Справа № 308/1775/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000139 від 05.02.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, 04.02.2017 близько 14 годин 00 хвилин, знаходячись у торгівельному залі магазину електроінструментів «Bosh» на ринку «Краснодонців», що розташований по вул. Східна, 2, в с. В. Лази, Ужгородського району, з полиці вітрини викрав належну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кутову шліфувальну машинку марки «Makita 9558HNG», синьо-чорного кольору,вартість якої, згідно з висновком експерта №11/75 від 15.02.2017 становить 1899 гривень 00 копійок.

Під час вчинення злочину дії ОСОБА_4 були помічені громадянином ОСОБА_7 , який почав робити зауваження з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 . Натомість, останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності,намагався втекти із приміщення магазину з вищевказаним викраденим майном, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг із причин, що не залежали від його волі, зокрема, був затриманий громадянином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

08 квітня 2019 року між прокурором у кримінальному провадженні№0000139 від 05.02.2017 року Ужгородської місцевої прокуратури, ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, з участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 , повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3місяці.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив злочин 04.02.2017, тобто до ухвалення вироку Мукачіським міськрайонним судом від 07.06.2017, яким він засуджений за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 2 місяці.

За таких обставин, ОСОБА_4 на підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений - ч. 2 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2017 року, - призначити остаточне покарання за правилам, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу .

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засідання підтвердив написання заяви, згідно якої висловив письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином який відноситься до категорії тяжких.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - беззастережне визнання вини, активне сприяння до розкриття злочину.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Мукачіського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2017 року , за ч. 2 ст.185 КК України. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано ОСОБА_9 покарання, призначене вироком Мукачівського міськрайонного суду від 21.06.2016 року та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 2 місяці. Строк відбування покарання рахувати з 28.04.2017 року. Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього увя`знення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28.04.2017 року до дня набрання вироком законної сили.

Тому суд вбачає за належне визначити йому узгоджену міру покарання в угоді, а саме на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений - ч. 2 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2017, - призначено остаточне покарання за правилами, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання судом вирішується з урахуванням ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Так, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 (пряма дія Закону № 838).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838, в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838. В такому разі Закон № 838 має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046 є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046 як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Згідно обвинувачення та вищевикладених висновків суду обвинуваченим ОСОБА_4 , злочин вчинено в період дії положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції, визначеній Законом України від 26.11.2015 року № 838 «Про внесення змін до Кримінального кодексу Українищодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». За змістом цього закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.04.2017 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про обрання до суду не надходило. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.04.2019 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури, ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні №0000139 від 05.02.2017 з одного боку та обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, з участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468,469, 472 КПК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Мукачіського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2017 року, більш суворим, яке призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Мукачіського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2017 року.

Строк відбування покарання рахувати з 28.04.2017 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 згідно ст. 72 ч. 1, 5 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 28.04.2017 року по день набрання цим вироком суду законної сили включно.

Речовий доказ: кутову шліфувальну машинку марки «Makita 9558HNG», синьо-чорного кольору, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 ,

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 615,72 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1