Справа № 269/3990/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1185/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст.258-3 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.258-2, ч.1 ст.161, ч.1 ст.258-3 КК Україниповернуто прокурору Житомирської області для усунення недоліків, -
В С Т А Н О В И Л А:
Мотивується прийняте рішення тим, що обвинувальний акт не містить повного обвинувачення, а сформоване в ньому обвинувачення зокрема за ч.1 ст.258-3 КК України, є неконкретним, а саме не зазначено: де, коли, яке спеціальне технічне обладнання та програмне забезпечення придбано обвинуваченими, які консультації та практичну допомогу вони надавали, які навчання вони проводили, і з ким саме. Відсутність конкретного обвинувачення позбавляє обвинувачених належно усвідомлювати його суть та захищатись від нього. Крім того, в обвинувальному акті фактично міститься обвинувачення відносно інших осіб, процесуальний статус яких не визначений у даному кримінальному провадженні, а відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про направлення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Верховного Суду України для визначення територіальної підсудності.
Не погоджуючись з ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Зазначає, що суд невірно виклав зміст п.5 ч.2 ст.291 КПК України та допустив невірне трактування самого поняття «формулювання обвинувачення», рахуючи його викладом фактичних обставин кримінального правопорушення. Вказує, що формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є чітким та не зумовлює подвійного трактування, що підтверджується неодноразовим виконанням судами першої інстанції вимог ст.348 КПК України протягом попередніх судових розглядів. Вважає, що суд в порушення приписів вийшов за межі повноважень, надавши оцінку обставинам кримінальних правопорушень на стадії підготовчого провадження, що є не припустимим за відсутності судового розгляду та дослідження наявних доказів.
На думку апелянта, ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисників, які важають ухвалу суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Однак, з даним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України є передчасним.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали та повернення обвинувального акту до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.258-3 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.258-2, ч.1 ст.161, ч.1 ст.258-3 КК України повернуто прокурору Житомирської області для усунення недоліків скасувати.
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.258-3 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст.258-2, ч.1 ст.161, ч.1 ст.258-3 КК України до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314- 316 КПК України.
Судді: