- ОСОБА_7 до ОСОБА_12 про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень ( т. 1 а.к.п. 22-25 ).

На обґрунтування заподіяної ОСОБА_12 внаслідок вчинення кримінального правопорушення моральної шкоди потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та їх представник адвокат ОСОБА_11 під час судового розгляду справи зазначили, що моральна шкода виразилась у душевному болі та стражданнях, які цивільні позивачі відчувають внаслідок протиправних дій відповідача ( обвинуваченого ), що призвели до смерті їх матері. Після загибелі матері все їх життя змінилось, у них з матір`ю були тісні стосунки. З огляду на це жодне грошове відшкодування не зможе компенсувати їм загибель матері і немає нічого страшнішого ніж втратити рідну людину, пережити це важко. Обурені поведінкою та позицією обвинуваченого, останній навіть не вибачився перед ними, пообіцявши допомогу та дізнавшись про те, що вони будуть звертатись з цивільними позовами та вимагати відшкодування заподіяної їм моральної шкоди, перестав спілкуватись з ними. Визначений розмір моральної шкоди вважають мінімальним та вказують на те, що життя людини взагалі безцінне.

Обвинувачений під час судового розгляду пред`явлені до нього позови не визнав у повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Як обвинувачений, так і його захисник виходили з того, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена, останнього слід виправдати, а тому відсутні підстави для задоволення пред`явлених позовів та відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди.

Прокурор під час судових дебатів просив пред`явлені потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 цивільні позови задовольнити у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану

діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частина 5 ст. 128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

Відповідно до чинного законодавства ( п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України ) моральна шкода може полягати, зокрема : у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 2 ст. 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині ), батькам ( усиновлювачам ), дітям ( усиновленим ), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
У п. 9 вищевказаної постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характери немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. З тяжкою невиправною втратою рідної людини потерпілі зазнали вимушених змін у своїх життєвих стосунках і звичному способі життя та відчувають природний душевний біль, тривалі й тяжкі за характером моральні страждання.

Суд також враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає ( і не може бути ) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому визначаючи розмір заподіяної позивачам моральної шкоди, суд враховує, що життя людини є безцінним, та приймає до уваги доводи потерпілих про те, що втрата життя матері потерпілих є непоправною для них, враховуючи доведеність вини обвинуваченого у порушенні Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_14 , обґрунтування позивачами, які являються дітьми загиблої ОСОБА_14 і даний факт сторони не оспорювали, а тому виходячи з приписів ст. 183 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню, своїх вимог про відшкодування заподіяної їм моральної шкоди, глибину фізичних та душевних

страждань, яких вони зазнали у зв`язку з загибеллю їх матері, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ступінь вини обвинуваченого, обставини справи, вимоги розумності та справедливості. На підставі ст. 23, 1167-1168 ЦК України суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо відшкодування ОСОБА_12 на їх користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 150 000 грн. кожному, оскільки цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань завданих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ..
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 1581,92 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_12 .

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
У силу приписів ст. 170, 174 КПК України, враховуючи часткове задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо відшкодування ОСОБА_12 на їх користь моральної шкоди, з метою забезпечення цивільних позовів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слід залишити без змін накладений за ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_28 від 10.10.2017 року арешт на автомобіль «SSANG YONG ACTYON», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_12 ( т. 2 а.к.п. 123-124 ).

Підстави для обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370-371, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 6 ( шести ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання та його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 1581,92 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи.

Речові докази по справі : взяття потерпілої ОСОБА_14 , яке зберігається в СУ ГУНП в Чернігівській області, знищити ( т. 2 а.к.п. 85-86 ), автомобіль марки «SSANG YONG ACTYON», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території стоянки ПП «Мамай І.Г.», що розташована за адресою : вул. Ціолковського, 28, у м. Чернігів, слід повернути власнику ОСОБА_12 ( т. 2 а.к.п. 127-128 ).

Залишити без змін накладений за ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_28 від 10.10.2017 року арешт на автомобіль «SSANG YONG ACTYON», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_12 ( т. 2 а.к.п. 123-124 ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1