Справа № 161/2526/19 Провадження №11-сс/802/120/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000337),
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого-криміналіста СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно яке було вилучено працівниками поліції 10 лютого 2019 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль «Mercedes-Benz S 350L», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_11 , та власником якого являється ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000337, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що вказаний в клопотанні автомобіль визнано речовими доказом, а тому з метою його збереження необхідно накласти арешт. Також зазначає, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що даний автомобіль є предметом та засобом вчинення злочину. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, власника майна ОСОБА_7 та її представника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Згідно витягу ЄРДР вбачається, що проводиться досудове розслідування за ч.5 ст.185 КК України щодо обставин: «В ніч з 09 по 10 лютого 2019 року, перебуваючи в смт. Олика Ківерцівського району, ОСОБА_12 , за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, шляхом віджиму дверей проникли до магазину, що за адресою АДРЕСА_2 , де шляхом розрізанням запірних механізмів банкомата ПАТ КБ «Приватбанк», з корисливих мотивів, викрали грошові кошти в сумі 600 000 гривень».
Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення огляду місця події на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаного огляду за добровільної згоди та в присутності користувача транспортного засобу«Mercedes-Benz S 350L» ОСОБА_11 , проведено його огляд та опилення спеціальним дактилоскопічним порошком, з метою виявлення відбитків слідів пальців та долоней рук.
Вказаний автомобіль працівниками поліції було вилучено та поміщено на тимчасове зберігання на територію ГУНП у Волинській області.
Разом з тим, з матеріалів клопотання неможливо зробити висновок, яким чином вилучений автомобіль може мати значення речового доказу у вищевказаному кримінальному провадженні.
Доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.
Так, відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів провадження жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на автомобіль, власником якого є ОСОБА_7 , і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим не наведено, як і не доведено, що майно, на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
У зв`язку з чим, враховуючи положенняст.41 Конституції України, ст.ст.94,132,171,173 КПК України, апеляційний суд вважає, що підстави для накладення арешту на транспортний засіб «Mercedes-Benz S 350L», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , відсутні.
Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2019 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: