В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.02.2019 Справа №607/20021/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 07 липня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2018 року близько 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу Символічної могили борцям за волю України, що знаходиться по вул. Соломії Крушельницької у селі Біла Тернопільського району Тернопільської області, вступив з потерпілим ОСОБА_5 у словесний конфлікт з приводу ненадання ОСОБА_3 , який рухався на автомобілі марки М-21412, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переваги в русі автомобілю марки Nissan моделі X-TRAIL 2.5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .
В ході словесного конфлікту ОСОБА_3 сів на сидіння водія автомобіля марки «М-21412» реєстраційний номер НОМЕР_3 , не зачинивши при цьому водійські дверцята. В цей час ОСОБА_5 підійшов до автомобіля ОСОБА_3 та тримаючись лівою рукою за водійські дверцята автомобіля марки «М-21412» правою рукою намагався дотягнутися до ключів запалювання з метою недопущення подальшого руху автомобіля, до приїзду працівників поліції.
Після цього ОСОБА_3 , діючи з необережності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, різко розпочав рух вперед даним автомобілем внаслідок чого за інерцією руху автомобіля, передні дверцята водія зачинилися та нанесли удар по правій кисті руки ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав закритий внутрішньо-суглобовий перелом проксимального кінця основної фаланги другого пальця правої кисті, які відповідно до п.п.2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995), за ознакою тривалого (більше як 21 добу) розладу здоров`я, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, не визнав та ствердив, що 06 липня 2018 року він разом із своїм товаришем ОСОБА_7 автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхали у село Біла Тернопільського району Тернопільської області, щоб звідти забрати знайомого. Проте прибувши туди, зустріли чоловіка на імя ОСОБА_8 , який придбав в одному з магазинів алкогольні напої та вжив їх зі ОСОБА_7 , а потім заснув на задньому сидінні автомобіля. Того ж дня близько 22.00 год., він, керуючи автомобілем марки Москвич, виїжджав у цьому ж населеному пункті з другорядної дороги на головну, з якої повернув до памятника і зупинився. У цей момент до нього підїхав автомобіль Nissan, з якого вийшов раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_5 і розпочав словесний конфлікт, вимагаючи у нього віддати йому ключі від автомобіля по причині порушення правил дорожнього руху. У звязку з конфліктом він сів у заведений автомобіль Москвич, натомість потерпілий почав витягувати його з машини, тримаючись руками за автомобіль та дверцята водія. Злякавшись, він почав рух автомобілем, під час чого дверцята автомобіля Москвич зачинилися, однак як і коли отримав удар потерпілий ОСОБА_5 , не бачив. В подальшому доїхавши до бару Золота рибка він потелефонував ОСОБА_7 , якого залишив на місці суперечки та домовився про місце зустрічі, після чого під`їхав до цвинтаря с. Біла де заглушив автомобіль. Після цього до нього знову підїхав автомобіль Nissan, з якого вибіг потерпілий і забрав у нього ключі від автомоблія ОСОБА_9 та на його прохання повернути їх відмовився. В подальшому він по телефону повідомив батька про конфлікт і дав трубку дружині потерпілого, яка також вийшла з автомобіля Nissan і поцарапала його при намаганні повернути ключі. Після цього він розбудив пасажира на ім`я ОСОБА_8 , який спав на задньому сидінні і пішов разом з ним. У звязку з тим, що потерпілий намагався із жінкою наздогнати його, він втік через цвинтар, що був поряд. Коли повернувся з батьком на місце події, там вже нікого не було. Наступного дня після сплати штрафу в сумі 500 грн. за порушення Правил дорожнього руху він забрав машину з арештайданчика. Зазначає, що у день конфлікту з потерпілим алкогольні напої не вживав. Автомобіль потерпілого при виїзді на головну дорогу не побачив. Рух автомобілем під час первинної суперечки почав, оскільки перелякався через поведінку водія автомобіля Nissan. Просить суд визнати його невинним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також позов прокурора про стягнення вартості стаціонарного лікування ОСОБА_5 не визнає, оскільки коштів для сплати потерпілому він та його сімя не мають.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, не визнав, його винуватість повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 06 липня 2018 року він спільно з дружиною та сином поверталися до Тернополя автомобілем Nissan моделі X-TRAIL 2.5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та в с.Біла Тернопільського району близько 22.00 год., коли вже темніло, побачив, як на великій швидкості з бічної дороги виїхав автомобіль марки Москвич, який не надав перевазі в русі автомобілю під його керуванням та змусив останнього різко загальмувати та виїхати на зустрічну смугу руху. Вказаний автомобіль Москвич рухався по обох смугах руху автодороги, створюючи небезпеку іншим транспортним засобам, і згодом повернув в сторону залізничного переїзду в селі Біла, де ледь не збив жінку з дитячою коляскою. Він на своєму автомобілі прослідував за автомобілем Москвич, що зупинився біля памятника. В подальшому з нього вийшли, як тепер йому відомо, обвинувачений ОСОБА_3 , який перебував за кермом, та пасажир ОСОБА_7 . На задньому сидінні лежав ще один чоловік. Від ОСОБА_3 було чути різкий запах спиртного, поводився і рухався він неадекватно, розмовляв незв`язно. Потерпілий попередив ОСОБА_3 , що не дозволить йому рухатися автомобілем у такому стані. На вимогу віддати ключі від автомобіля та віддати їх наступного дня ОСОБА_3 почав нецензурно лаятися. Коли його дружина ОСОБА_10 почала викликати телефоном працівників поліції, ОСОБА_3 залишив ОСОБА_7 , сів в автомобіль Москвич і здійснив раптово рух вперед, внаслідок чого дверцятами біля водія вдарив пальці правої руки потерпілого, якими останній тримався за стійку вказаного автомобіля, щоб перешкодити його подальшому руху. При цьому він кілька метрів пробіг, тримаючись за автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , і відпустив його після криків дружини. Сівши у свій автомобіль він поїхав за ОСОБА_3 у сторону залізничного переїзду. Побачивши автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , він перегородив йому рух. Вийшовши з автомобіля він підійшов до ОСОБА_3 , який, сидячи в автомобілі Москвич, телефонував до свого батька для врегулювання конфлікту. У цей момент він забрав ключі із замка запалювання автомобіля задля припинення руху водієм який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тоді ОСОБА_3 розбудив пасажира, що лежав на задньому сидінні і разом з ним пішов у сторону кладовища. Коли приїхали працівники поліції, він віддав ключі від автомобіля Москвич, однак ОСОБА_3 вже на місці не було. За наслідками удару дверцятами автомобіля під керуванням ОСОБА_3 він отримав перелом пальця правої руки та проходив тривале лікування, мало місце хірургічне втручання. На даний час шкода завдана кримінальним правопорушення не відшкодована. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання. Поданий ним цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує повністю.
Допитана свідок ОСОБА_10 у судовому засідання показала, що потерпілий ОСОБА_5 є її чоловіком. 06 липня 2018 року вона з чоловіком і дитиною поверталася автомобілем Nissan біля 22.00 год. до Тернополя і при вїзді в с.Біла Тернопільського району, де для уникнення зіткнення з автомобілем Москвич, що рухався з порушенням Правил дорожнього руху, потерпілий змушений був різко загальмувати та змінити напрямок руху. На вказані дії водія автомобіля «Москвич» ОСОБА_5 поїхав за ним. Коли водій автомобіля Москвич вийшов із салону, стало зрозуміло, що він перебуває у стані спяніння, оскільки не міг контролювати свої рухи і висловлювався нечітко, від нього було чути сильний запах алкоголю, постійно висловлювався нецензурнми словами. У той час з автомобіля вийшов пасажир, який участі у розмові не брав. Коли ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 віддати ключі від автомобіля Москвич і повернути наступного дня після витвереження, останній сів в автомобіль і, незважаючи на те, що ОСОБА_5 тримався руками за дверцята та стійку автомобіля, почав рух і потягнув дверцята. Чоловік на її вимогу відпустив автомобіль і вони разом поїхали за ОСОБА_3 . Побачили його вже тоді, коли обвинувачений намагався завести автомобіль Москвич. ОСОБА_5 перегородив дорогу для перешкоджання ОСОБА_3 зникнути з місця події. ОСОБА_3 зателефонував батьку, який пообіцяв приїхати для врегулювання конфлікту, проте ОСОБА_5 та вона вимагали це зробити за участю працівників поліції. До приїзду останніх ОСОБА_3 утік. Одразу після прибуття працівників поліції ОСОБА_5 передав їм ключі від автомобіля Москвич, які забрав у ОСОБА_3 . У травмпункті виявлено перелом пальця руки, що потребувало лікування, який триває до цього часу. Батьки ОСОБА_3 відмовилися у рахунок відшкодування добровільно сплатити кошти у запропонованому розмірі, вважаючи його завищеним.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 06 липня 2018 року близько 22.00 год. він спільно з ОСОБА_3 приїхали автомобілем Москвич, під керуванням ОСОБА_3 у с.Біла Тернопільського району. У той день обвинувачений алкоголь не вживав. Натомість він випивав спиртні напої з незнайомим чоловіком, який заснув в автомобілі. Водій автомобіля Nissan ОСОБА_5 , під час їх подальшого руху автомобілем, перегородивши дорогу, вийшовши з автомобіля, почав кричати на ОСОБА_3 і вимагав віддати ключі від автомобіля Москвич. З автомобіля Nissan також вийшла ОСОБА_10 , яка з кимось спілкувалася по телефону і хотіла повідомити реєстраційний номерний знак автомобіля Москвич. Він бачив, як ОСОБА_3 , перебуваючи на той час за кермом автомобіля Москвич, почав рух і залишив його на місці конфлікту біля пам`ятника Символічної могили борцям за волю України. Моменту, коли дверцята вдарили руку водія автомобіля Nissan він не бачив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 06 липня 2018 року ввечері його син по телефону розповів йому проте, що стався конфлікт з чоловіком, як тепер йому відомо ОСОБА_5 , який хотів забрати у сина ключі від автомобіля Москвич. Коли він дістався місця події на яке вказав його син, там уже нікого не було. Син перебував у стресовому стані і пояснив, що ключі у нього забрав чоловік, який наздогнав його, а дружина цього чоловіка поцарапала йому обличчя, однак з приводу цього він нікуди не звертався, оскільки вважав конфлікт вичерпаним. Наступного дня він із сином забрали автомобіль Москвич з арештмайданчика. Згодом за допомогою слідчого звернулися до потерпілого, який зазнав травми, з приводу відшкодування шкоди, але сплатити озвучену ним суму коштів не згодні.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, також повністю доводиться оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- даними протоколу від 07 липня 2018 року прийняття заяви ОСОБА_5 , у якому він зазначив, що отримав тілесні ушкодження під час намагання затримати водія автомобіля марки М-21412, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, на його думку, перебував у стані алкогольного спягніння.
(а.м.к.п. 69-70);

- даними протоколу предявлення для впізнання за фотознімками від 24 вересня 2018 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 вказав, що на фотознімках впізнає особу, яка 06 липня 2018 близько 22.00 год., керуючи автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у селі Біла Тернопільського району Тернопільської області, з необережності, під час руху автомобіля з відкритими дверцятами водія, в момент, коли ОСОБА_5 знаходився безпосередньо біля даних дверцят, а його права рука в салоні автомобіля, (дверцятами автомобіля) спричинила йому тілесні ушкодження, вказавши на ОСОБА_3 як особу під №2.
(а.м.к.п. 78-80);

- даними протоколу предявлення для впізнання за фотознімками від 24 вересня 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 зазначила, що на фотознімках впізнає особу, яка 06 липня 2018 близько 22.00 год., керуючи автомобілем марки Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у селі Біла Тернопільського району Тернопільської області, з необережності, під час руху автомобіля з відкритими дверцятами водія, в момент, коли ОСОБА_5 знаходився безпосередньо біля даних дверцят, а його права рука в салоні автомобіля, (дверцятами автомобіля) спричинила йому тілесні ушкодження, вказавши на ОСОБА_3 як особу під №3.
(а.м.к.п. 81-83);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2018 року та долученою до нього фототаблицею, в ході якого свідок ОСОБА_7 розповів про обставини спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , показав місце, де були спричинені тілесні ушкодження та повідомив, що він спільно з ОСОБА_3 дійсно 06 липня 2018 близько 22.00 год. приїхали автомобілем Москвич, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 у село Біла Тернопільського району. При виїзді на головну дорогу ОСОБА_3 не пропустив автомобіль марки Nissan. Водій автомобіля Nissan, вийшовши з автомобіля почав на нього кричати і, незважаючи на вибаченння ОСОБА_3 , вимагав віддати ключі від автомобіля. ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля Москвич, різко почав рух, коли водій автомобіля Nissan лівою рукою тримав дверцята автомобіля Москвич, а правою рукою намагався дотягнутися до ключів у замку запалювання. Моменту, коли дверцята вдарили руку водія автомобіля Nissan, він не бачив.
(а.м.к.п. 84-87);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року та долученою до нього фототаблицею, в ході якого ОСОБА_3 показав місце, де були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_5 та повідомив, що в момент, коли водій автомобіля Nissan намагався забрати ключі з автомобіля Москвич, він перебуваючи за кермом, різко почав рух, дверцята за інерцією зачинилися і вдарили по руці потерпілого, однак коли це відбулося, він не помітив, і наміру спричинити тілесні ушкодження у нього не було. ОСОБА_3 ствердив, що розумів, що коли розпочинає рух автомобілем, може заподіяти цьому чоловікові ушкодження, але вважав, що останній встигне відскочити від автомобіля.
(а.м.к.п. 88-92);

- даними висновку експерта № 993 судово медичної експертизи від 13 вересня 2018 року, відповідно до якого, на підставі даних судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_5 , 1969 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до поставлених запитань, підсумовано: при вступі гр-на ОСОБА_5 13 липня 2018 на стаціонарне лікування в ортопедичне відділення комунального закладу Тернопільської обласної ради Тернопільська університетська лікарня у нього клініко-інструментальним дослідженням було встановлено закритий внутрішньо-суглобовий перелом проксимального кінця основної фаланги другого пальця правої кисті, з приводу якого у день госпіталізації було проведено оперативне втручання - відкрита репозиція, металоостеосинтез перелому. Вказана травма кисті спричинена в результаті дії тупого предмета незадовго до звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою, не виключено у термін і за обставин, наведених в ухвалі та протоколі допиту потерпілого від 14 серпня 2018 року 06 липня 2018 року при травмуванні пальця дверима автомобіля. Виявлені у гр-на ОСОБА_5 травма правої кисті, відповідно до п.п.2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995) за ознакою тривалості (більш як 21 добу) розладу здоровя, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

(а.м.к.п. 75-76).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ст.89 КПК України в ході судового розгляду подано клопотання про визнання висновку експерта №993 від 13 вересня 2018 року недопустимим доказом з огляду на те, що визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, здійснено не шляхом обстеження особи, а за медичними документами, не зазначено повного переліку медичної документації, які надійшли експерту в його вступній частині, та місце проведення експертизи.
При вирішення питання щодо недопустимості висновку експерта недопустимим доказом, суд зважає на те, що відповідно до п 4.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.
Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 підтвердив достовірність складеного ним висновку №993 від 13 вересня 2018 року та пояснив, що висновок ним складено на підставі медичних документів, які були надані слідчим і будь-яких сумнівів щодо повноти та достовірності щодо даних про характер ушкоджень потерпілого, їх клінічний перебіг не викликали. З огляду на наявність достатності медичної документації обстеження потерпілого не вимагалося.
За таких обставин суд вважає, що висновок експерта містить посилання, що грунтується на даних про характер ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 їх клінічний перебіг, чітко відображених у медичній документації. Окрім цього суд вважає, що не зазначення повного переліку медичної документації у вступній частині висновку не може тягнути його недійсності, оскільки такий перелік експертом повністю відображено в його описовій частині. Також не заслуговують до уваги посилання захисника на те, що в висновку не зазначено місце проведення експертизи, оскільки в його вступній частині чітко зазначено що експертиза проведена в приміщенні Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи (м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 5).
Також вказаний висновок експерта не може бути віднесений до категорії доказів, недопустимість яких прямо визначена ст.87 КПК України, натомість суд вважає, що він є таким що повністю узгоджується у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами.
З огляду на вказане, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про визнання висновку експерта №993 від 13 вересня 2018 року недопустимим доказом до задоволенню не підлягає як необгрунтоване.

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та невизнання ним своєї вини в частині необережного спричинення потерпілому тілесного ушкодження, оскільки вони повністю спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 .
Показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 під час судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.
Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарги та зауваження на ОСОБА_3 за місцем проживання не надходили, а також інші конкретні обставини справи.

Беручи до уваги висловлену у судовому засіданні думку потерпілого про необхідність суворо покарати обвинуваченого, суд ураховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставин, які згідно зі ст. 66, 67 КК України пом`якшували чи обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 на час конфлікту з потерпілим та заподіяння йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного спяніння не підтверджено здобутими у процесі досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду належними доказами.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд бере до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно з якою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без реального відбування ним покарання у виді обмеження волі на певний строк.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралася.
Речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.
Процесуальні витрати не заявлено.

У ході судового розгляду кримінального провадження, 26 листопада 2018 року потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4638,48 грн. та моральної шкоди на суму 50000 грн.
Позовні вимоги позивача ОСОБА_5 обґрунтовані тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 обвинуваченого в кримінальному провадженні, розпочатого ним словесного конфлікту, та як наслідок необережного спричинення тілесного ушкодження середньої тяжкості, саме удару по правій кисті руки водійськими дверцятами автомобіля, на які він поклав руку з метою недопущення подальшого руху автомобіля. Внаслідок удару потерпілий ОСОБА_5 отримав перелом пальця правої руки. Позивач вважає, що йому завдано майнової шкоди на суму 4638,48 грн. понесенням витрат на медичні обстеження та лікування пов`язаного з отриманням вищевказаної травми, придбання ліків, медичних матеріалів, ортопедичних пристроїв та проведення оперативного втручання, про що представив документальні підтвердження. Також позивачем надано листки непрацездатності протягом 28 днів у період з 13 липня 2018 року по 09 серпня 2018 року, мав накладений гіпс на руці до 18 липня 2018 року.
Також ОСОБА_5 вважає, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_12 йому спричинено моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 50000 грн. Позовні вимоги у цій частині обґрунтовано тим, що своєю зухвалістю та неналежною поведінкою, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, провокуючи конфлікт та спричинення тілесних ушкоджень ним завдано душевних страждань та переживань потерпілому, як стосовне себе так і за здоров`я та життя членів сімї, які знаходились в салоні авто. Також отримавши тілесне ушкодження ОСОБА_5 відчув сильний фізичний біль, больові відчуття тривають постійно як і вдень так і вночі, що впливає на його негативне самопочуття, викликає безсоння. Діями відповідача порушено його звичний, повноцінний спосіб та ритм життя, позбавлений активного руху, зайняття спортом, здійснення підприємницької діяльності, виконання побутових робіт, тяжкої фізичної праці, та керування автомобілем,оскільки отримана травма фактично привела до втрати функціональності другого пальця правої кисті, який не згинається та при найменшому дотику викликає біль і у ході оперативного втручання було вставлено металевий шуруп. Необхідність звертатися за сторонньою допомогою до друзів та знайомих, неможливість вирішити самому побутових питань негативно впливає на моральний та душевний стан ОСОБА_5 , а також протягом більше трьох місяців позбавлений можливості повноцінно займатися своєю професійною діяльністю. Вказаний дохід є єдиним джерелом доходу, тому у цей період був позбавлений можливості належно утримувати сімю. Вказане призводило до глибоких душевних, психологічних травм та моральних страждань ОСОБА_5 , враховуючи які ним і було визначено зазначений грошовий еквівалент.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 , су враховував наступне.
Згідно вимог ст. 127 КПК України, яка передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4638,48 грн. підлягає задоволенню частково, в межах його доведеності та обґрунтованості згідно представлених чеків про придбання медикаментів, листків непрацездатності протягом 28 днів у період з 13 липня 2018 року по 09 серпня 2018 року, наявність накладеного гіпсу на руці у строк до 18 липня 2018 року, вартості проходження медичних обстежень, придбання гіпсового матеріалу згідно товарного чеку від 09 липня 2018 року, розхідних матеріалів, згідно чеків від 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 18 липня 2018 року придбання медикаментів згідно чеку від 13 липня 2018 року, проведення рентгенологічних досліджень 16 липня 2018 року, придбання ортопедичного шурупу для встановлення під час операції №0.0..1 від 18 липня 2018 року, всього на суму 4 438,48 грн., Також ОСОБА_5 сплачено 200 грн. благодійного внеску на користь Благодійного фонду Здоровя Тернопільщини, однак суд вважає, що вказана сума не підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку, оскільки такі внески не є обов`язковими та внесені за його волевиявленням як благодійність до фонду, організації що здійснює надання соціальної допомоги.
При визначені розміру моральної шкоди завданої потерплому ОСОБА_5 , суд, враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілим, унаслідок спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим перенесені значні моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, необхідності лікування, реабілітації, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 50000 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 30000 гривень.
У ході розслідування кримінального провадження прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у Тернопільській університетській лікарні на суму 2 410 грн.
Так, згідно з довідкою Тернопільської університетської лікарні № 01-3/1857 від 26.09.2018 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 13 липня 2018 року по 18 липня 2018 року протягом п`яти ліжко-днів, вартість затрат на лікування та перебування становить 2 410 грн.
За вказаних обставин, суд вважає, що сума затрачених закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 , на підставі ст. 1206 ЦК України, повинна бути стягнута з винної особи, а тому позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 4438,48 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять вісім гривень сорок вісім копійок) та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень). В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (місцезнаходження м. Тернопіль вул. Грушевського, 8, ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (р/р 9001, ГУК у Тернопільській області, 24060300, ГУК у Тернопільській області, місто Тернопіль, , МФО 899998) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 2410 грн. (дві тисячі чотириста десять гривень).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1