Справа № 495/306/19
Номер провадження 1-кп/495/22/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0002776 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, працюючого по найму, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, при наступних обставинах:

Так 03 серпня 2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з метою заподіяння фізичного болю схватив за шию та штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , після чого вона вдарилась головою в стіну будинку. Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний намір на заподіяння фізичного болю, повторно штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , яка впала та вдарилась передньою стінкою живота в металевий каркас дивану, після чого обвинувачений ОСОБА_3 наніс два удари в живіт потерпілій. Далі обвинувачений ОСОБА_3 в черговий раз штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , яка повторно впала та вдарилась животом о підлогу.

Крім того, 04 серпня 2018 року приблизно о 15 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 ., навмисно, з метою заподіяння фізичного болю потерпілій ОСОБА_5 , штовхнув останню, яка в свою чергу врадилась о холодильник, далі обвинувачений ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний намір направлений на заподіяння болю повторно штовхнув потерпілу ОСОБА_5 на підлогу після чого наніс декілька ударів в область ніг, точну кількість ударів в ході судового розгляду встановити не надалось можливим.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , своїми діями умисно заподіяв фізичний біль потерпілій ОСОБА_5 , однак не спричинив тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 333 від 30 листопада 2018 року, станом на 15.08.2018, видимих тілесних ушкоджень у потерпілій ОСОБА_5 не виявлено.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав частково.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 03 серпня 2018 року приїхав з роботи додому до потерпілої та побачив на кухні безпорядок після чого почав дзвонити з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 на мобільний телефон її знайомої ОСОБА_6 . Через деякий час, потерпіла ОСОБА_5 прийшла додому зі своїм сином та ОСОБА_6 . У потерпілої ОСОБА_5 поведінка була неадекватною, вона почала сваритися. ОСОБА_6 з сином потерпілої пішли в іншу кімнату. Він пішов до спальні з потерпілої ОСОБА_5 , щоб поговорити. Вона його вдарила рукою по обличчю, після чого він штовхнув її на ліжко. Потім він вийшов з кімнати, залишив її мобільний телефон та ключі від будинку та пішов. Також доповнив, що він потерпілій ОСОБА_5 не наносив удари, а лише один раз штовхнув її на ліжко. З будинку де вони разом жили, він свої речі не забирав. Наступного дня він знаходився на роботі з 08.00 до 18.30, потім знаходився у своєї матері. В будинку ОСОБА_5 він більше не з`являвся.

Крім часткового визнання свої вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- свідченнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 являється її колишнім співмешканцем. На той момент коли вони разом проживали, в кінці травня вона узнала про свою вагітність, обвинувачений ОСОБА_3 спочатку хотів дитину, а потім через деякий час він почав з нею сваритися. 03.08.2018 року, вранці обвинувачений ОСОБА_3 , забрав у неї мобільний телефон, ключі та пішов на роботу. У її сина був день народження, вони пішли з ним у парк погуляти та поїсти морозиво. Потім зустрілись зі знайомою ОСОБА_6 . Вона попросила у ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб зателефонувати ОСОБА_3 . Після розмови з ним, вона почула в свій бік агресію від обвинуваченого ОСОБА_3 , він сказав, щоб вони повертались додому. З ними пішла ОСОБА_6 . Коли вони прийшли додому обвинувачений ОСОБА_3 сидів на кухні та пив пиво. Побачивши її він зразу кинувся до неї та почав душити за шию, після чого штовхнув її на підлогу. Вона сильно вдарилась головою. Потім затягнув її до спальні та сильно кинув її на ліжко, внаслідок чого вона вдарились животом у спинку дивану. Потім він два рази ударив по животу. наступного дня, 04.08.2018 року о 14.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 знову прийшов до неї та почав сваритися. Далі, на кухні він штовхнув її та вона вдарилася о холодильник, а він наніс її два удари кулаком в живіт, потім кинув її на підлогу. 14.08.2018 року вона звернулась до правоохоронних органів з приводу того, що сталося з нею. Просила покарати обвинуваченого по закону;

- свідченнями допитаного у судовому засіданні в присутності його матері ОСОБА_5 малолітнього свідка ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 являється його матір`ю. 03 серпня 2018 року у нього був день народження. Вони з матір`ю пішли до парку погуляти та поїсти морозива. Потім, вони пішли до ОСОБА_6 , щоб вона його привітала. Вечором вони поверталися додому і з ними теж пішла ОСОБА_6 . Коли прийшли додому обвинувачений ОСОБА_3 ударив його матір, внаслідок удару вона впала на підлогу. Потім пішла в сторону ліжка, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов знову до неї та вдарив її два рази, вона впала і вдарилась животом. Раніше у матері з обвинуваченим ОСОБА_3 були дружні відносини, а останній час обвинувачений ОСОБА_3 погано погодився до його матері. На наступний день обвинувачений штовхнув його матір на кухні та вона вдарилась о холодильник, після чого обвинувачений вдарив її. Він попросив, щоб обвинувачений віддав ключі та телефон та залишив їх будинок, після чого той пішов;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що потерпілу ОСОБА_5 знає давно, у неї з нею дружні відносини. 03.08.2018 року вранці вона подзвонила потерпілої ОСОБА_5 , щоб привітати її з днем народження сина, але на телефонний дзвінок відповів обвинувачений ОСОБА_3 . В кінці дня до неї прийшла потерпіла ОСОБА_5 зі своїм сином, вони пішли погуляти та поїсти морозива. Вечорі потерпіла ОСОБА_5 подзвонила з її мобільного телефону до обвинуваченого ОСОБА_3 , вона чула як вони сперечались. Вона пішла з ними додому к потерпілої. Двері відкрив обвинувачений ОСОБА_3 . Коли вони зайшли в будинок обвинувачений ОСОБА_3 штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , вона впала та сильно вдарилась головою об двері. Після чого, вона бачила, що обвинувачений ОСОБА_3 завів потерпілу ОСОБА_5 до кімнати та штовхнув її на диван Потім вона вивела її неповнолітнього сина в іншу кімнату, щоб він не бачив скандалу. Більше їй нічого невідомо.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження 0002776 відповідно до якого відомості за ст. 126 ч.1 КК України були внесені до ЄРДР 14.08.2018;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.08.2018 року, згідно якого вбачається, 04.08.2018 року її співмешканець обвинувачений ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження на п`ятому місяці вагітності;

-висновком експерта № 333 від 30.11.2018 року, відповідно до якого станом на 15.08.2018 року видимих тілесних ушкоджень і їх слідів не виявлено;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2018 року в присутності понятих на місці події потерпіла ОСОБА_5 показала яким чином обвинувачений ОСОБА_3 наносив їй удари;

-протокол огляду від 14.08.2018 року, відповідно до якого місцем події є квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 ;

-постановою про долучення речового доказу до матеріалів кримінального провадження та передачу їх на зберігання від 14.08.2018 року, згідно якої долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу шорти синього кольору з плямою коричневого кольору, які упаковані в паперовий конверт №1; простин з плямами коричневого кольору, яка упакована в паперовий конверт № 2. Вказані речові докази передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області;
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, вивчивши письмові докази, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України.

Висновок суду ґрунтується на висновках з пояснень обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно він штовхнув потерпілу на диван, однак удари їй не наносив, пояснень потерпілої та свідків, щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення та наносив удари потерпілій. Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є тотожними по суті та не суперечать один одному.

Суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив удари потерпілій, оскільки його провина повністю підтверджується доказами добутими як на досудовому так і при судовому розгляді кримінального провадження.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 1 ст. 126 КК України умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, те що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

Речові докази по справі: шорти синього кольору з плямою коричневого кольору, які упаковані в паперовий конверт № 1; простинь з плямами коричневого кольору, яка упакована в паперовий конверт № 2 передані до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області знищити.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі: шорти синього кольору з плямою коричневого кольору, які упаковані в паперовий конверт №1; простинь з плямами коричневого кольору, яка упакована в паперовий конверт №2 передані до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області знищити.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1