Справа №127/8768/19
Провадження №1-кс/127/5124/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, громадянина України, українця, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 26.03.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 06.12.2012, та ч. 2 ст. 309 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 18.08.2015, близько 21:30 год. 24.03.2019, йдучи з центра міста Вінниці в напрямку свого місця проживання, проходив повз будинок АДРЕСА_3 , та помітив біля другого під`їзду вищевказаного будинку, автомобіль марки «VolkswagenTransporter» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , котрий, використовуючи салон вказаного автомобіля як сховище для тимчасового зберігання майна, залишив у ньому цінні речі. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна із указаного сховища, тобто салону зазначеного автомобіля.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливими мотивом та метою, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «VolkswagenTransporter» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони водійських дверей та, використовуючи наявні при ньому залізні ножиці та викрутку, відімкнув замок указаних дверей, проникнувши таким чином до сховища салону автомобіля. Після цього, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 узяв із бардачка автомобіля два належних ОСОБА_7 датчики угарного газу «ProtechCarbonMonoxideAlarmWhite (РА-3021)» вартістю по 449 грн. кожен, після чого спробував зняти з передньої панелі автомобіля автомагнітолу невстановленої марки невстановленої вартості, однак, ОСОБА_4 не вдалося від`єднати цю магнітолу. Далі, поклавши два зазначені датчики до кишень своєї куртки, ОСОБА_4 почав залишати місце скоєння злочину, однак, у цей час помітив, як з під`їзду будинку АДРЕСА_3 вийшов ОСОБА_7 , який почав кричати до ОСОБА_4 , вимагаючи зупинитись.

Усвідомивши, що його злочинні дії викриті, ОСОБА_4 , незважаючи на це, з метою подальшого утримання викраденого майна відкрито продовжив ці дії та, не отримавши реальної можливості розпорядитися викраденим, почав тікати від ОСОБА_7 , постійно перебуваючи в полі зору останнього.

Відбігши від автомобіля близько 20 метрів, ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю, внаслідок чого викрадені датчики випали з його кишень, після чого продовжив утікати від ОСОБА_7 , проте, останній наздогнав його та затримав до приїзду працівників поліції.

Внаслідок такого затримання ОСОБА_4 , вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити, внаслідок чого попереджено заподіяння ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 898 грн.

24.03.2019 близько 22:00 год. ОСОБА_4 затримано відповідно до ст. 208 КПК України.

25.03.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, з середньою освітою, раніше судимому: 08.12.1993 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.06.1997 за ст. 7 Закону України «Про амністію»; 18.06.1998 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 222 КК України, до 1 року позбавлення волі; 24.12.1998 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.09.2002 по відбуттю строку покарання; 30.03.2004 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.12.2007 умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 15 днів; 04.09.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 04.08.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.03.2012 по відбуттю строку покарання; 06.12.2012 Вінницьким міським судом за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.06.2014 за ст. 2 Закону України «Про амністію»; 24.11.2014 Вінницьким міським судом за ч. 1 ст. 309, до 1 року позбавлення волі, на основі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 18.08.2015 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.02.2018 по відбуттю строку покарання,- про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України, - тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому злочині, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.03.2019; протоколом огляду місця події від 24.03.2019; протоколом допиту потерпілого від 25.03.2019; протоколами допиту свідків від 25.03.2019; протоколом затримання особи від 25.03.2019; протоколом впізнання від 25.03.2019 та протоколом допиту підозрюваного від 25.03.2019.

На даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України. При цьому, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_4 може ухилятися від явки до слідчого, прокурора, суду, усвідомлюючи той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, він являється особою раніше неодноразово судимою.

ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, веде антигромадський спосіб життя, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України. А тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування від правоохоронних органів і суду останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваномуОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавлення волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000666, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 25.03.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.
25.03.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, підозрюваний не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нових злочинів, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші злочини, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується». Враховуючи вартість викрадених речей та наявні ризиків, а тому суд вважає за доцільним визначити розмір застави співрозмірно завданій шкоді та із врахуванням суми коштів, яка може в подальшому запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.
Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 22 год. 00 хв. 22 травня 2019 року в межах строку досудового розслідування.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 травня 2019 року.
Одночасно визначити заставув розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 ( тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки, а саме прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінницібез дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя