АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/156/19 Справа № 700/184/19 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст. 303 КПК України щодо повідомлення слідчого про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

До Лисянського районного суду Черкаської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, та заявлено клопотання про скасування цього повідомлення в кримінальному провадженні № 0000202.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_8 підозрюється у самовільному зайнятті земельних ділянок, що завдало значної шкоди її законному володільцю або власнику. Вважає, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам п.7 ч.1 ст.277 КПК України, оскільки не містить переліку прав підозрюваного, що на думку захисту є грубим порушенням КПК України.

Крім того, повідомлення про підозру здійснено без наявності достатніх доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому діяння. Однією із кваліфікуючих ознак ст.197-1 КК України є завдання значної шкоди, а відповідно до примітки до цієї статті шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Однак, розрахунок заподіяної шкоди в рамках цього кримінального провадження не здійснювався і до матеріалів справи не долучався.

Водночас, ОСОБА_8 11.07.2018 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки), що унеможливлює притягнення його до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2019 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 відмовлено. Ухвала слідчого судді мотивована тим, що права підозрюваного ОСОБА_8 було роз`яснено слідчим 28.12.2018 року під час оголошення підозри та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного. Доказів, які б вказували на протилежне стороною захисту не надано. Більше того, після роз`яснення ОСОБА_8 його права на захисника, ним було заявлено клопотання про те, що він бажає мати захисника. В подальшому допит підозрюваного ОСОБА_8 здійснювався за участю його захисника ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_7 на повідомлення слідчого про підозру в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, внесеному до ЄРДР за № 00000202 від 16.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Вказує, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам п. 7 ч. 1 ст. 277 КПК України, оскільки відсутній обов`язковий елемент повідомлення про підозру - права підозрюваного.

Водночас, слідчим суддею Лисянського районного суду доводи захисника з цього приводу відкинуто. На думку слідчого судді, права підозрюваного ОСОБА_8 роз`яснено, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки. При цьому, слід звернути увагу, що пам`ятка в розумінні ч. 8 ст. 42 КПК України є окремим документом.

Також, повідомлення про підозру здійснено без наявності достатніх доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому діяння, а навпаки, ще за п`ять місяців до підозри допитано свідків та долучено до матеріалів справи докази, які дають підстави прийняти рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.07.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_9 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства - використання земель державної власності сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Журжинецької сільської ради Лисянського району, за результатами якої виявлено порушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 вимог земельного законодавства, що полягає у

самовільному зайнятті земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 264,8502 га. Вказаними порушенням заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 513 032 грн., яка розрахована відповідно до Постанови КМУ № 963 від 25.07.2007 року.

Реагуючи на вказані порушення, державним інспектором 11.07.2018 р. ухвалено постанови щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , якими їх визнано винними у адміністративних правопорушеннях, передбачених ст. 53-1 КУпАП, та накладено на кожного адміністративне стягнення в розмірі 170 грн. Вказане також підтверджується актами від 11.07.2018 р., проколами про адміністративні правопорушення від 11.07.2018 р., розрахунками розміру шкоди в адміністративному провадженні, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з відміткою про їх отримання та приписами про усунення порушень.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження наявні заяви про приєднання до матеріалів кримінального провадження квитанцій на підтвердження факту сплати матеріальної шкоди та штрафів вказаними особами. Також, в матеріалах кримінального провадження наявні 4 позовні заяви заступника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Відповідно до ухвал Лисянського районного суду Черкаської області від 14.11.2018 р. з Єдиного державного реєстру судових рішень у справах № №700/740/18, 700/742/18, 700/759/18 та 700/743/18 провадження у вказаних справах закрито, у зв`язку з відсутністю предмету спору, тобто звільнення земельних ділянок відповідачами.

Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Лисянського районного суду Черкаської області перебували ще дві цивільні справи за № 700/827/18 та № 700/776/18 за позовом Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_8 та ОСОБА_14 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, зокрема: частини земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0597 ( ОСОБА_8 ) та :04:001:0598, :04:001:0606, :04:001:0607 ( ОСОБА_14 ). За результатами розгляду цих справ Лисянським районним судом ухвалено рішення про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідачами у вказаних справах є фізичні особи, які вчинили самовільне зайняття земельних ділянок, і тому вище вказані ухвали суду є доказами, що свідчать про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Разом з тим адвокат вказує, що слідчий суддя під час ухвалення рішення за результатами розгляду скарги в частині відсутності в слідчого достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру обмежився лише посиланням на системний аналіз практики Європейського суду з прав людини, при цьому зазначивши, що надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру, але достатність жодним чином не перевірив.

З обґрунтуванням слідчого у повідомленні про підозру щодо спричинення ОСОБА_8 істотної шкоди державі, яка складає 513 032 грн., погодитись не можливо, оскільки слідчий хоч і посилається на розрахунок заподіяної шкоди внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки, проте такий розрахунок в рамках кримінального провадження не проводився та до матеріалів кримінального провадження не долучався. Також, вказані доводи слідчого є незаконними, оскільки вони не ґрунтуються на кримінальному законодавстві, зокрема об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, передбачає спричинення значної шкоди, а не істотної. Вказаний факт слідчим суддею в ухвалі взагалі проігноровано та не досліджено.

Крім того, адвокат зазначає, що за самовільне зайняття частини земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0597 площею 27,4502 га ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 53-1 КУпАП, й сплачено штраф та розрахований збиток в сумі 52 217 грн. З вказаного вбачається, що сума в розмірі 52 217 грн. дорівнює 59 неоподаткованим мінімумам доходів громадян, якої не вистачає для об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, постанови про їх притягнення до відповідальності набрали законної сили та не скасовані, вказані особи в липні відшкодували шкоду на загальну суму 513 032 грн. за самовільне зайняття ними вищевказаних земельних ділянок, тому слід прийти до висновку, що об`єктивна сторона злочину у вказаному кримінальному провадженні відсутня, а повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 28.12.2018 р. є незаконним та необґрунтованим.

Таким чином, адвокат вважає, що повідомлення слідчого СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУ НП у Черкаській області ОСОБА_16 про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, від 28.12.2018 року у кримінальному провадженні № 0000050 від 25.02.2019 (виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000202 від 16.07.2018) слід скасувати.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вказавши, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Також надав документи, якими підтверджується, що 28 березня 2019 року вказане вище кримінальне провадження вже було направлено до суду для розгляду по суті. Тобто досудове розслідування у ньому вже завершене.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, крім іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Колегія суддів вбачає, що зазначені в апеляційні й скарзі захисника доводи щодо скасування повідомлення про підозру в цілому стосуються доказів невинуватості ОСОБА_17 у вчиненні указаного вище злочину, відсутності складу та події злочину у його діях, неможливості подвійного притягнення особи до відповідальності за одне й те ж діяння. На думку колегії суддів, ці питання мають бути предметом дослідження для суду першої інстанції при розгляді обвинувачення по суті, яке, як указав прокурор, вже спрямоване до суду, й не можуть розглядатися як підстава для скасування повідомлення про підозру як окремого процесуального документу.

Стосовно доводів апелянта щодо невідповідності змісту повідомлення про підозру як документа вимогам КПК, оскільки в ньому не були зазначені права підозрюваного, колегія суддів зазначає, що дійсно відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 277 КПК України права підозрюваного є невід`ємною частиною письмового повідомлення особи про підозру. Захисник акцентує увагу суду на тому, що в тексті оскаржуваного повідомлення про підозру такого переліку немає (а.с. 11-13). Але чинний закон не містить прямих вказівок чи заборон стосовно формування письмового повідомлення про підозру як окремого документу з наявністю чи відсутністю додатків до нього. У зв`язку з цим, колегія суддів, погоджуючись з думкою місцевого суду, не може розглядати у якості істотного порушення вимог КПК України те, що перелік прав підозрюваного був доданий у якості окремого додатку до такого повідомлення як пам`ятка про права підозрюваного.

На думку колегії судді, принциповим є питання ознайомлення підозрюваного з такими правами як з частиною письмового повідомлення про підозру (чи всередині документу, чи в додатку до нього), що належно відбулося, оскільки на вказаній пам`ятці є відповідний підпис підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 277, 303, 307 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 04 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст. 303 КПК України щодо повідомлення слідчого, прокурора про підозру залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :