Справа № 584/1599/18
Провадження № 1-кп/584/147/18
В И Р О К
Іменем України

09.11.2018 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003049 від 14 вересня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в м.Путивль Сумської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом, 3 квітня 2018 року до ОСОБА_4 звернувся потерпілий ОСОБА_5 з метою отримання допомоги в організації його навчання в автошколі та здобуття знань, необхідних водію вантажних автомобілів, а також допомоги в отриманні посвідчення водія категорії «С» в територіальному сервісному центрі РСЦ МВС України, і ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що він зможе допомогти йому у подачі документів та запису його до групи, а також повідомив, що навчання коштуватиме 4500 грн., на що потерпілий погодився.

У подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом введення в оману стосовно його навчання в автошколі. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів повідомив ОСОБА_5 про необхідність надати йому 4500 грн. у якості оплати за навчання в автошколі, ввівши тим самим ОСОБА_5 в оману, оскільки вчиняти фактичних дій, щодо організації його навчання в автошколі ОСОБА_4 не планував.

20 квітня 2018 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 необхідні документи та гроші в сумі 4500 грн., після чого, не забезпечивши фактичного проходження ОСОБА_5 навчання в автошколі, витратив гроші на власні потреби.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство.

Після цього, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про відсутність можливості самостійно, без відповідної підготовки скласти іспит та отримати відповідне посвідчення водія, однак за грошову винагороду у сумі 3000 грн., необхідну для надання неправомірної вигоди службовим особам сервісного центру, він забезпечить успішне складання іспитів ОСОБА_5 . Після чого повторно повідомив, що скласти іспит самостійно неможливо без надання неправомірної вигоди працівникам сервісного центру.

ОСОБА_5 , побоюючись, що у зв`язку з відмовою у наданні грошових коштів у якості неправомірної вигоди для службових осіб сервісного центру, останні вчинятимуть перешкоди у складанні ним іспитів та отриманні посвідчення водія, погодився на умови ОСОБА_4 та надав йому гроші у сумі 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом підбурювання викликав у ОСОБА_5 бажання та рішучість у наданні неправомірної вигоди та схилив його до передачі грошових коштів у сумі 3000 грн. у якості неправомірної вигоди для службових осіб територіального сервісного центру №7444 РСЦ МВС України в Чернігівській області, щодо вирішення питання про безперешкодне складання іспитів та

отримання посвідчення водія категорії «С». В результаті таких дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 8 вересня 2018 року отримав відповідне свідоцтво посвідчення водія категорії «С», видане ТСЦ №7444 РСЦ МВС України в Чернігівській області.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України як підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення нею дій в інтересах даної особи з використанням наданого їй службового становища.

9 листопада 2018 року між прокурором та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у даному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, а також зобов`язується під час судового розгляду кримінального провадження №0000110 від 4 квітня 2018 року дати викривальні покази щодо особи, зазначеної в цій угоді.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.; за ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 620 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10540 грн., та на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно за сукупністю злочинів визначити покарання у виді штрафу в розмірі 620 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10540 грн.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на призначення узгодженого виду покарання, захисника, який також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, потерпілого, який надав свою згоду на укладання угоди, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Злочини у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим віднесені до невеликої та середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України шкоду завдано правам та інтересам ОСОБА_5 , однак, останній надав письмову заяву, в якій надав свою згоду щодо укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство та за ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України як підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення нею дій в інтересах даної особи з використанням наданого їй службового становища, кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

В силу ст.ст.66, 67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, характеризується умовно позитивно, має на утриманні малолітню дитину, вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості, суд вважає узгоджене сторонами покарання таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню

тяжкості вчинених злочинів, а отже - може бути призначено обвинуваченому та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Що стосується запобіжного заходу, обраного обвинуваченому під час досудового слідства у виді домашнього арешту, то зважаючи на те, що прокурор не клопотав про його продовження і між сторонами укладено угоду про визнання винуватості, підстав для продовження такого заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 листопада 2018 року між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як обвинуваченим у кримінальному провадженні №0003049 від 14 вересня 2018 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, і призначити покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України - у виді штрафу в розмірі шістсот двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10540 (десять тисяч п`ятсот сорок) грн.

Па підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно за сукупністю злочинів визначити покарання у виді штрафу в розмірі шістсот двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10540 (десять тисяч п`ятсот сорок) грн.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_1