Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1638/18
№ 1-кп/733/27/19
Вирок
Іменем України
"02" січня 2019 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня кримінальне провадження № 0000020 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

його захисника ОСОБА_5

та потерпілого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:
18 серпня 2018 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_3 , який відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2018 року № 109 та від 14 червня 2018 року № 130, зарахований до списків особового складу військовослужбовців строкової служби та на всі види забезпечення, а також призначений на посаду стрільця взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони вказаної військової частини, та відповідно повинен виконувати вимоги ст.ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, знаходячись у наметі № 3 наметового містечка військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_7 , який з 12 липня 2018 року проходив строкову військову службу на посаді стрільця взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони, свою удавану перевагу перед ним, принизити його честь та гідність, тим самим утвердивши власний авторитет у військовому колективі, діючи всупереч інтересам служби та в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, використовуючи як привід для застосування насильства знаходження солдата ОСОБА_7 поблизу нього та не реагування на його звернення, діючи з прямим умислом, вчинив порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у нанесенні двох ударів кулаком правої руки в область щелепи з лівої сторони солдату ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у виді відкритого перелому нижньої щелепи зліва по 38 зубу. Згідно висновку експерта № 516 від 18 жовтня 2018 року дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
02 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у порядку передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України по даному кримінальному провадженню № 0000020 укладено угоду про примирення.
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_7 , з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_3 , з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 406КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 406 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого та пом`якшуючі обставини щире каяття останнього та відшкодування ним завданої шкоди у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд виходить з наступного.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_7 затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання .
Потерпілий ОСОБА_7 також не заперечував проти укладення угоди про примирення з обвинуваченим, також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений повністю відшкодував моральну шкоду, завдану злочином ще до підписання угоди про примирення.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винним, згідно із ст.12 КК України, є злочином середнього ступеня тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим ОСОБА_7 угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, підстави для відмови в її затвердженні відсутні відповідно до п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, а тому суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИ В:
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 02 січня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000020 відносно ОСОБА_3 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 406 КК України та призначити міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одна тисяча сімсот гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання такої апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку,а учасникам ,які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення

Суддя ОСОБА_1