Справа № 405/1780/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький заяву засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засуджений 25.06.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (в строк покарання зарахувати 1 місяць 12 днів попереднього утримання під вартою з 20.12.2016 року по 01.02.2017 року), ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.10.2018 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 час перебування під вартою в УВП з 20.12.2016 року по 01.02.2017 року (1 місяць 12 днів) та з 10.04.2017 року по 13.12.2017 року (8 місяців 03 дні) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 09 місяців 15 днів, всього 10 місяців 27 днів,

про його умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, просив застосувати відносно нього ст. 81 КК України.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» вирішення заяви відніс на розсуд суду.

Прокурор заперечувала проти задоволення заяви засудженого, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд вважає, що у заяві засудженого необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців (а.о.с. 58-61, том№1).
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.10.2018 року засудженому ОСОБА_5 , в строк покарання , відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII, строки попереднього ув`язнення з 20.12.2016 по 01.02.2017 та з 10.04.2017 по 13.12.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 65-66).
Початок строку покарання 10.04.2017 року, кінець строку 13.11.2019 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 06 місяців 13 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину. На момент розгляду заяви залишилося до відбуття 11 місяців 17 днів.

Крім того, з матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№6), за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не має. З 05.03.2018 року по 24.10.2018 року ОСОБА_6 перебував на лікуванні в Голопристанській ВК (№7) Херсонської області. За час перебування в установі характеризувався негативно, допустив вісім порушень встановленого порядку відбування покарання у виді порушення ПВР та неадекватній поведінці, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді 3 доган, 3 сурових доган та 2 рази був поміщений до ДІЗО, стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально. Участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє (а.о.с. 13-16).

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання 8 разів порушував встановлений режим утримання, порушення виражалися, зокрема у невиконанні команди «Відбій», заважав проведенню вечірньої перевірки, вів себе неадекватно, відмовлявся одягати форму ДІЗО, висловлював невдоволення режимом утримання та виражався нецензурною лайкою в бік адміністрації, за що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що зазначена поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу №11 від 01 листопада 2018 року засідання ради колективу засуджених 4-го відділення соціально-психологічної служби, порушено клопотання перед адміністрацією установи про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно з довідкою про заробітну плату засудженого ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах особової справи, останній за період з 04.01.2018 року по 31.10.2018 року не працював, заробітну плату не отримував, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, участь в організації виховних заходів, які проводились в установах виконання покарань не приймав, не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не навчався. Судом також береться до уваги, що засуджений ОСОБА_5 зідно з довідкою медичної частини №6 від 13.11.2018 року є обмежено працездатною особою (а.к. 2).

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який вчинив умисний корисливий злочин, за який його засуджено до позбавлення волі, відбув 2/3 строку покарання, призначеного йому судом, проте своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_7 Загреба