Справа № 708/1452/18
Номер провадження № 1-кп/708/23/19
УХВАЛА

11 березня 2019 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині клопотання про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 по ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чигиринського районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 по ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими в зв`язку з тим, що в порушення ст. 290 КПК України стороні захисту не було відкрито матеріали, що стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме, ухвал слідчого судді апеляційного суду Черкаської області № 673т від 22.02.2018 року, № 1360т від 18.04.2018 року, № 1906т від 25.05.2018 року.

Також в порушення вимог ч. 3 ст. 290 КПК України стороні захисту не надано можливості скопіювати або відобразити відповідним чином протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, а саме, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), контролю за вчинення злочину, аудіо-, відеоконтролю особи, спостереження за особою, про що стороною захисту було зроблено відповідне зауваження в протоколі відкриття матеріалів досудового розслідування.

А згідно до реєстру матеріалів досудового розслідування вище зазначені ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області № 673т від 22.02.2018 року, № 1360т від 18.04.2018 року, № 1906т від 25.05.2018 року не вказані в переліку прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень, при цьому в порушення вимог ч. 5 ст. 290 КПК України позначення про видалення цих процесуальних рішень з вказаних матеріалів відсутні.

Підтримавши вказане клопотання в судовому засіданні, захисник в силу ч. 12 ст. 290 КПК України прохав визнати недопустимими докази, які наведені в обвинувальному акті від 10.12.2018 року.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував проти заявленого захисником клопотання, посилаючись на ст.254 КПК України, положеннями якої заборонено виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчо-розшукових дій, що і було дотримано, при цьому обвинувачений та його захисник ознайомилися з усіма матеріалами кримінального провадження, оскільки ним було розсекречено докази, зібрані в ході проведення негласних слідчо-розшукових дій, а не розсекречення ухвал апеляційного суду було неможливим у зв`язку з відмовою в цьому апеляційного суду.

В зв`язку з цим він вважає, що всі докази повинні бути взяті до уваги, а в задоволенні клопотання слід відмовити.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку про часткове задоволення даного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Як передбачено ч. 2 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті негласних слідчих (розшукових) дій є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Як передбачено ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статтей 85, 92, 290 КПК України прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами негласних слідчих (розшукових) дій і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Як встановлено судом, цих вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_5 органом досудового розслідування в повному обсязі не дотримано.

Так, як вбачається із зазначених протоколів, негласні слідчі (розшукові) дії щодо ОСОБА_5 , а саме аудіоконтроль та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проводились працівниками УОТЗ УСБУ в Черкаській області на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Черкаської області № 673т від 22.02.2018 року, № 672т від 22.02.2018 року, № 1360т від 18.04.2018 року та № 1906т від 25.05.2018 року за дорученням заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Черкаської області, за результатами проведення яких здобуті матеріали за 19.03.2018 року, 27.03.2018 року, 02.04.2018 року, 15.05.2018 року, 16.05.2018 року, 19.05.2018 року, 22.05.2018 року та 23.05.2018 року.

Разом з тим в матеріалах даного кримінального провадження відсутні вище вказані ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області від 22.02.2018 року, від 18.04.2018 року, від 25.05.2018 року, незважаючи на те, що ухвала слідчого судді на проведення негласних слідчо-розшукових дій є правовою підставою для проведення цих дій і саме з їх змісту суд має можливість дійти до висновку, чи були під час досудового розслідування законні підстави для проведення оперативно-розшукових заходів та чи можуть їх результати бути використані судом як докази в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що протоколи негласних слідчих (розшукових) дій з додатками, викладені на сторінках кримінального провадження 71-129, том 2, не можуть бути використані як допустимі докази в даному кримінальному провадженні, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_5 , що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к, враховуючи при цьому, що ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області 673т від 22.02.2018 року, № 672т від 22.02.2018 року, № 1360т від 18.04.2018 року та № 1906т від 25.05.2018 року про надання дозволу на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо ОСОБА_5 , на підставі яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії в рамках кримінального провадження № 0000016 від 08.02.2018 року, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Відомості про видалення цих процесуальних рішень з матеріалів кримінального провадження теж відсутні, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 290 КПК України.

Крім того, як встановлено судом та вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 23.11.2018 року, під час ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження останнім в зауваженні на протокол було вказано, що стороні захисту в порушення вимог ст. 290 КПК України не надано можливості скопіювати протоколи негласних слідчих (розшукових) дій з додатками на сторінках 71-130 включно (том 2).

Однак у відповідності до вимог ч.3 с.254 КПК України виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них не допускається.
Виходячи з вище викладених обставин, суд вважає можливим клопотання захисника задовольнити частково та у відповідності до ч. 2 ст. 89 КПК України визнати недопустимими доказами в розумінні ч. 1 ст. 86 КПК України не всі докази, зазначені в обвинувальному акті, а лише протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, пов`язаних зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), контролю за вчиненням злочину, аудіо-, відеоконтролю особи, спостереження за особою, викладені на а.п.71-130, т. 2, як такі, що здобуті з порушенням вимог ч. 2, ч.3 ст. 290 КПК України.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 1, 86, 89, 254, 290 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Визнати недопустимими доказами протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, пов`язаних зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), контролю за вчиненням злочину, аудіо-, відеоконтролю особи, спостереження за особою, що знаходяться на а.п.71-130, т. 2 в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 по ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча