Справа № 203/3698/18
Провадження № 1-кп/0203/251/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001332 від 06.06.2018 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, гр.України, з освітою неповною середньою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: 23.05.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 164 КК України, з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2009, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2009 до повноліття дитини, на користь матері ОСОБА_4 . Кіровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області 09.07.2007 відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_5 про примусове стягнення з нього коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 23.05.2016 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 164 КК України на шлях виправлення не став, та достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітнього сина, які покладені на нього як батька Конституцією України (ч. 2 ст.51) та статтею 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги державного виконавця щодо необхідності виконання аліментних зобов`язань та його попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, діючи умисно, з 01.05.2016 по 01.09.2018, знаходячись у м. Дніпро злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів). Так, будучи фізично здоровим, ОСОБА_5 без поважних причин офіційно не працював, заходів щодо свого працевлаштування на постійну чи тимчасову роботу не вживав, з приводу постановки на облік до місцевого центру зайнятості не звертався. Протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб підприємств, приватних осіб та маючи тимчасовий заробіток, ОСОБА_5 , з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу дані про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, аліменти на дитину добровільно не виплачував та будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надавав, не приймав участі у її вихованні, чим посягав на належний рівень життя і нормальний розвиток дитини.

Таким чином, ОСОБА_7 в період часу з 01.05.2016 по 01.09.2018, тобто в сукупності 28 місяців, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2009, чим допустив заборгованість в сумі 38 530 (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять) гривень 08 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а також в повному обсязі визнав цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди на суму 20000 гривень та суду пояснив, що дійсно з травня 2016 по вересень 2018 року ніде не працював, на облік в Центрі зайнятості не становився, будь-якої матеріальної допомоги в даний період не надавав, з дитиною не бачився та ніяких подарунків не надавав. Він періодично неофіційно працював, міг отримувати на місяць десь 1500 гривень, але з цих коштів дитині нічого не виділяв.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по сплаті аліментів обвинуваченим не виконується. З моменту винесення рішення судом ОСОБА_4 аліментів не сплачував. Від обвинуваченого були перераховані грошові кошти лише після надходження справи до суду. Цивільний позов підтримала.

Крім повного визнання вини, винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена і об`єктивно підтверджується, зібраними і дослідженими доказами, а саме:

?Витягом з ЄРДР ( а.к.п 1 том 2)

?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.к.п 8 том 2)

?Свідоцтвом про народження (а.к.п 15 том 2)

?Копією рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2009 року ( а.к.п 16 том 2)

?Виконавчим листом від 26.06.2009 року (а.к.п 17 том 2)

?Копією рішення від 13.10.2011 (а.к.п. 20 том 2)

?Копією вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2016 року (а.к.п 21 том 2)

?Копією заочного рішення від 15.11.2016 року (а.к.п 23-26 том 2)

?Листом відділу надання соціальних послуг в Центральному районі Дніпровського міського центру зайнятості, відповідно до якого повідомлено, що станом на 30.08.2018 року гр.. ОСОБА_5 не перебуває на обліку у відділі надання соціальних послуг Центральному районі Дніпровського міського центру зайнятості (а.к.п 30 том 2)

?Розрахунком заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів за період з 01.05.2016 по 01.09.2018 ( а.к.п.57-58 том 2 )

?Матеріалами виконавчого провадження (а.к.п.66-189 том 2)

Суд приймає до уваги, що притягнення особи до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів можливе лише за умов, коли воно є злісним. Під злісним ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини визначеної суми аліментів.

З пояснень обвинуваченого, потерпілої, а також досліджених письмових доказів вбачається, що ОСОБА_5 , будучі обізнаним про рішення суду за яким він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина, навіть після засудження за ч.1 ст.164 КК України, будь-яких дій щодо виконування свого зобов`язання по сплаті аліментів не виконував: на облік в Центр зайнятості не став, будь-якої матеріальної допомоги в даний період дитині не надавав, хоч мав періодичні неофіційні заробітки, ніяких подарунків дитині не надавав, на виклики в відділу ДВС не з`являвся.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особо, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди на суму 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, який обґрунтований тим, що внаслідок того, що обвинувачений відмовився у наданні допомоги дитині, стало для неї справжнім випробуванням, що спричинило душевні страждання та спустошило її морально, обвинувачений позбавив можливості радіти життю разом з із дитиною, неодноразово порушував їх спокій, залякував, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, і призначити покарання у вигляді двохсот сорока годин громадських робіт.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1