Єдиний унікальний номер №440/1797/18
Провадження №1-кп/440/48/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 07.08.2018 року, про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красне Буського району Львівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Буського районного суду Львівської області від 14.03.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- вироком Буського районного суду Львівської області від 21.05.2018 року за ч. 1 ст. 296, ст. 75 КК України до одного року обмеження волі з випробуванням на один рік. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 14.03.2016 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ухвалено виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
23 липня 2018 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в парку імені Івана Франка, що в місті Буськ Львівської області, скористався тим, що ОСОБА_7 заснув на лавці вищезазначеного парку, ОСОБА_4 підійшов до останнього, маючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, повторно таємно викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1700 грн. із захисним чохлом фірми «Nillkin» вартістю 170 грн. та сім-картку мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1920.00 грн.

Відтак, ОСОБА_4 вищевказаними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він дійсно, 23 липня 2018 року близько 17 год. гуляв у парку міста Буськ і побачив потерпілого ОСОБА_7 , який спав там на лавці, а поряд із потерпілим випав вищевказаний мобільний телефон, який ОСОБА_4 підняв і звернувшись до ОСОБА_8 за паспортом, обвинувачений здав в місцевому ломбарді в м. Буськ, за що отримав 850 грн. При цьому обвинувачений зауважив, що він підняв телефон із землі, який випав у потерпілого, а не викрадав. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати, запевнивши, що більше такого не повториться.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, його винуватість у скоєному доведена об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог статті 94 КПК України.
Так, потерпілий ОСОБА_7 в суді показав, що 23 липня 2018 року приблизно о 17 год. сидів на лавці впарку імені Івана Франка, що в місті Буськ, де заснув. Після того, як він прокинувся та прийшов додому, виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 5A». Згодом потерпілий знайшов вказаний телефон у ломбарді в місті Буську. Претензій до обвинуваченого не має та просить суд його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив про те, що він 23.07.2018 року близько 16 год. сидів у парку міста Буськ. Згодом до нього підійшов обвинувачений, який спитав про наявність у свідка паспорта, після чого ОСОБА_4 здав на паспорт ОСОБА_8 у ломбард міста Буськ мобільний телефон. Після цього обвинувачений отримав у ломбарді грошові кошти, суму яких свідку не повідомляв, поїхавши додому.
Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся до Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області із усною заявою про крадіжку 23.07.2018 року його мобільного телефону шляхом вільного доступу на території Буського парку, яка була зареєстрована за № 2631 від 06.08.2018 року.
Оглянутими в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 08.08.2018 року та письмовою заявою ОСОБА_4 від 08.08.2018 року, з яких вбачається те, що останній добровільно видав працівникам поліції викрадений ним мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у пластиковому чохлі сірого кольору у невідомого йому чоловіка 23.07.2018 року в парку міста Буськ.
Оглянутими в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2018 та відеозаписом його проведення, з яких вбачається, що слідчим СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з участю підозрюваного ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент у парку імені І. Франка в м. Буську з метою перевірки та уточнення відомостей від підозрюваного, де ОСОБА_4 детально розповів про обставини події 23 липня 2018 року близько 17 години по факту заволодіння ним мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5A», належного потерпілому ОСОБА_7 .

Оглянутим в судовому засіданні мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у пластиковому чохлі сірого кольору, що визнаний речовим доказом у цій справі, який впізнав обвинувачений та підтвердив, що його він знайшов у Буському парку та здавав в ломбард.

Згідно вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відтак, суд, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого. Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце 23 липня 2018 року близько 17 години на території парку імені Івана Франка вмісті Буськ Львівської області за обставин таємного викрадення обвинуваченим ОСОБА_4 мобільного телефона потерпілого ОСОБА_7 .
При цьому суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він підняв телефон із землі, який випав та лежав біля потерпілого, а не викрадав, оскільки наведене спростовується показаннями потерпілого, протоколами огляду місця події та слідчого експерименту, зауважень до яких обвинувачений не подавав, а натомість добровільно видав працівникам поліції викрадений у невідомого йому чоловіка мобільний телефон, про що власноручно написав заяву від 08.08.2018. Більше того, обвинувачений усвідомлював протиправність, корисливий характер своїх дій і таємність своєї поведінки в парку м. Буськ, оскільки окрім нього та потерпілого, який заснув поряд, нікого більше не було. Мобільний телефон, як зауважив сам обвинувачений випав у потерпілого, який спав, і знаходився поряд з ним. Відтак, такі зауваження обвинуваченого суд вважає процесуально неспроможними за своїм змістом і такими, що не відповідають характеру поведінки обвинуваченого на місці події та після заволодіння ним телефоном потерпілого і здачею його в ломбард із отриманням за це грошових коштів, а також суперечать зібраним і дослідженим в судовому засіданні вищенаведеним доказам.
Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, його наслідки, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, а потерпілий ОСОБА_7 не має до обвинуваченого жодних претензій та просив його суворо не карати.

Проте, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, знову вчинивши корисливий злочин під час відбування ним покарання за умисний злочин згідно попереднього вироку Буського районного суду Львівської області від 21.05.2018 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік, покарання не відбув. Крім того, ухвалено відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 14.03.2016 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. виконувати самостійно. Проте вказаний штраф ОСОБА_4 сплачений не був.

Щире каяття є обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого в силу вимог ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 67 КК України суд не вбачає.

Відтак, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід обрати відповідно до статті, за якою кваліфіковано злочин у виді обмеження волі на певний строк в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 78 КК України, а тому до обвинуваченого слід застосувати покарання у вигляді обмеження волі, частково приєднавши до цього невідбуту частину покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 21.05.2018 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, яка передбачає, що суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Відтак, несплачений обвинуваченим штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за вироком Буського районного суду Львівської області від 14.03.2016 року, що виконується самостійно, слід виконувати самостійно.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 18.12.2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання його під вартою з можливістю внесення застави, який продовжувався ухвалою цього суду від 12.02.2019 року на строк до 12 квітня 2019 року включно. Згідно письмового повідомлення начальника Львівської установи виконання покарань №19 від 11.03.2019 за № 9/1604 вбачається, що ОСОБА_4 був звільнений із установи виконання покарань у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_13 у розмірі 8810,00 грн. Тобто, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Відтак, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави, слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.
Згідно частин першої та п`ятої статті 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме час перебування його під вартою із 18 грудня 2018 року до 11 березня 2019 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Накладений ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 10.08.2018 року арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в чохлі сірого кольору слід скасувати.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 21.05.2018 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року і 2 (два) місяці обмеження волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 14.03.2016 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання, зарахувавши йому в строк покарання час його попереднього ув`язнення (із 18 грудня 2018 року до 11 березня 2019 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 10.08.2018 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в чохлі сірого кольору, - скасувати.
Речові докази:

- Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5A» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який передано в камеру зберігання речових доказів Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- Паперовий конверт, у якому знаходиться диск DVD-R, із відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 13.08.2018, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Заставу в розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.), внесену від 11.03.2019 року на р/р 0757, банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України у Львівській області, після набрання цим вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_13 .
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1