Справа № 485/1383/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

14.01.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000398 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сургут Тюменської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2018 року близько 17.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, що виникла у нього із ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно руками штовхнув ОСОБА_5 , яка в той момент у зігнутому стані обличчям до землі збирала абрикоси, від чого потерпіла впала на землю та при падінні вдарилась обличчям об ґрунт, після чого ОСОБА_3 умисно завдав не менше одного удару ногою в область голови потерпілої, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №750 від 31.07.2018 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 не визнав та вказав, що за обставин, викладених в обвинувальному акті, він ввечері йшов з магазину та побачив потерпілу, з якою до того не був знайомий, але вона проживає в одному під`їзді з його тещею. ОСОБА_3 був «випивший», потерпіла, нахилившись, збирала груші та він сплутав її зі своєю тещею і вирішив пожартувати та підійшов і хлопнув її рукою по лівій сідниці та потерпіла від несподіванки впала на землю, на якій росла трава. Обвинувачений одразу допоміг їй підвестись, вибачився та сказав, що обізнався. Ударів потерпілій обвинувачений не завдавав та жодних тілесних ушкоджень на ній не було.

Покази обвинуваченого спростовуються, а його вина у скоєному підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

З показань потерпілої ОСОБА_5 слідує, що того дня вона із сусідкою сиділа на лавці біля багатоквартирного будинку разом та почула, що хтось стукає в будинку. Інша сусідка крикнула їй, що ОСОБА_3 вибиває їй двері до квартири. Вона зайшла до під`їзду, зробила зауваження обвинуваченому та крикнула на нього, а обвинувачений їй повідомив, що це двері до його квартири, хоча квартира його тещі була на іншому поверсі. Потерпіла з обвинуваченим словесно посварились та поштовхались, обвинувачений при цьому був п`яним. Після цього потерпіла вийшла на двір та почала біля під`їзду збирати абрикоси та обвинуваченого не бачила, бо стояла до нього спиною. В цей момент потерпіла відчула поштовх в область сідниць та вона впала обличчям вперед, вдарившись підборіддям об землю. Лежачи на правому боці вона побачила як білий кросівок вдарив її за вухом, від чого вона відчула біль. Нікого крім обвинуваченого при цьому поряд з нею не було, а він мав на собі біле взуття. В цей час на обвинуваченого крикнула сусідка потерпілої ОСОБА_7 , яка бачила всі ці події, бо була на відстані близько чотирьох метрів від них, після цього обвинувачений залишив місце події. Потерпіла одразу звернулась до поліції та пройшла медичний огляд, тілесні ушкодження в неї залишились тільки на обличчі. Обвинувачений своїми діями принизив її. Потерпіла підтримала пред`явлений нею цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Допитана в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_7 показала, що була свідком того, як обвинувачений близько 17.00 год. штовхнув потерпілу ОСОБА_5 , яка збирала абрикоси, від чого та впала на землю набік та однин раз вдарив потерпілу ногою, коли та лежала на землі. Після цього свідок, яка була приблизно в десяти метрах від них, крикнула на обвинуваченого та він залишив місце події, а на обличчі потерпілої були помітні подряпини. Свідок не була очевидцем сварки між обвинуваченим та потерпілою, що передувала діям обвинуваченого. В судовому засіданні свідок підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_3 є саме тим хлопцем, який штовхнув та вдарив ногою потерпілу ОСОБА_5 та обвинувачений при заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень був «випивший».

Відповідно до заяви від 08.07.2018 року ОСОБА_5 звернулася до поліції з заявою про злочин, вказавши, що 08.07.2018 року близько 17.15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 08.07.2018 року, фототаблиці та плану-схеми до нього місцем вчинення злочину є територія місцевості навпроти під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з висновком експерта №750 від 01.08.2018 року у ОСОБА_5 , 1949 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців в області обличчя. Дані ушкодження утворились від не менш ніж двох-трьох ударних дій тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги та інші незадовго до звернення у лікарню 08.07.2018 року. За ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Утворення даних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного зросту малоймовірно.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.07.2018 року та фототаблиці до нього слідує, що потерпіла ОСОБА_5 на місці в присутності понятих розповіла та показала обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 08.07.2018 року.

Оспорюючи показання потерпілої, обвинувачений фактично посилається на обмову обвинуваченого з її боку, проте достатніх причин для такої обмови обвинуваченим суду не надано, при цьому, по-перше, потерпіла дала свідчення під присягою та попередженням про кримінальну відповідальність і наполягла на таких показаннях, по-друге, і вона, і сам обвинувачений заперечили, що між ними раніше були такі відносини, які б об`єктивно могли б вказувати на обмову обвинуваченого з боку потерпілої. По-третє, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_3 показання дала не тільки власне потерпіла, а й свідок ОСОБА_7 , можливість будь-якої обмови обвинуваченого з її боку перед судом не заявлена.

При цьому, показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 суд вважає достовірними, оскільки вони надані ними у передбаченому законом порядку у судовому засіданні під присягою та попередженням про кримінальну відповідальність із забезпеченням права перехресного допиту стороною захисту за відсутності об`єктивних причин для неприйняття даних показань, крім того, такі показання узгоджуються між собою по суті та не суперечать іншим доказам по справі.

Надані ж обвинуваченим показання щодо того, що він не вчиняв жодних вказаних в обвинувальному акті дії, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються комплексом описаних вище доказів.

За такого, суд вважає показання обвинуваченого ОСОБА_3 такими, що зумовлені виключно його намаганням уникнути відповідальності за вчинення злочину, в якому він обвинувачується.

Суд не може погодитись з позицією сторони захисту щодо того, що обвинувачений не мав умислу на завдання потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки він лише, обізнавшись, хотів пожартувати, тому потерпіла впала на землю внаслідок необережних дій обвинуваченого, але ударів ногою обвинувачений потерпілій не завдавав та тілесних ушкоджень від такого удару у потерпілої виявлено не було.

По-перше, факт завдання обвинуваченим удару ногою потерпілій підтверджений показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_7 , а також даними слідчого експерименту за участю потерпілої.

По-друге, дії обвинуваченого були зумовлені сваркою, що виникла між ним та потерпілою, а не тим, що обвинувачений, як він вказує, обізнався, з врахуванням очевидних вікових та антропометричних даних потерпілої, які не давали підстав обвинуваченому сприйняти потерпілу як іншу особу.

По-третє, факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень саме внаслідок дії обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_7 , даними слідчого експерименту за участю потерпілої та висновком експерта №750 від 01.08.2018 року.

По-четверте, потерпіла та свідок ОСОБА_7 в суді вказали, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно штовхнув потерпілу на землю та одразу вдарив її ногою, тому фактична одночасність такого поштовху та удару ногою одразу після виниклої між обвинуваченим та потерпілою сварки однозначно вказують на те, що всі вчиненні обвинуваченим дії були послідовними та охоплювались єдиним умислом і така послідовність дій обвинуваченого щодо умисного поштовху, від якого потерпіла вдарилась лицем об землю, та завдання одразу після цього удару ногою (обставини способу завдання тілесних ушкоджень) в область голови потерпілої (обставини локалізації фізичного впливу) однозначно вказують на умисні дії обвинуваченого та свідчать про спрямованість його умислу саме на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Таким чином описані вище обставини вказують на доведеність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який характеризується позитивно, не судимий, не працює, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, оскільки вікові дані потерпілої були цілком очевидними обвинуваченому.

З врахуванням особи винного, тяжкості вчиненого злочину, та описаних вище обставин, суд приходить до висновку про достатність призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За такого протиправними діями обвинуваченого щодо потерпілої, які знайшли своє вираження в заподіянні останній тілесних ушкоджень в публічному місці в присутності інших осіб при значній різниці у віці обвинуваченого та потерплої, яка є особою похилого віку, - очевидно, що діями обвинуваченого потерпілій була завдана моральна шкода.
Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь потерпілої в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд враховує значний характер та обсяг заподіяних потерпілій моральних страждань, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим відносно потерпілої злочину.

У підсумку, з врахуванням наведеного, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди має бути задоволений частково та з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 2000 грн., необхідних для компенсації перенесених моральних страждань внаслідок вчиненого злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: