Справа № 583/1335/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 від 09 жовтня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого авто перевізником на тепличному комбінаті, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст. 286 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 08.10.2014 року близько о 20:40 год. на автодорозі Суми-Полтава 82 км + 600 м неподалік від початку населеного пункту м. Охтирка Сумської області, керуючи автомобілем «ВАЗ-21154» державний номерний знак НОМЕР_1 на передньому сидінні перевозив пасажира ОСОБА_9 та рухався із села Чернеччина до м. Охтирка Сумської області.

ОСОБА_3 в порушення вимог пунктів 2.3.б, 2.9.а, 12.1 та 12.2 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи неуважним та не слідкуючи за зміною дорожньої обстановки, у темну пору доби, не вибрав безпечну швидкість руху із врахуванням дорожньої обстановки, в результаті чого втратив контроль над керуванням транспортним засобом, здійснив виїзд за межі проїзної частини праворуч та допустив перекидання транспортного засобу, чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

ОСОБА_3 у результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді садна чола справа, синця верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, забійної рани тім`яно-скроневої ділянки, садна лівої сідничної ділянки, садна грудної клітини справа, задньої поверхні шиї справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №300 від 29.10.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілому ОСОБА_9 у результаті дорожньо-транспортної пригоди заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ссадни підборіддя зліва, грудної клітки, правої гомілки, поперекової області, синців правого плеча, правого кульшового суглобу, крововиливів у підшкірно-жирову клітковину в поперековій області справа, розриву верхньої долі правої легені, розриву нижньої долі лівої легені, розриву печінки, закритих переломів ребер ліворуч 2-го по середньо-ключичній лінії (прямий), і з 4-го по 11-те по середній підпахвенній лінії (непрямі), крововиливу в ліву плевральну порожнину близько 700 мл., в праву близько 1000 мл., в черевну порожнину близько 300 мл. Ушкодження легенів, печінки та переломів ребер мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, інші ушкодження - ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи №142 від 04.11.2014 року стала механічна асфіксія внаслідок стиснення грудної клітини та живота, що підтверджуються наявністю цяткових крововиливів під ендокард в плевру легень, в сполучнотканинні оболонки очей, рідким станом крові, переломами ребер, ушкодженням легенів та печінки.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №19/119/9-1/101е від 23.05.2017 року у дорожній ситуації, що виникла, в діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 2.9.а. Водієві забороняється: керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.2.3.б. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2. У темну пору доби, та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги.

Порушення з боку ОСОБА_3 пункту 12.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками у вигляді заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 своїми вищевказаними необережними суспільно-небезпечними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України не визнав зовсім, зазначив, що він не керував транспортним засобом, а керував ОСОБА_9 та пояснив, що 08.10.2014 року в денний час він зустрівся з ОСОБА_9 та разом з ним пішли до магазину «Фламінго», де розпивали спиртні напої, пізніше до них приєдналися їхні знайомі хлопці. Ввечері ОСОБА_9 підійшов до нього та запропонував поїхати вдвох у місто в кафе, де відпочивали його знайомі дівчата. Спочатку він відмовлявся, посилаючись на те, що вони знаходилися в стані сп`яніння, але потім погодився, попросив у батька автомобіль, ОСОБА_9 сказав, що сам сяде за кермо. Вони відігнали його мопед і поїхали в м. Охтирку. Не доїжджаючи до м. Охтирки ОСОБА_3 пересів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля, так як був працівником поліції і це б допомогло уникнути неприємностей. Рухалися зі швидкістю близько 80-90 км/год., під`їжджаючи до місця події, в зустрічному напрямку майже посередині дороги рухався вантажний автомобіль, у зв`язку з чим ОСОБА_9 прийняв праворуч і потім знову повернувся на свою смугу руху, однак, із-за першого вантажного автомобіля несподівано виїхав інший вантажний автомобіль, через що ОСОБА_9 прийняв праворуч і виїхав на узбіччя, в цей час стався удар. ОСОБА_3 вдарився головою об лобове скло. Правим колесом в`їхали в яму, внаслідок чого автомобіль почало розвертати, його притиснуло до правої дверки, відбувся розворот вправо. Знову стався удар, ОСОБА_3 побачив, що відкрита дверка після бокового удару, автомобіль почало перекидати, після чого він упав вниз та нічого не пам`ятає, вже пізніше почув, як до нього хтось звертався. Як його витягли з автомобіля він не пам`ятає, пізніше пам`ятає як медичні працівники надали йому допомогу. Від них він дізнався, що ОСОБА_9 загинув. При огляді автомобіля та вилученні речей особисто він присутній не був, так як на таксі поїхав до сусіда, не знав, що робити, але потім йому зателефонували працівники поліції, приїхали та його забрали і знову привезли на санпропускник, де знімали тілесні ушкодження, а потім відвезли до Охтирського відділу поліції.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим в суді, його вина у вчиненні злочину за викладеними у вироку обставинами, підтверджується ретельно дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, показаннями потерпілих, свідків, експертів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 її рідний син, який 02.05.2014 року повернувся з АТО. 08.10.2014 року ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_3 та запросив його разом відпочити і близько о 16:30 год. він поїхав до нього на скутері. Близько 20:00 години ОСОБА_9 повернувся, переодягнувся та повідомив, що разом з ОСОБА_3 збирається їхати в м. Охтирка Сумської області. При цьому вона не помітила, щоб він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він взагалі рідко вживав спиртні напої. Того ж дня 08.10.2014 року близько 21:00 години їй зателефонувала дівчина ОСОБА_9 . ОСОБА_10 та запитала, де він, на що вона відповіла, що ОСОБА_9 поїхав до м. Охтирка разом ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_10 повідомила, що зі слів самого ОСОБА_3 їй стало відомо, що ОСОБА_9 загинув. Після цього вона відразу ж зателефонувала сину, але його телефон не відповідав. Потім відразу ж зателефонувала ОСОБА_3 і він відповів, що син загинув. Після чого вона разом зі своїм чоловіком поїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди. Через 4-5 днів після похорону до неї приходив ОСОБА_3 зі своїм братом та повідомив, що за кермом автомобіля був не він, а ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 його син, ОСОБА_3 однокласник його сина, з яким вони товаришували. 08.10.2014 року близько 16:30 год. син взяв скутер і поїхав до ОСОБА_3 . Того ж дня близько 20:00 години приїхав додому, переодягнувся і сказав, що вони з ОСОБА_3 їдуть до міста. Близько 21:00 год. зателефонувала ОСОБА_10 , дівчина сина і запитала, де він та повідомила, що зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_9 загинув. Після цього вони з дружиною відразу ж зателефонували ОСОБА_3 , який їм відповів те саме, що ОСОБА_9 немає. Відразу ж після цього сусід повіз його з дружиною на автомобілі на місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому вони не знали, де саме сталася дорожньо-транспортної пригоди, а їхали в напрямку м. Охтирка. На під`їзді до заправки на в`їзді в м. Охтирка Сумської області близько 21:30 год. вони побачили місце дорожньо-транспортної пригоди, було вже темно. Бачив, що ОСОБА_9 лежав під автомобілем. Після дорожньо-транспортної пригоди до них приходив ОСОБА_3 з братом та говорили, що за кермом був ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2014 року він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відпочивали у кафе «Фламінго» в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, вживали всі спиртне, а ОСОБА_3 та ОСОБА_9 через деякий час залишили компанію, кудись поїхали, вони з ОСОБА_13 також пішли додому.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2014 року близько 22:00 год. він разом із своїми знайомими розпивали спиртні напої в кафе «Фламінго» в с. Чернеччина, Охтирського району Сумської області. Пізніше підійшов ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , який випив три стопки горілки, через деякий час йому зателефонували і він разом з ОСОБА_3 кудись пішли. Близько 5 години ранку до нього прийшли працівники поліції і повідомили про дорожньо-транспортну пригоду. Особисто він бачив кілька разів як ОСОБА_9 керував автомобілем ОСОБА_3 , а один раз і сам попросив у нього автомобіль.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що в день дорожньо-транспортної пригоди 08.10.2014 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_11 прийшли відпочивати у бар «Фламінго» в с. Чернеччина, Охтирського району Сумської області. В барі вже відпочивали ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , вживали спиртні напої, а через деякий час ОСОБА_9 та ОСОБА_3 пішли. Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди він не був. Лише наступного дня йому повідомили, що його викликають в поліцію для дачі показань з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Особисто він бачив один раз як ОСОБА_9 керував автомобілем ОСОБА_3 в центрі села, вони товаришували.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що близько двох років тому, спілкуючись після дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_3 , той йому сказав, що вважає себе винним у смерті ОСОБА_9 і що якби того дня він не взяв автомобіль, то ОСОБА_9 був би живий. Хто саме був за кермом автомобіля ОСОБА_3 не сказав.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що в день дорожньо-транспортної пригоди 08.10.2014 року вона працювала. Бачила у бесідці біля магазину ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , які брали пиво. Також там відпочивали ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 . Хто з них що замовляв та які вони вживали спиртні напої їй невідомо. Близько 20:00 год. ОСОБА_9 і ОСОБА_3 на скутері ОСОБА_9 , яким він керував, поїхали додому.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що за три місяці до дорожньо-транспортної пригоди він був на дні народження у ОСОБА_3 , звідки додому його відвозив ОСОБА_9 на автомобілі ОСОБА_3 , про обставини самої дорожньо-транспортної пригоди йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що працює диспетчером швидкої допомоги та приймає повідомлення, які записує в журнал і висилає бригаду. Про дорожньо-транспортну пригоду не пам`ятає нічого, особисто сама на місці дорожньо-транспортної пригоди також не була.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснили, що 08.10.2014 року вони разом відпочивали в кафе «Стожари» в м. Охтирка Сумської області. Близько 20:00 год. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_19 та спитав, чи можна приїхати до них, на що вона відповіла, що їхати не потрібно. Близько 20:30 год. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_9 загинув. ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_9 , але він не відповідав. Після цього вони спочатку зателефонували, а потім відразу ж поїхали в лікарню, де дізналися, що ОСОБА_9 загинув. Потім відразу ж поїхали не місце дорожньо-транспортної пригоди, де побачили перевернутий на праву пасажирську сторону автомобіль, під яким знаходилося тіло ОСОБА_9 , придавлене автомобілем, а саме голова та грудна клітка знаходилися під автомобілем.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2014 року у вечірній час доби близько 20:30 год. він рухався на автомобілі по об`їзній дорозі в сторону м. Охтирка Сумської області та побачив світло фар з лісу, направлене під кутом 90 градусів до дороги, що привернуло його увагу, тому він зупинився і побачив автомобіль ВАЗ-15, перевернутий на ліву сторону колесами до міста Охтирка, двигун не працював. Під автомобілем знаходився потерпілий, голова і частина грудної клітки якого прижаті автомобілем під лівою водійською стороною. Пульс не прощупувався, але рука ще була тепла. В автомобілі не було лобового скла, всі дверцята закриті. В салоні автомобіля знаходився ще один чоловік, тепер йому відомо, що то був ОСОБА_3 , який лежав на правому боці, половина тулуба на задньому сидінні, ноги піджаті під себе на водійському кріслі. Слідів крові він не бачив, так як було темно. Чоловіка, який знаходився в автомобілі, він не чіпав, оскільки автомобіль перебував у нестабільному стані та міг перевернутися. Він відразу ж викликав поліцію та попросив викликати швидку. Через деякий час він почув звук сигналу автомобіля та побачив як ОСОБА_3 почав вилазити через пройом лобового скла, на голові у нього була кров. Він подав йому руку і спитав, скільки людей було в автомобілі, на що він відповів четверо. Побачивши потерпілого, ОСОБА_3 впав на коліна і почав плакати, потім увімкнув ліхтарик та почав шукати інших осіб біля машини, але більше нікого не було, лише уламки автомобіля. Оскільки з автомобіля відчувався різкий запах омивача скла, однозначно сказати, чи перебував ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння він не може, так як запаху алкоголю не відчувалося. Самої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_21 не бачив. В той вечір він на перехресті по об`їзній дорозі м. Охтирки розминався з вантажним транспортом. Свій автомобіль зупинив на узбіччі на відстані близько 10 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди. Сліди гальмування помітив значно раніше, на відстані близько 25 метрів від автомобіля.

В ході додаткового допиту свідок ОСОБА_21 пояснив, що 08.10.2014 року він виїжджав з об`їзної дороги вздовж земснаряда на автодорогу Суми-Полтава в м. Охтирка. В зустрічному напрямку рухався зі швидкістю близько 40 км/год. лише один довговантажний автомобіль без причепу, номерного знаку та марку якого він не знає, з яким він розминувся на перехресті, в його напрямку рухалися також легкові автомобілі, інших вантажівок він не зустрічав. Під кутом 90 градусів до дороги він побачив світло фар та автомобіль в лісосмузі перед поворотом на газове господарство, від перехрестя ближче до знаку «м. Охтирка». Автомобіль виявив вже після дорожньо-транспортної пригоди через світло фар, по дорозі слідів гальмування не бачив, а бачив довгий гальмівний шлях, який залишився на ґрунті на обочині. Перевернутий автомобіль знаходився на лівому боці, під автомобілем лежав на спині потерпілий, в автомобілі перебував ОСОБА_3 , спиною до лобового скла на лівому боці, голова та тулуб схилені між сидіннями, ноги зігнуті. Він викликав по телефону поліцію та швидку допомогу і в цей час почув звук сигналу автомобіля. ОСОБА_3 виліз через пройом відсутнього переднього вітрового скла. Спитав у нього, скільки їх було, на що той відповів четверо, однак пройшовши п`ять-шість метрів навколо автомобіля, нікого не виявив, а побачивши потерпілого під автомобілем, став плакати. Хто був за кермом автомобіля, ОСОБА_21 не запитував.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем швидкої допомоги. 08.10.2014 року вона перебувала на чергуванні. Близько 20:00 год. надійшов виклик, на який відразу ж виїхала бригада швидкої допомоги, до складу якої входили вона, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Місцем дорожньо-транспортної пригоди виявилося узбіччя дороги недалеко від заправки перед м. Охтирка Сумської області. На місці пригоди вона побачила перекинутий легковий автомобіль впритул до сосни, під яким лежав потерпілий. При огляді потерпілого констатували смерть. В цей час ОСОБА_3 стояв на колінах, дуже побивався. Від ОСОБА_3 відчувався сильний запах алкоголю, на голові у нього була кров. Чоловік, який викликав швидку, повідомив, що мають бути ще люди, але нікого на місці події не було.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 її рідний племінник. Їй добре відомо, що він не зловживав спиртними напоями і в стані алкогольного сп`яніння за кермо не сідав ніколи і відмовлявся від керування автомобілем.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2014 року він бачив ОСОБА_3 з ОСОБА_9 , які у літній бесідці в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області вживали спиртні напої. Наступного дня йому повідомили про дорожньо-транспортну пригоду. Раніше він бачив як ОСОБА_9 сідав за кермо автомобіля ОСОБА_3 декілька разів, але жодного разу він не бачив, щоб ОСОБА_9 керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що працює водієм швидкої допомоги. 08.10.2014 року він був на чергуванні та виїздив на місце дорожньо-транспортної пригоди у складі бригади швидкої допомоги з лікарем ОСОБА_22 та фельдшером Масло. При огляді місця дорожньо-транспортної пригоди він побачив перекинутий автомобіль, під яким лежало тіло потерпілого ОСОБА_9 , голова та грудна клітка якого придавлені крилом автомобіля, а біля його ніг сидів на колінах ОСОБА_3 та плакав. На місці дорожньо-транспортної пригоди крім потерпілого знаходився лише ОСОБА_3 , який повідомив, що автомобіль належить йому, втрьох їхали у справах до м. Охтирка, за кермом був ОСОБА_9 . Також була невідома особа, яка зникла з місця пригоди. Лікар ОСОБА_22 та фельдшер Масло надали медичну допомогу ОСОБА_3 , у якого видимих травм не було, а на обличчі була кров. ОСОБА_3 пояснював нерозбірливо, був у шоковому стані.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що його було залучено понятим при складанні протоколу огляду місця події та схеми до протоколу огляду місця події за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.10.2014 року. На місці дорожньо-транспортної пригоди перекинутий автомобіль знаходився під деревом, під автомобілем лежав потерпілий ОСОБА_9 . Свідок бачив гальмівний шлях прямо, який різко змінив напрямок вправо, а потім в кювет. При ньому працівники поліції оглядали автомобіль, вилучали уламки скла, металу, куртку з місця події, але автомобіль не відкривали та в салон не сідали. Огляд місця події тривав, на його думку, близько двох годин, можливо більше. Особисто у нього не було жодних зауважень до протоколу та схеми огляду місця події.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що її залучено понятою при огляді автомобіля по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.10.2014 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_9 . В той час вона працювала в Охтирському відділі поліції і її запросили в якості понятої. При огляді автомобіля виявлено та вилучено кермо та підголівники, які запаковані в пакет із засвідчувальними написами. Також складено протокол, який вона прочитала та підписала. Крім неї також був ще один понятий, прізвища якого вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був та по даному факту йому нічого не відомо.

Експерт ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що вона є судовим експертом з правом проведення дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них. Нею проводилося експертне дослідження, на експертизу надано чохли з автомобільних сидінь, предмети одягу, волокна-накладення з автомобільних чохлів на відрізках дактилоскопічної плівки. В ході дослідження нею встановлено, що волокна за кольором і природою з куртки ОСОБА_9 співпадають з волокнами з чохла сидіння водія, що дозволяє здійснювати подальші дослідження. Не виключено, що куртка торкалась водійського сидіння. Волокна з чохла і з куртки при хімічному аналізу вели себе по різному. З чохла вилучено три синьо-зелених волокна. На етапі встановлення родових ознак синьо-зелені волокна використані. Волокна чорного кольору, вилучені з пасажирського сидіння, мали сумішевий склад кольору. Неможливо допускати, що вказані волокна з куртки ОСОБА_3 , оскільки вони інші. Неможливо стверджувати, що людина сиділа на сидінні і не залишилося там волокон. Не виключено, що в процесі перекидання автомобіля відбулося витрушування мікрочастинок. Під час експертизи зняли волокно, дослідили під мікроскопом, колір куртки відрізняється від кольору волокон під мікроскопом. Якщо вони відрізняються на першому етапі експертизи за родовими ознаками, то хімічне дослідження не проводиться. За родовими ознаками волокна з одягу ОСОБА_3 співпадають з волокнами з чохла водія і виключена можливість належності до одягу ОСОБА_9 . Індивідуалізуючих ознак не встановлено. Всі волокна з чохла водія співпадають з волокнами з джинсів ОСОБА_3 і є спільна родова належність з волокнами куртки ОСОБА_9 .

Експерт ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що він є судовим експертом з правом проведення судової інженерно-транспортної експертизи. 09.10.2014 року він проводив експертне дослідження, а саме перевіряв ходову частину і кермо автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, які були у технічно несправному стані, але працездатні. Саме рульове колесо не знімав, воно встановлено і опечатано. Кермо він не вставляв і не знімав, а лише рухав. Під час проведення експертизи кермо не розпаковували. Матеріали для проведення експертизи надані в повному обсязі. Траєкторія руху визначається трасологічною експертизою. У своєму висновку він зазначив боковий інтервал 1,7 метрів, що без зміни напрямку руху можливий роз`їзд. За слідами неможливо встановити швидкість руху. Дії водія необхідно оцінювати у відповідності до п.12.1 Правил дорожнього руху України. Технічних несправностей не встановлено. З вихідних даних, які зазначені у постанові про призначення експертизи, перешкод для руху він не встановив для водія автомобіля ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 . Проводив дослідження водія як оператора, а не конкретної особи. При дослідженні використовував показання ОСОБА_31 , в яких він не зазначив про наявність перешкод. У висновку враховувалися також дані зі слідчого експерименту і покази свідка. У вихідних даних не зазначено, хто саме їхав за кермом. На другу експертизу у вихідних даних вказано, що загинув ОСОБА_9 і надані більш повні вихідні дані, в тому числі показання свідка ОСОБА_21 та не враховувалися показання ОСОБА_3 в якості свідка. З досліджень, проведених ним, він дійшов висновку, що при такому механізмі більш вірогідно, що з автомобіля випав пасажир, тобто потерпілий ОСОБА_9 . Свої висновки у суді підтвердив.

Експерт ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що він є судовим експертом з правом проведення дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди. В ході експертного дослідження він враховував механізм обертання автомобіля, а також те, які сили діяли на водія і пасажира, і що сприяло випадінню потерпілого. Досліджувалися механічні пошкодження і послідовність їх виникнення. Випадіння переднього вітрового скла можливе внаслідок здавлювання даху автомобіля. Автомобіль зробив неповний оберт. На передньому вітровому склі виявлено вм`ятину у вигляді павутини, можливо спричинена від удару головою. Такі пошкодження характерні при фронтальному ударі, але в даній ситуації такого не було. У даній ситуації визначили направлення інерційних сил. При стисненні даху двері не повинні відкриватися. Якщо б двері відкривали, то після стиснення вони не закриються. При першому оберті автомобіль перевернувся, в цей час більша сила діє на водія, але жодне скло не пошкоджене, коли автомобіль перекинувся на дах, скло випало, на нього впав пасажир і вже потім на пасажира автомобіль. Встановити, хто саме був за кермом автомобіля, а хто пасажир, на його думку не можливо, оскільки відсутні характеризуючі ознаки. В сукупності всіх ознак можна припустити, що випав саме пасажир, однак конкретні ознаки відсутні. При проведенні експертного дослідження враховували, що зламане дзеркало зліва направо, рана на голові у ОСОБА_3 . У першій експертизі більш вірогідно, що пасажир покинув автомобіль, у другій шукали ідентифікуючі ознаки, але не знайшли, тому висновок другої експертизи підтвердив висновок першої. Пошкодження на склі автомобіля утворилися не від удару головою. Таке можливо при фронтальному ударі, а в даній ситуації такого удару не було. У матеріалах маються трасологічні описи, які брали до уваги при проведенні експертизи. При боковому обертанні автомобіля за годинниковою стрілкою більша сила приходиться на водія, а потім вже на пасажира. Так як дах більше придавлений з боку водія, тому найбільш вірогідно, що з автомобіля випав пасажир. Ідентифікація проводилася по слідам. Трасологічні питання експерту не поставлені. Мало місце нашарування ґрунту на правій стороні шин, тому можна стверджувати, що автомобіль переміщався юзом правою стороною. Всі дані для проведення експертизи вже надані раніше. По слідовій картині і по механізму пошкодження встановлено механізм руху автомобіля і його перекидання. Під час експертизи особисто він використовував знання як трасолога, так і автотехніка. Крім того, враховуючи, що автомобіль зіткнувся з деревом, тому найбільше інерційні сили діють саме на пасажира. Якби він був пристебнутий паском безпеки, то не випав би. Експерт не погодився з тим, що потерпілий випав через водійські двері. У кінцевому положенні розкидання скла не має. Кут оберту коливався відносно опорної поверхні, оскільки є пошкодження на капоті і на багажнику. Скло бокове випало тільки у кінцевому положенні. Автомобіль перекинувся не відразу, а коли почав рухатися юзом. Колеса знаходилися у вертикальному положенні, на них є нашарування ґрунту справа наліво, також виявлено деформацію правих дверей і крила. При складанні експертного висновку, експерт користувався фотокартками, оборот 270 градусів. Ліва сторона автомобіля більш пошкоджена, оскільки автомобіль лежав на лівій стороні. Коли автомобіль з`їжджав на узбіччя, то швидкість руху знизилася. Проміжок від перехрещення слідів до кінцевого положення становить 10 метрів. Всі пошкодження вказують на один контакт даху автомобіля з землею. У повітрі перекидань автомобіля не було, так як немає слідів ковзання на даху автомобіля. Кінцеве положення автомобіля біля дерева, скло і потерпілий знаходилися поруч, що свідчить про те, що вони рухалися в одному напрямку. Осип скла водійських дверей свідчить про те, що воно осипалось, коли автомобіль зупинився у кінцевому положенні на лівій стороні. Пошкоджень замків дверей автомобіля немає, двері транспортного засобу не відкривалися, є деформація стійки, пошкоджень замка не було, що виключає можливість того, що потерпілий випав через бокові двері. Наявна деформація дверей, але двері не відкриті.

Судово-медичний експерт ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, що він був присутній під час проведення огляду місця події, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 в приймальному відділенні Охтирської центральної районної лікарні, згідно даних літератури характерні для пасажира переднього сидіння автомобіля. Стосовно ушкоджень ОСОБА_9 , то не можливо встановити, чи був він за кермом. Його смерть настала від асфіксії. На тілі померлого не було характерних ушкоджень ні для пасажира, ні для водія. На місці пригоди він бачив більш ушкоджена ліва сторона автомобіля, відсутнє переднє вітрове скло, заднє скло було на місці. Якби ОСОБА_9 сидів зліва, то міг би випасти з дверей, об`єктивних даних, де він сидів немає. Однак, його висновок не є категоричним. У ОСОБА_9 ран не виявлено, а виявлені у ОСОБА_3 . Під час огляду ОСОБА_3 на животі саден не виявлено. Від керма могли бути відмітки під час дорожньо-транспортної пригоди на животі, на грудній клітині, але ні у ОСОБА_3 , ні у ОСОБА_9 таких відміток не було. Внутрішні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися при стисненні. В автомобілі була виявлена вм`ятина на лобовому склі у вигляді павутини, яка могла утворитися від удару головою пасажира. Переднє скло випало внаслідок деформації кузова, оскільки при ударі головою воно б розсипалося. У ОСОБА_3 характерна травма правого плеча. Не можливо точно встановити, як саме утворились тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , оскільки не має ідентифікуючих ознак травмуючого предмета. Ушкодження на тілі ОСОБА_3 могли утворитись і за інших обставин. У ОСОБА_9 характерних травм не виявлено, а у ОСОБА_3 виявлено, на його думку, характеризуючі травми для пасажира. Не виключено, що ОСОБА_9 міг випасти через бокові двері водія, хоч стверджувати про це однозначно неможливо.

Судово-медичний експерт ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснила, що вона брала участь у проведенні комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи, на проведення яких надані матеріали кримінального провадження. В ході виконання експертизи проводилося моделювання, аналіз механізму, конкретно встановити хто з них ОСОБА_3 чи ОСОБА_9 керував автомобілем на момент дорожньо-транспортної пригоди не вдалося. У висновку зазначено, що через ліву дверку випасти ніхто не міг, більш ймовірно випадіння потерпілого відбулося через пройом переднього вітрового скла. При перевертанні автомобіля тіла переміщувались ззаду наперед і зліва направо. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не було, а були у ОСОБА_3 , при такому зміщенні тіл могли утворитися ушкодження на передньому вітровому склі від удару головою ОСОБА_3 .Тілесні ушкодження, на які вказує експерт ОСОБА_33 , характерні для фронтального удару. Зазначила, що ОСОБА_33 виконав висновок, виходячи із наявних тілесних ушкоджень, а інші матеріали провадження, протокол огляду місця події йому не надавалися, тому в ході комплексної експертизи експерти проводили детальне дослідження, однак, об`єктивних даних для категоричного висновку експерти не встановили.

Експерт ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснила, що вона судовий експерт з правом проведення судових імунологічної та молекулярно-генетичної експертиз. В рамках вказаного кримінального провадження нею проведені судові молекулярно-генетичні експертизи. Для проведення експертних досліджень надані зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Крім того, досліджувалась поверхня керма, під час якого виявлені клітини з ядрами, які підлягали ідентифікації. Досліджувалась зовнішня поверхня двох матеріалів: полімеру та шкіри.

Судово-медичний експерт ОСОБА_36 в судовому засіданні пояснив, що в рамках вказаного кримінального провадження він входив до складу експертної комісії, якою проведено комплексну судову медико-автотехнічну експертизу від 24.03.2017 року. Наданий ним висновок підтвердив повністю, зазначив, що суперечностей з іншими висновками не вбачається. Вказав, що послідовність утворення тілесних ушкоджень пояснити не можливо, він як експерт виключає випадіння ОСОБА_9 з автомобіля через бокові двері. Ушкодження у ОСОБА_3 утворилися від удару головою об переднє вітрове скло. Кермо можна міцно утримувати руками і це обмежує переміщення. Ушкодження у ОСОБА_9 характерні для стиснення, який випав на вітрове скло через пройом переднього вітрового скла при гальмуванні, а за ним на нього перекинувся автомобіль. Якщо ж ОСОБА_9 випав разом з переднім вітровим склом з місця пасажира, то методом виключення ОСОБА_3 знаходився на місці водія.

Експерт ОСОБА_37 в судовому засіданні пояснив, що він судовий експерт з правом проведення досліджень обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод та транспортно-трасологічних досліджень. В рамках вказаного кримінального провадження він входив до складу експертної комісії, якою проведено комплексну судову медичну та автотехнічну експертизу від 24.03.2017 року. Підтвердив свій висновок та зазначив, що свої експертні дослідження він проводив за наданими матеріалами, в тому числі враховував фотознімки та опис пошкоджень. Саме за вказаними вихідними даними він встановлював механізм переміщень. Експертами не визначено та не встановлено кількість обертань, які зробив автомобіль під час дорожньо-транспортної пригоди. Не досліджували питання щодо відкриття та закриття дверей автомобіля, так як вважає, що вони не відкривалися. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок асфіксії, його випадіння з автомобіля сталося перед тим як автомобіль перекинувся. Оскільки, в момент зіткнення тіла зміщуються ззаду наперед, то при перекиданні в цей момент тіло покинуло автомобіль. Як потерпілий, так і обвинувачений знаходилися не на одному місці в салоні автомобіля, тому й різний характер їх контактування з предметами в салоні. Встановили, що ОСОБА_9 випав через переднє вітрове скло. В ході проведення комплексної експертизи експертами не встановлювалася причина виїзду автомобіля за межі проїжджої частини, але не було слідової картини присутності інших автомобілів.

Допитаний ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2014 року він виїжджав на місце дорожньо-транспортної пригоди в якості слідчого. Крім нього, на місці події присутні також начальник відділу, експерт-криміналіст, слідчий ОСОБА_39 , який входить в групу слідчих по даному провадженню та судмедексперт. В ході огляду виявили перекинутий автомобіль на ліву сторону, під яким знаходилося тіло ОСОБА_9 . Коли прибули працівники швидкої медичної допомоги, вони констатували смерть потерпілого. Також встановили особу ОСОБА_3 , якого доставили в медичний заклад. ОСОБА_38 складав протокол огляду місця події із залученням понятих. При огляді здійснювалося фіксування слідової картини та фотофіксація, до завершення якої з місця події нічого не вилучалося. Речі, виявлені та вилучені в ході огляду місця події, а також інші вилучені речі упаковувалися та опечатувалися спеціалістом криміналістом в паперові пакети із засвідчувальними написами. Особисто він не спілкувався з ОСОБА_3 , його допитував слідчий ОСОБА_39 , але як він чув на місці пригоди, ОСОБА_3 відмовлявся надавати пояснення. На місці пригоди були виявлені сліди, які зафіксовано у схемі до протоколу, на траві сліди були переривисті.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена ретельно перевіреними та дослідженими судом іншими доказами по справі.

Протоколом огляду місця події від 08.10.2014 - 09.10.2014 року з фототаблицями та схемою до нього, проведеного із залученням спеціалістів, згідно якого місцем пригоди є ділянка автодороги Лохвиця-Гадяч-Охтирка - КПП Дмитрівка на відстані 250 метрів від м. Охтирка Сумської області, виявлені та зафіксовані сліди юзу від автомобіля, сліди контакту транспортного засобу та відшарування фрагментів його агрегатів. В ході огляду місця події вилучено: біологічні зразки фрагмент тканини світлого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; фрагмент тонованої плівки з нашаруванням речовини бурого кольору; уламки битого скла із ущільнювача автомобільного скла, які запаковані в паперові упаковки кожен окремо; фрагменти сліду руки на відрізку липкої стрічки, упакований в паперовий конверт. Мобільний телефон «iPhonе» чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , упакований в пакет служби НДЕКЦ. Вовняний светр, чохли з сидінь автомобіля, упаковані в картонні коробки. Ручка важеля перемикання передач та автомобіль ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 (том 1 а.с.178-199 т.1).

Протоколом огляду трупа від 09.10.2014 року з фототаблицями, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_9 та виявлено тілесні ушкодження, про які детально вказано у протоколі. В ході огляду вилучено одяг, в який був одягнений: куртка синього кольору на змійці, джинси синього кольору з ременем, кофта сірого кольору, кросівки коричневого кольору на шнурках. Вилучені речі поміщені до картонних коробок 1, 2, 3, 4. Під час огляду з поверхні долонь обох рук відкопійовано мікрооб`єкти за допомогою дактилоплівки, які поміщені до пакету експертної служби №1134311. Під час огляду виявлено та вилучено волосся з п`яти областей волосяного покрову голову, поміщене до пакету експертної служби №1134309. Також вилучено нігті з піднігтьовим нашаруванням, поміщені до пакету експертної служби №1134310. Дактилоскоповано сліди рук на дактилоплівку, вилучену в ході огляду та вилучено зразки крові для проведення імунологічного та токсикологічного дослідження (том 1 а.с.217-224).

Протоколом огляду місця події від 10.10.2014 року, згідно якого в період часу з 14:50 год. до 15:30 год. в гаражному відділенні Охтирського відділу поліції оглянуто автомобіль ВАЗ 21154, сірого кольору, який на момент огляду знаходиться в пошкодженому стані, а саме відсутній передній бампер, праве крило має сильну деформацію, водійські та задні пасажирські двері, задній багажник та дах даного автомобіля деформовані. Переднє вітрове скло, заднє скло та два бокові скла від сторони водія відсутні, наявні лише їх уламки. В ході огляду з салону вказаного автомобіля вилучено водійське кермо чорного кольору та водійський підголівник сидіння водія, на якому виявлено дві плями з речовиною бурого кольору (том 1 а.с.226-231).

Протоколом огляду місця події від 09.10.2014 року, згідно якого в період часу з 00:45 год. до 01:15 год. слідчим в присутності двох понятих в приміщенні санпропускника КЗ «Охтирська ЦРЛ» за участю лікаря ОСОБА_40 оглянуто ОСОБА_3 , в якого виявлено тілесні ушкодження забійна рана правої тім`яної частини голови розміром 3см х 1см, два садна лоба розміром 1,8см х 2см та 2см х 0,5см, садна на зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині розміром 4см х 6см, садно грудної клітини на передній поверхні зліва по парастернальній лінії розміром 1см х 2см, садно на задній поверхні шиї справа розміром 3см х 5см, садна на лівій лопатці розміром 9,5см х 0,3см, садно в ділянці лівої сідниці розміром 4см х 0,5 см. У ОСОБА_3 вилучено спортивну куртку з білими смугами на рукавах, сорочку темно-синього кольору з коміром, сині джинси смужкові з плямами бруду, черевики на шнурках чорного кольору з рифленою підошвою, які вкладені та запаковані в коробки №1, 2, 3, 4. Також виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia» сірого кольору, НОМЕР_3 , імеі: НОМЕР_4 (том 1 а.с.233-238).

Висновком КЗ «Охтирська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.10.2014 року №253, згідно якого ОСОБА_3 оглянутий в приміщенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» 09.10.2014 року о 00:30 год. лікарем і в результаті огляду встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (том 1 а.с.239).

Довідкою КЗ «Охтирська ЦРЛ» від 03.11.2014 року про те, що у ОСОБА_3 здійснено забір крові на вміст етилового спирту. Згідно висновку №161 від 10.10.2014 року в його крові виявлено 2,4% етилового спирту та встановлено, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння (том 2 а.с.10).

Висновком судово-медичної експертизи №300 від 09.10.2014 року, згідно якого у ОСОБА_3 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно чола справа, синець верхньої третини правого плеча по зовнішній поверхні. В приймальному відділенні Охтирської ЦРЛ ОСОБА_3 встановлений діагноз: забійна рана правої тім`яно скроневої ділянки, садна лобної ділянки, правого плеча, садно лівої сідничної ділянки, садно грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, задньої поверхні шиї. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Вказані ушкодження згідно з пунктом 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути не менше ніж від семи фізичних дій. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній у постанові, про що свідчить колір синця, характер кірок садни і даних медичної документації (том 1 а.с.241).

Висновком судово-медичної експертизи №315 від 15.10.2014 року, згідно якого враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 на зовнішній поверхні плеча і голови праворуч, вказані тілесні ушкодження могли виникнути за рахунок удару правим плечем і правою половиною голови і шиї об праву бічну поверхню корпусу автомобіля при знаходження ОСОБА_3 на передньому сидінні автомобіля. По даним літератури вищевказані ушкодження вважаються характерними для пасажира переднього сидіння автомобіля. Щодо інших тілесних ушкоджень (садна лівої сідничної ділянки, садна в області лівої лопатки), то вони могли виникнути внаслідок тертя об сидіння. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при знаходженні ОСОБА_3 на місці водія малоймовірно. Тілесне ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови могло супроводжуватися зовнішньою кровотечею (том 1 а.с.242-243).

Висновком судово-медичної експертизи №142 від 04.11.2014 року, згідно якої причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія внаслідок стиснення грудної клітки та живота. Це підтверджується наявністю цяткових крововиливів під ендокард, в плевру легень, в сполучнотканинні оболонки очей, рідкий стан крові, обставини випадку (притиснення тіла ОСОБА_9 автомобілем до землі) переломи ребер, ушкодження легень та печінки. При експертизі трупа виявлені такі тілесні ушкодження: садна підборіддя зліва, грудної клітки, правої гомілки, поперекової області, синці правого плеча, правого кульшового суглобу, крововиливи в підшкірно-жирову клітковину в поперековій області справа, розрив верхньої долі правої легені, розрив нижньої долі лівої легені, розриви печінки, закриті перелом ребер ліворуч другого по середньо-ключичній лінії (прямий), і з четвертого по одинадцяте по середній підпахвенній лінії (непрямі), крововиливи в ліву плевральну порожнину близько 700 мл, в праву близько 1000 мл, в черевну порожнину близько 300 мл. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Ушкодження у вигляді ушкодження легенів, печінки, переломи ребер мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Виявлені на трупі тілесні ушкодження не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, а лише вказують, що в даному випадку мало місце стиснення грудної клітки та живота. При судово-медично-токсикологічному дослідженні крові трупа знайдений етиловий спирт в концентрації в крові 1,54%. Така концентрація етилового спирту в крові могла за життя відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 16.10.2014 року, складеним на виконання постанови прокурора Охтирської місцевої прокуратури від 15.10.2014 року про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, згідно якого в рамкам вказаного кримінального провадження слідчим в приймальному відділенні Охтирської ЦРЛ за участю спеціаліста медичної сестри Охтирської ЦРЛ у ОСОБА_3 відібрані зразки крові та слини в двох екземплярах, які нанесені на марлеві тампони, опечатані в паперові пакети та вилучені до слідчого відділення Охтирського відділу поліції (том 1 а.с.249, 251).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2014 року з фототаблицями до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_41 , який добровільно показав положення ОСОБА_3 в салоні автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди та розповів про відомі йому обставини (том 2 а.с.3-9).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи №120 від 31.10.2014 року, згідно якого на період проведення експертного огляду рульове керування автомобіля ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився у технічно несправному, але працездатному стані, при цьому технічних несправностей, які б впливали на основні вихідні параметри даної системи, методами, які використані в дослідній частині даного питання, не виявлено. Технічна несправність рульового керування автомобіля ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 викликана в результаті змін конструктивного розташування площини обертання його рульового колеса, дана технічна несправність не носить експлуатаційного характеру та характерна для виникнення під час дорожньо-транспортної події. На період проведення експертного огляду робоча гальмівна система вказаного автомобіля знаходиться в технічно несправному стані через ушкодження гнучкого гальмівного шлангу, при цьому дана технічна несправність характерна при тривалій його експлуатації. Технічних несправностей, що впливають на основні вихідні параметри даної системи методами вказаними в дослідній частині даного питання, не виявлено. Під час випробування функціональної дії робочої гальмівної системи автомобіля на місці, після натискання на гальмівну педаль спостерігалось блокування всіх коліс, а після відпущення гальмівної педалі заблоковані колеса автомобіля розблоковувались. На період проведення експертного огляду фари головного світла автомобіля знаходяться у частковому відмовному стані через зміну конструктивного розташування лівої фари головного світла та руйнації деталей кріплення даної фари. Виявлені технічні несправності лівої фари головного світла не носять експлуатаційного характеру та характерні для виникнення під час дорожньо-транспортної події. Під час перевірки режиму роботи і технічного стану фар головного світла даного автомобіля шляхом вмикання та зміни режимів роботи фар головного світла з ближнього на дальнє світло встановлено, що фари головного світла автомобіля працюють у встановлених режимах як при режимі ближнього світла, так і в режимі дальнього світла. На момент експертного огляду технічних несправностей ходової частини автомобіля, окрім правого переднього колеса, що впливають на її основні вихідні параметри, методами вказаними в дослідній частині даного питання не виявлено, тому вирішення питання щодо причин виникнення несправностей ходової частини неможливо. На момент експертного огляду праве переднє колесо автомобіля знаходиться у відмовному стані через розгерметизацію шини даного колеса, при цьому дана технічна несправність характерна при виникненні після дорожньо-транспортної пригоди (том 2 а.с.79-92).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи №209 від 04.12.2014 року, відповідно до якого в умовах місця події, викладених в постанові про призначення даної експертизи, водій автомобіля ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.2.3б, 12.1, 13.1 та 13.3 (з урахуванням таких термінів як «безпечний інтервал», «безпечна швидкість» та «дорожня обстановка», п.1.10) Правил дорожнього руху. В умовах місця події, викладених в постанові про призначення даної експертизи, з технічної точки зору, водій автомобіля мав технічну можливість уникнути виїзду на праве узбіччя та подальшого виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору в діях водія автомобіля вбачається невідповідність вимогам п. 12.1, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (том 2 а.с.93-96).

Висновком судової автотехнічної експертизи №19/119/9-1/101е від 23.05.2017 року, згідно якого в даній дорожній ситуації при заданих вихідних даних водій автомобіля повинен був діяти відповідно до вимог п. 2.3 «б», 12.2, 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, водій автомобіля мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних в діях водія автомобіля, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, із яких невідповідності його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Провести оцінку дій водія автомобіля згідно вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України в об`ємі даної експертизи, при заданих вихідних даних, не надається можливим, через обставини, які зазначені в дослідній частині даного питання (том 2 а.с.97-101).

Висновком судової експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них №1290 від 21.11.2014 року з ілюстративними таблицями, відповідно до якого на наданому на дослідження чохлі з водійського сидіння виявлено десять сукупностей різних за природою та забарвленням одиничних текстильних волокно-накладень, серед яких: вовняних-1, бавовняних-4, гладких хімічних волокон-3, матованих хімічних волокон -2. На наданих на дослідження чохлах з переднього пасажирського сидіння та підголівника виявлено вісім сукупностей різних за природою та забарвленням одиничних текстильних волокон-накладень, серед яких: вовняних-2, бавовняних-1, хімічних волокон з борознами-1,матованих хімічних волокон-4. На наданих на дослідження чохлах та забарвленням одиничних текстильних волокон-накладень, серед яких: вовняних-4, бавовняних-5, гладких хімічних волокон-5, матованих хімічних волокон-3. У зв`язку з тим, що виявлені одиничні текстильні волокна не мають яких-небудь ознак, що індивідуалізують джерела їх походження, для ідентифікації цих джерел (предметів, матеріалів) вони не придатні. Дані текстильні волокна придатні для встановлення спільної родової (групової) належності за умови наявності об`єктів для порівняння (том 2 а.с.102-106).

Висновком судової експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них №1495 від 14.01.2015 року з ілюстративними таблицями, відповідно до якого волокна бавовни синьо-зеленого кольору, виявлені на чохлі з водійського сидіння, та волокна бавовни синьо-зеленого кольору, що входять до складу за волокном наданих на дослідження джинсів ОСОБА_3 , мають спільну родову належність. Волокно бавовни червоного кольору, виявлене на чохлі з переднього пасажирського сидіння та волокна бавовни червоного кольору, що входять до складу волокон наданої на дослідження курки ОСОБА_9 , мають спільну родову належність. Усі інші текстильні волокна-накладення, виявлені на автомобільних чохлах відрізняються від волокон, які утворюють надані на дослідження предмети одягу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , а отже не мають спільної родової групової належності (том 2 а.с.107-115).

Висновком судової-імунологічної експертизи №1284 від 21.11.2014 року, відповідно до якого кров із трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутним антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_3 належить до груп О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В. В об`єкті №1 на відрізку тканини, вилученому під час огляду місця події 08.10.2014 року та наданому на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять по справі, можна сказати, що походження цієї крові можливе від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі і від ОСОБА_3 . Даних про можливе походження цих слідів крові від потерпілого ОСОБА_9 не отримано (том 2 а.с.117-119).

Висновком судово-імунологічної експертизи №1282 від 21.11.2014 року, згідно якого кров із трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Кров ОСОБА_3 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В. В об`єкті №1 на підголівнику з сидіння автомобіля вилученому під час огляду місця події 10.10.2014 року в Охтирському відділі поліції та наданому на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВО, який як основний властивий групі крові О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В, а як супутній усім іншим групам крові. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять у справі, можна сказати, що походження цієї крові від особи (осіб) з групою О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В, у тому числі і від ОСОБА_3 . Даних про можливе походження цих слідів крові від потерпілого ОСОБА_9 не отримано (том 2 а.с.125-127).

Висновком медико-криміналістичної експертизи №336 від 10.11.2014 року, згідно якого на чохлі, вилученому з підголівника водійського сидіння в автомобілі марки ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 по факту дорожньо-транспортної пригоди виявлені накладення речовини червоно-коричневого кольору в виді мазків і помарок. Дані накладення могли утворитися при ковзаючому доторканні предметів (один з яких - чохол підголівника), між якими була деяка кількість крові. Також на чохлі підголівника виявлені накладення речовини червоно-коричневого кольору в вигляді плями, яка могла утворитися при доторканні з кровоточивим об`єктом (том 2 а.с.121-123).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №20-1254 від 15.12.2014 року, згідно якого на поверхні чохла з підголівника сидіння водія автомобіля, наданого на дослідження в об`єктах №1,2 виявлено кров людини, в об`єкті №3 виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки слідів крові (об`єкти №1,2) та клітини (об`єкт №3), виявлені на поверхні чохла з підголівника сидіння водія автомобіля. Генетичні ознаки слідів крові (об`єкти №1,2) та клітини (об`єкти №3), виявлених на поверхні чохла з підголівника сидіння водія автомобіля збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_3 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_3 та об`єктах № 1-3 складає 1,622 Х 10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 617 квінтильйонів осіб (6,17Х 1020). Походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається (том 2 а.с.128-135).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №20-1251 від 12.12.2014 року (з ілюстративними таблицями), згідно якого на поверхні керма, наданого на дослідження (об`єкт №1) виявлено клітини з ядрами. Слідів, схожих на сліди крові не спостерігається. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні керма (об`єкт №1). Генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні керма (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_3 та об`єкті №1 складає 1,622 х 10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 617 квінтильйонів осіб (6,17х1020). Походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається (том 2 а.с.136-142).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №20-1252 від 16.12.2014 року (з ілюстративною таблицею), відповідно до якого на руків`ї коробки перемикання передач, наданої на дослідження (об`єкт №1) виявлено клітини з ядрами. Слідів, схожих на сліди крові не спостерігалося. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на руків`ї коробки перемикання передач (об`єкт №1). Генетичні ознаки клітин, виявлених на руків`ї коробки перемикання передач (об`єкт №1) є змішаними і містяться генетичні ознаки більш, ніж двох осіб, серед яких містяться генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_3 та не містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 , походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається (том 2 а.с.143-150).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №20-1255 від 12.12.2014 року з ілюстративною таблицею, згідно якого на поверхні тонованої плівки наданої на дослідження в об`єкті №1 виявлено кров людини, в об`єкті №2 виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки слідів крові (об`єкт №1) та клітин (об`єкт №2) виявлених на поверхні тонованої плівки. Генетичні ознаки слідів крові (об`єкт №1) та клітини (об`єкт №2) виявлених на поверхні тонованої плівки збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_3 та об`єктах №1,2 складає 1,622 х10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 617 квінтильйонів осіб (6,17х1020). Походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається (том 2 а.с.151-159).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №20-1250 від 09.12.2014 року з ілюстративними таблицями, згідно якого на поверхні уламків битого скла (об`єкт №3) виявлена кров людини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові виявлених на поверхні уламків битого скла (об`єкт №3). Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на поверхні уламків битого скла (об`єкт №3) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_3 та об`єкті №3 складає 1,622х10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 617 квінтильйонів осіб (6,17х1020). Походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається (том 2 а.с.160-170).

Висновком комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи №85/1/2014 від 17.02.2015 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: голови - садни підборіддя зліва, тулуба - садна грудної клітки, поперекової області, крововиливи в підшкірно-жирову клітковину поперекової ділянки справа, розрив верхньої долі правої легені, розрив нижньої долі лівої легені, розриви печінки, закриті перелом ребер зліва 2 по середньо-ключичній лінії (прямий), з 4 по 11 по середнє-пахвинній лінії (непрямі), кров у лівій плевральній порожнині близько 700 мл., в правій близько 1000 мл., в черевній порожнині близько 300 мл.; кінцівок - синці правого плеча, правого кульшового суглобу, садна правої гомілки. При огляді місця події виявлено кінцеве положення автомобіля ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 на лівому боці, тіло потерпілого ОСОБА_9 прижате транспортним засобом до ґрунтового покриття. При проведенні молекулярно-генетичних експертиз клітин виявлених на поверхні керма, руків`ї коробки передач та клітин і слідів крові чохла підголівника сидіння водія, встановлено, що їх генетичні ознаки збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Походження даних слідів від ОСОБА_9 виключається. Враховуючи слідову картину, зафіксовану при огляді місця події, механічні пошкодження і нашарування на автомобілі ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 та габаритні розміри транспортного засобу, відбувся неповний оберт транспортного засобу навколо своєї осі (діагональній) за годинниковою стрілкою. За кінцевим положенням тіла ОСОБА_9 (зажатий між лівою боковою поверхнею автомобіля та ґрунтовим прикриттям), можна стверджувати, що він знаходився поза автомобілем до кінцевого положення (зупинки) транспортного засобу. Внаслідок вищезазначеного оберту автомобіля, відбулося викидання потерпілого ОСОБА_9 за межі транспортного засобу та стиснення його між кузовом та ґрунтовою поверхнею. У салоні автомобіля більш фіксований водій, ніж пасажир переднього сидіння. Специфічних та характерних ознак травмування при дорожньо-транспортній пригоді у потерпілого ОСОБА_9 не виявлено. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_9 більш ймовірно, знаходився в якості пасажира автомобіля, що також підтверджується висновками молекулярно-генетичних експертиз клітин з керма, руків`я коробки передач та клітин і крові з чохла підголівника водійського сидіння автомобіля ВАЗ 21154. Найбільш ймовірно, що випадіння ОСОБА_9 з салону автомобіля могло відбутися через отвір переднього вітрового скла (том 2 а.с.171-179).

Висновком комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи №86/1/2014 від 17.02.2015 року, згідно якої при огляді судово-медичним експертом у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження: садно ділянки чола справа, синець зовнішньої поверхні в/з правого плеча; за записами журналу приймального відділення у нього мали місце тілесні ушкодження: забійна рана правої тім`яно-скроневої ділянки, садна лобної ділянки, правого плеча, садно лівої сідничної ділянки, садно грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, задньої поверхні шиї справа. При огляді місця події виявлено кінцеве положення автомобіля ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 на лівому боці, тіло потерпілого ОСОБА_9 прижате транспортним засобом до ґрунтового покриття. При проведенні молекулярно-генетичних експертиз клітин, виявлених на поверхні керма, руків`ї коробки передач та клітин і слідів крові чохла підголівника сидіння водія

встановлено, що їх генетичні ознаки збігаються з генетичними ознаками зразка крові

ОСОБА_3 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Походження

даних слідів від ОСОБА_9 виключається. Враховуючи слідову картину, зафіксовану при огляді місця події, механічні пошкодження і нашарування на автомобілі ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 та габаритні розміри транспортного засобу, відбувся неповний оберт транспортного засобу навколо своєї осі (діагональній) за годинниковою стрілкою. У салоні автомобіля більш фіксований водій, ніж пасажир переднього сидіння. Внаслідок вищезазначеного неповного оберту автомобіля відбулося викидання потерпілого ОСОБА_9 за межі транспортного засобу, а ОСОБА_42 залишився в салоні транспортного засобу. Характерних та специфічних ознак травмування при дорожньо-транспортній пригоді у ОСОБА_43 не виявлено. Враховуючи вищевикладене, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 , більш ймовірно знаходився в якості водія автомобіля ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 , що також підтверджується висновками молекулярно-генетичних експертиз клітин з керма, руків`я коробки передач та клітин і крові з чохла підголівника водійського сидіння даного транспортного засобу (том 2 а.с.180-187).

Висновком додаткової комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи №28/45/2015 від 24.07.2015 року, згідно якого пошкодження на передньому вітровому склі (дзеркала та самого скла справа) може свідчити про те, що на передніх сидіннях знаходилися дві людини (водій та пасажир). Дані пошкодження могли утворитися в момент первинного контакту автомобіля з нерівностями ґрунтової поверхні, коли на пасажира та водія діють значні інерційні сили в напрямку ззаду наперед та зліва направо. Випадіння тіла потерпілого більш ймовірно можливе тільки через пройом переднього вітрового скла, оскільки скло правих передніх та задніх дверей цілі, а скло лівих передніх дверей знаходилося в зруйнованому стані на місці кінцевої зупинки автомобіля під водійськими дверцятами. Основний об`єм травми у потерпілого ОСОБА_9 спричинений при стисненні його тіла між лівим боком автомобіля та ґрунтовим покриттям. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці голови (зовнішніх та внутрішніх), які б могли утворитися при ударі головою об переднє вітрове скло з його руйнуванням чи при ударі об дзеркало заднього виду, у потерпілого ОСОБА_9 немає. Ідентифікаційні ознаки ( з урахуванням тілобудови, кінцевого положення тіла потерпілого, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, механічних пошкоджень транспортного засобу), які б дозволили достовірно визначити місце перебування ОСОБА_9 на передньому пасажирському чи сидінні водія, відсутні (том 2 а.с.188-199).

Висновком додаткової комплексної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи №29/122/2015 від 24.07.2015 року, згідно якого при огляді судово-медичним експертом у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження: садно ділянки чола справа, синець зовнішньої поверхні в/з правого плеча; за записами журналу приймального відділення у потерпілого мали місце тілесні ушкодження: забійна рана правої тім`яно-скроневої ділянки, садна лобної ділянки, правого плеча, садно лівої сідничної ділянки, садно грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, задньої поверхні шиї справа. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_3 не є специфічними чи характерними для дорожньо-транспортної пригоди. Ушкодження у потерпілого не мають характерних для транспортної травми особливостей, а за своїми властивостями вказують на травматичну дію тупих предметів, конструктивні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися. Пошкодження на передньому вітровому склі (дзеркала та самого скла справа) може свідчити про те, що на передніх сидіннях знаходилися дві людини (водій та пасажир). Дані пошкодження могли утворитися в момент первинного контакту автомобіля з нерівностями ґрунтової поверхні, коли на пасажира та водія діють значні інерційні сили в напрямку ззаду наперед та зліва направо. Тілесні ушкодження у правій тім`яній ділянці ОСОБА_3 могли утворитися як при ударі об дзеркало заднього виду при знаходженні в якості водія, так і при ударі об переднє вітрове скло справа при знаходженні на передньому пасажирському сидінні, а також і при ударі об інші частини салону автомобіля, конкретизувати які неможливо. Ідентифікаційні ознаки (за тілесними ушкодженнями та механічними пошкодженнями транспортного засобу, з врахуванням тілобудови, кінцевого положення тіла потерпілого за свідченнями ОСОБА_21 ), які б дозволили достовірно визначити місце перебування ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні чи на місці водія безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, відсутні. В процесі перевертання транспортного засобу не фіксовані тіла та предмети в салоні автомобіля переміщуються в різні напрямки (том 2 а.с.200-210).

Висновком комплексної судової медико-автотехнічної експертизи №322,323/15; 6128/16-52 від 24.03.2017 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені такі тілесні ушкодження: голови - садни підборіддя зліва, тулуба - садна грудної клітки, поперекової області, крововиливи в підшкірно-жирову клітковину поперекової ділянки справа, розрив верхньої долі правої легені, розрив нижньої долі лівої легені, розриви печінки, закриті перелом ребер зліва 2 по середньо-ключичній лінії (прямий), з 4 по 11 по середнє-пахвинній лінії (непрямі), кров у лівій плевральній порожнині близько 700 мл. в правій близько 1000 мл., в черевній порожнині близько 300 мл.; кінцівок - синці правого плеча, правого кульшового суглобу, садна правої гомілки. За кінцевим положенням тіла ОСОБА_9 , затиснутого між лівим бортом автомобіля та ґрунтом, можна стверджувати, що він знаходився поза автомобілем ще до зупинки транспортного засобу. Смертельне травмування ОСОБА_9 з явищами механічної асфіксії сталося поза салоном автомобіля від стиснення його тулуба між лівим бортом автомобіля та ґрунтом. Відмічені зовнішні тілесні ушкодження, що локалізуються переважно на голові та кінцівках виникли від ударних контактів з тупими предметами, конструктивні особливості яких не відобразилися в утворених тілесних ушкодженнях. Такі садна і синці, враховуючи відомі обставини справи, мали утворитись від контактів з частинами салону автомобіля та при випадінні з нього. Травма тулуба у ОСОБА_9 виникла загалом за механізмом стиснення. Відомі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди та особливості розташування тіла ОСОБА_9 на місці події, свідчать про його випадіння з салону автомобіля разом з вітровим склом в ході перекидання ВАЗ-21154 державний номерний знак НОМЕР_1 . Таке випадіння цілком могло статись з місця пасажира переднього сидіння.

У ОСОБА_3 була відмічена наявність таких тілесних ушкоджень: садно ділянки чола справа, синець зовнішньої поверхні верхньої третини правого плеча, забійна рана правої тім`яно-скроневої ділянки, садно лівої сідничної ділянки, садна грудної клітини зліва та задньої поверхні шиї справа. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 вказують на травматичну, переважно ударну дію тупих предметів, конструктивні властивості яких не знайшли відображення у зазначених ушкодженнях. Втім їх чисельність та розповсюдженість свідчать про можливість їх послідовного утворення в салоні автомобіля при такій дорожньо-транспортній пригоді. Пошкодження на передньому вітровому склі (дзеркала та самого скла справа), які могли утворитися в момент первинного контакту автомобіля з нерівностями ґрунтової поверхні, коли на пасажира та водія діють значні інерційні сили в напрямку ззаду наперед та зліва направо, свідчать про те, що на передніх сидіннях знаходилися дві людини (водій та пасажир). Зазначене, а також встановлені слідством особливості кінцевого положення ОСОБА_3 в салоні ВАЗ-21154 державний номерний знак НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди дають підстави прийти до висновку про його знаходження на місці водія в ході даної дорожньо-транспортної пригоди.

Викладені відомості та їх обговорення подане у синтезуючому розділі, що до особливостей суттєво більшої фіксація водія в салоні автомобіля, порівняно з пасажиром переднього сидіння, яке передбачає першочергове випадіння пасажира через пройму переднього вітрового скла. З огляду на те, що рульове колесо обмежує переміщення водія у напрямку вітрового скла. Таким чином, зазначене свідчить про те, що на початок дорожньо-транспортної пригоди до перекидання автомобіля, на місці пасажира переднього сидіння знаходився ОСОБА_9 , а на місці водія ОСОБА_3 (том 2 а.с.211-236).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-337 від 30.01.2019 року, згідно якого на тілі ОСОБА_9 було встановлено наявність таких ушкоджень: садно на підборідді ліворуч, два садна на грудній клітині ліворуч по передній поверхні в верхній частині. Садно на грудній клітині праворуч (невизначеної форми та локалізації), синець в верхній третині правого плеча по передній поверхні, садно на правій гомілці в верхньо-середньому її рівні (без вказівки про конкретне розташування); синець в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу, садна поперекової ділянки праворуч (без уточнення їх кількості); два «ушкодження» верхньої долі правої легені по передній поверхні, «ушкодження» нижньої долі лівої легені по зовнішній поверхні (у підсумках - ушкодження краї, стінки та дно яких не описані, визначаються як «розриви»); «ушкодження» «лівої долі печінки, по передній поверхні... повздовжньому напрямку ... з нерівними краями», «краєве наскрізне ушкодження» «в міждолевій щілині печінки»; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину в поперековій ділянці праворуч; переломи ребер ліворуч: другого - по передній поверхні, характер перелому (описано, як локальний); переломи з 4-го по 11-е ребра по середній «підпахвовій» лінії (описані, як - конструкційні). Характер ушкоджень, що були визначені у ході зовнішнього та внутрішнього дослідження свідчить про їх виникнення від дії тупих предметів.

Окрім названих ушкоджень «Висновки експерта» №142 від 09.10.14 року містять інформацію щодо наявності цяткових крововиливів у сполучнотканини оболонки очей, цяткові крововиливи по всій поверхні легенів, цяткові крововиливи під зовнішню оболонку серця, рідкий стан крові (без вказівки на її колір та відтінок в легенях, в порожнині серця та в синусах твердої мозкової оболонки). Ці ознаки є загальними для, так званої, асфіктичної смерті або для смерті, що настала швидко. Відсутність даних кольорової диференціації крові, не дає змогу визначити ступень передсмертної оксигенації (насичення крові киснем), а відповідно й визначитися із конкретним механізмом настання смерті ОСОБА_9 , а саме, підтвердити стан «механічна асфіксія внаслідок стиснення грудної клітки та живота (так звана, компресійна асфіксія). Комісія експертів наголосила, що ця невідповідність стосується лише конкретного патофізіологічного механізму настання смерті і ні в якому разі не є такою, що може бути підставою для сумніву в тому, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок удару-стиснення кузовом транспортного засобу.

Комісія експертів вважає, що безсумнівно, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок удару- здавлювання тіла масивним предметом - кузовом транспортного засобу.

Характер переломів ребер, про які йдеться у «Висновку експерта» №142 від 09.10.2014 року є таким, що свідчить про виникнення переломів 4-11 ребер за згинальним механізмом внаслідок стиснення грудної клітини в передньо-задньому напрямку, або близько до такого. При цьому особливості 11-го ребра (так зване «плаваюче ребро») є такі, що ні анатомічно, ні механіко-фрактологічно не дають можливості формування перелому 11-го ребра вказаної локалізації за наявним механізмом. Комісія експертів наголошує, що це не є підставою для сумнівів в тому, що формування переломів грудної клітини настало внаслідок удару-стиснення кузовом транспортного засобу відповідно до кінцевого взаєморозташування тіла ОСОБА_9 на місці пригоди.

Локалізація тіла ОСОБА_9 на місці пригоди під кузовом транспортного засобу із стисненням (відповідно до фотозображень із протоколу огляду місця події) голови й грудної клітини за наявності залишкової деформації в рото-носовій ділянці дозволяє комісії експертів виказати сумнів щодо відсутності ушкоджень (як мінімум, крововиливів) м`яких тканин голови. Але це ні в якому разі не може бути підставою для сумніву в тому, що причина смерті ОСОБА_9 настала внаслідок стиснення його тіла лівою частиною кузова автомобіля ВАЗ-21154 державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до кінцевого взаєморозташування, зафіксованого у фото таблицях відповідно до протоколу огляду місця події.

Крововиливи в підшкірно-жирову клітковину в поперековій ділянці праворуч, розрив печінки між правою та лівими долями, розриви верхньої долі правої легені є такими ушкодженнями, що за своїм механізмом виникнення (та відповідно до кінцевого взаєморозташування тіла ОСОБА_9 , яке зафіксовано у фототаблицях до протоколу огляду місця події) відповідають не стисненню, а удару - удару-струсу. Їх виникнення найбільш ймовірно є пов`язаним із дією частин салону транспортного засобу при зіткненні автомобіля із перешкодою або (та) при його перевертанні та випадінні особи, що знаходилася у салоні транспортного засобу назовні.

Об`єм названих ушкоджень та їх локалізація, дозволяє комісії експертів виказати сумнів щодо відсутності травматичних змін (як мінімум, крововиливів) м`яких тканин та органів відповідно до локального прикладання сили та напрямку її розповсюдження.

Всі ушкодження грудної клітини та живота у ОСОБА_9 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.

Ушкоджень із специфічними або характерними ознаками, які б можна було б використати як диференційний критерій для визначення первинного місцерозташування ОСОБА_9 в салоні транспортного засобу при зіткненні автомобіля із перешкодою або (та) при його перевертанні (зважаючи на кінцевий етап формування травми у ОСОБА_9 - стиснення тіла кузовом автомобіля), у «Висновках експерта» №142 від 09.10.2014 року не описано (том 4 а.с.48-71).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 08-338 від 30.01.2019 року, згідно якого на тілі ОСОБА_3 було встановлено наявність таких ушкоджень: «забійна рана правої тім`яно-скроневої ділянки, садна лобної ділянки, правого плеча, садно лівої сідничної ділянки, садно грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, задньої поверхні шиї справа». Ці ушкодження було сформульовано у підсумках на підставі даних з журналу приймального відділення Охтирської центральної районної лікарні. Крім того, при безпосередньому огляді експертом ОСОБА_3 09 жовтня 2015 року було встановлено наявність синця в верхній третині правого плеча (без вказівки про садно). Характер ушкоджень, що були визначені у «Висновку експерта» №300 від 09.10.2014 року свідчить про їх виникнення від дії тупих предметів. Їх особливості є такими, що могли стати результатом сил, що травмували, в умовах дорожньо-транспортної пригоди у людини, що знаходилася в салоні транспортного засобу при зіткненні автомобіля із перешкодою або (та) при його перевертанні.

Ушкоджень із специфічними або характерними ознаками, які б можна було б використати як диференційний критерій для визначення первинного місцерозташування ОСОБА_3 в салоні транспортного засобу при зіткненні автомобіля із перешкодою або (та) при його перевертанні у «Висновках експерта» №300 від 09.10.2014 року не описано.

При визначенні ступеню інформативності наявних ушкоджень, що були виявлені в ході судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , для ймовірного встановлення місця розташування ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди у салоні транспортного засобу, необхідне проведення порівняльного аналізу ушкоджень учасників події, пошкоджень транспортного засобу, вивчення відомостей про динаміку події із протоколу огляду місця події. Все це виконано у ході проведення комплексної судово-автотехнічної та судово-медичної експертизи (том 4 а.с.43-46).

Висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 17436/1122/1123/08-338 від 30.01.2019 року, згідно якої у ОСОБА_3 внаслідок травмування в салоні транспортного засобу сформувалися лише забійна рана тім`яно-скроневої ділянки, садна лобної ділянки, правого плеча, садно лівої сідничної ділянки, садно грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, задньої поверхні шиї справа, синець в верхній третині правого плеча, що може свідчити про відносно фіксоване положення його тіла, яке знаходилося на місці водія автомобіля ВАЗ 21154.

У ОСОБА_9 внаслідок травмування в салоні транспортного засобу та поза ним виникли садна на підборідді ліворуч, в поперековій ділянці праворуч, на грудній клітині праворуч, на грудній клітині ліворуч, на правій гомілці в верхнє-середньому її рівні; синці в верхній третині правого плеча, в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу; крововиливів в підшкірно-жирову клітковину в поперековій ділянці праворуч; розриви печінки; розриви верхньої долі правої легені та нижньої долі лівої легені; переломи ребер зліва.

Аналізуючи характер та локалізацію пошкоджень на тілах ОСОБА_3 та ОСОБА_9 експерти прийшли до висновку про те, що останній отримав більш масивні та значні тілесні ушкодження, ніж ОСОБА_3 . Крім того, відбулося випадіння тіла ОСОБА_9 із салону автомобіля ВАЗ 21154 в процесі його перекидання.

Відповідно до характеру й локалізації ушкоджень, які було визначено у ОСОБА_3 та на трупі ОСОБА_9 , зважаючи на пошкодження транспортного засобу, а, відповідно, приймаючи до увагу динаміку переміщення автомобіля ВАЗ 21154 в процесі розвитку дорожньо-транспортної пригоди, утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відбувалися за наступним механізмом:

в момент контакту правої бічної поверхні автомобіля ВАЗ 21154 із опорною поверхнею та в результаті дії ударного навантаження, у ОСОБА_9 виникли розриви печінки. Формування садна поперекової ділянки праворуч, крововиливів в підшкірно-жирову клітковину в поперековій ділянці праворуч, садна на грудній клітині праворуч, синця в верхній третині правого плеча, садна на правій гомілці в верхнє-середньому її рівні, синця в проекції зовнішньої поверхні правого кульшового суглобу, розривів верхньої долі правої легені по передній поверхні у ОСОБА_9 можуть бути пов`язаними як із травматичними механізмами, що впливали на нього всередині салону автомобіля ВАЗ 21154, в результаті контакту правої бічної поверхні автомобіля ВАЗ 21154 із опорною поверхнею із розвитком ударного навантаження, так і внаслідок травмування за механізмом удар-струс-ковзання при випадінні тіла ОСОБА_9 на опорну поверхню із салону автомобіля ВАЗ 21154. Після випадіння тіла ОСОБА_9 з салону автомобіля ВАЗ 21154 внаслідок удару-стиснення автомобілем ВАЗ 21154 через локальний вплив через ліве переднє крило у ОСОБА_9 утворилися садно на підборідді ліворуч, два садна на грудній клітині ліворуч по передній поверхні в верхній частині, розрив нижньої долі лівої легені, переломи ребер зліва;

в процесі переміщення автомобіля ВАЗ 21154 до зупинки в своєму кінцевому положенні відбувалося первинне переміщення тіла ОСОБА_3 ззаду наперед та зліва направо, з травмуючим ударно-ковзаючим контактом тіла із частинами салону автомобіля ВАЗ 21154, а в подальшому головою з деформованим дахом автомобіля, що привело до формування забійної рани правої тім`яно-скроневої ділянки, садна лобної ділянки, садна правого плеча, садна лівої сідничної ділянки, садна грудної клітини зліва, садна лівої лопатки, садна задньої поверхні шиї справа, синця в верхній третині правого плеча.

У зв`язку з наведеним експерти прийшли до висновку, що на місці пасажира переднього сидіння автомобіля ВАЗ 21154 в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 перебував на місці водія автомобіля ВАЗ 21154.

Показання ОСОБА_3 відносно того, що автомобілем ВАЗ 21154 керував ОСОБА_9 , а відповідно і про механізм виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є з технічної точки зору неспроможними.

По причині, вказаній у дослідницькій частині висновку, вирішення питання, чи створював небезпеку для руху водій першого, а також другого вантажних автомобілів, якщо такі рухалися в зустрічному напрямку з врахуванням обставин, які виклав ОСОБА_3 під час слідчого експерименту від 04 липня 2018 року позбавлено логічного сенсу.

Якщо із того, що в ході проведеного досудового розслідування та судових експертиз встановлено, що небезпеки чи перешкод для руху водію не було, то в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21154 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України.

В даних конкретних дорожніх умовах, при яких водій автомобіля ВАЗ 21154 ОСОБА_3 втратив контроль над керуванням вказаного транспортного засобу при відсутності небезпеки чи перешкод для його руху уникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля ВАЗ 21154 ОСОБА_3 визначалося шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру та дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (том 4 а.с.73-105).

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3 , який працює водієм, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, проживає разом з матір`ю, дружиною та її сином, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т.с. 2 а.с.239-243, т.с.4 а.с.151-154).

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю в суді поза розумним сумнівом.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, стороною захисту не спростовані в установленому законом порядку та не викликають у суду будь-яких сумнівів. Невизнання своєї вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.

При цьому суд керується не тільки національним законодавством, а й положеннями практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє верховенство права. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду» суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в рішенні Кобець проти України п.43 зазначає, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Твердження обвинуваченого, надані в судовому засіданні, про те, що він не є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, так як нібито за кермом автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився потерпілий ОСОБА_9 , суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються ретельно дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Стороною обвинувачення надано протокол огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу від 09.10.2014 року (том 1 а.с.225), складений інспектором ДАІ ОСОБА_44 , який на думку захисника є недопустимим, однак, суд не бере його до уваги, оскільки він складений не в рамках даного кримінального провадження інспектором відділення ДАІ, який не входив до складу оперативно-слідчої групи, а технічний стан автомобіля досліджувався експертом в ході виконання судової інженерно-транспортної експертизи (т.с.2 а.с.79-92).
Надані стороною обвинувачення протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.12.2014 року з протоколами огляду предметів від 16.12.2014 року та від 17.12.2014 року суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджують і не спростовують обставини у вказаному кримінальному провадженні (том 2 а.с.44-78).
Наданий стороною обвинувачення висновок судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них №1289 від 20.11.2014 року не підтверджує та не спростовує обставини, які підлягають доказуванню кримінальному провадженні, а тому суд не бере до уваги цей висновок як належний доказ (том 3 а.с.205-207).
Інші вищевказані надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, такими, що зібрані у відповідності до положень КПК України, які ретельно перевірені та досліджені судом, є достовірними та достатніми, які узгоджуються між собою та повністю підтверджують винуватість ОСОБА_3 .

При цьому суд критично оцінює висновок судово-медичної експертизи №315 від 29.10.2014 року (том 1 а.с.242-243), виконаний судмедекспертом ОСОБА_45 в частині, де він зазначає, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 на зовнішній поверхні плеча і голови праворуч, дані тілесні ушкодження могли виникнути за рахунок удару правим плечем і правою половиною голови і шиї об праву бічну поверхню корпусу автомобіля при знаходженні ОСОБА_3 на передньому сидінні автомобіля, по даним літератури вищевказані ушкодження вважаються характерними для пасажира переднього сидіння автомобіля. Щодо інших тілесних ушкоджень (садна лівої сідничної ділянки, садна в області лівої лопатки), то вони могли виникнути внаслідок тертя об сидіння, утворення вищезазначених тілесних ушкоджень при знаходженні ОСОБА_3 на місці водія малоймовірно.

В цій частині суд також критично оцінює покази судмедексперта ОСОБА_46 , надані ним по цьому висновку в суді, який припускає по даним літератури з урахуванням ушкоджень ОСОБА_3 , який перебував у автомобілі ймовірно в якості пасажира. При цьому в суді судмедексперт зазначив, що виконував експертизу з урахуванням тих обставин події, які він встановив при огляді місця події та тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 .

На переконання суду вказаний висновок у цій частині є неповним, не в повній мірі обґрунтованим та не узгоджується з висновками інших судово-медичних експертиз та комплексних судово-автотехнічної та судово-медичної експертизи, комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, які суд вважає обґрунтованими, достовірними, достатніми та переконливими, такими, що узгоджуються з обставинами справи, з іншими письмовими доказами, які не містять припущень, є беззаперечними, викладені конкретно з урахуванням повних вихідних даних, проведених детальних досліджень, в тому числі з урахуванням висновків інших експертиз, зокрема, експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них, судової імунологічної експертизи, молекулярно-генетичної експертизи.

Аналізуючи інші вищевказані висновки судових експертиз, суд приходить до висновку, що дійсно ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинув потерпілий ОСОБА_9 , який перебував в салоні автомобіля в якості пасажира. Ці обставини підтверджуються висновками експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них, судової імунологічної експертизи, медико-криміналістичної, молекулярно-генетичної, комплексної судово-медичної судово-автотехнічної експертизи, комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, які повністю узгодуються між собою, логічно доповнюють один одного та підтверджують винуватість ОСОБА_3 в скоєному.

Твердження сторони захисту про недопустимість висновків судових експертиз, а саме судових експертиз з дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них №1290 від 21.11.2014 року та №1495 від 14.01.2015 року, судово-медичної імунологічної експертизи №1284 від 21.11.2014 року, суд вважає безпідставними, надуманими та нічим не обґрунтованими. На думку суду, відібрання зразків на експертизу проведено з дотриманням закону, вказані експертизи проведені у відповідності до вимог діючого законодавства, об`єктами досліджень є матеріали, виявлені та вилучені в ході огляду місця події відповідно до положень КПК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, будь яких порушень судом не встановлено.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події, в ході якого було оглянуто пошкоджений автомобіль та вилучено речі з автомобіля, які були предметом експертного дослідження, що нібито порушена упаковка цілісності керма та коробки передач, суд не бере до уваги, вважає їх необґрунтованими, оскільки, судом вказані обставини ретельно перевірені та при цьому не встановлено порушень норм КПК України, фактично проведено огляд місця події, в ході якого речі вилучені з дотриманням вимог закону, визнані речовими доказами, на підставі ухвали слідчого судді Охтирського міськрайсуду від 10.10.2014 року на них накладено арешт (т.с. 3 а.с.7-8).

Судом досліджено речові докази в судовому засіданні, які вилучені з дотриманням положень КПК України, будь-яких порушень, про які вказував захисник обвинуваченого, судом не встановлено.

Надаючи оцінку висновкам вищевказаних експертиз, суд вважає, що вони є належними, достовірними, обґрунтованими, такими, що доповнюють один одного та узгоджуються між собою та з іншими письмовоми доказами в їх сукупності, однак, на думку суду, найбільш повним та обґрунтованим є висновок комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №17436/1122/1123/08-338 від 30.01.2019 року, якому суд надає перевагу, оскільки, він виконаний на підставі повних об`єктивних даних з урахуванням всіх обставин справи та містить однозначну відповідь на поставлені питання, яким повністю підтверджується винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні та нею підтверджуються і логічно доповнюються висновки попередніх судових експертиз (т.с.4 а.с.74-92).

Доводи захисника про те, що цей висновок є недопустимим доказом, оскільки, експертиза призначалася судом за клопотанням захисту та ними не відкривалися ці матеріали іншим учасникам провадження, не заслуговують на увагу суду, оскільки такі твердження захисника є помилковими, так як вказана експертиза була призначена судом в ході судового розгляду, а тому в розумінні ст. 290 КПК України відкриття не потребує.

Доводи захисника про визнання недопустимими доказами висновку експертизи, виконаної з урахуванням даних, отриманих в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 в якості свідка в період досудового розслідування, не заслуговують на увагу суду, оскільки, вищевказаний висновок (т.с.2 а.с.93-96) проведений на підставі повних вихідних даних, отриманих в ході огляду місця події, які маються в матеріалах кримінального провадження.

Аналіз положень ч.3 ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою. Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК передбачено, що недопустимими є докази, отримані з показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка вже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що в самій назві ст. 87 КПК України законодавець визнання доказів недопустимими обумовив їх отриманням внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_3 як свідком під час проведення слідчого експерименту за його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права заявника на мовчання та свободи від самовикриття, суд зазначає таке.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені за фактом кримінального правопорушення - дорожньо-транспортної пригоди, а не щодо ОСОБА_3 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, стверджував про відсутність своєї винуватості. Такі його твердження слідчий відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та у разі їх підтвердження прийняти процесуальне рішення про закриття цього кримінального провадження за реабілітуючими обставинами. Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_3 відомостей щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди за його згодою та за участю запрошеного ним захисника проведено слідчий експеримент, якому передувало роз`яснення ОСОБА_3 права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_3 була надана можливість висловити свою власну точку зору щодо причин травмування потерпілого і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим вчинено діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_3 , або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_3 до визнання своєї винуватості у дорожньо-транспортній пригоді. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_3 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим.

Тільки після отримання ряду відповідних висновків експертиз в комплексі, згідно яких надані ОСОБА_3 відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди визнані неспроможними з технічної точки зору, йому було оголошено про підозру, а в подальшому наведені ним як свідком дані не було покладено в основу обвинувачення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_3 нібито вручена підозра не уповноваженою на те особою суд не може прийняти до уваги, оскільки вони є надуманими, не відповідають фактичним обставинам справи, так як підозра вручена слідчим ОСОБА_38 (т.с.3 а.с.197-199), який є повноважною особою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (т.с.1 а.с.214).

Стосовно доводів захисника про те, що нібито не мав повноважень слідчий ОСОБА_39 по даному кримінальному провадженні, який проводив процесуальні дії, у суду також не виникло жодних сумнівів, оскільки, його повноваження підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому такі доводи є безпідставними (т.с.1 а.с.202-203).

Захисник обвинуваченого неодноразово в судовому засіданні заявляв ряд клопотань про призначення судової автотехнічної експертизи, зазначав, що нібито пред`явлене неконкретне обвинувачення ОСОБА_3 , не визначено, з якою швидкістю рухався автомобіль під час дорожньо-транспортної пригоди, яка причина виїду на узбіччя, які судом відхилені як не обґрунтовані, оскільки, судом ретельно перевірено та досліджено всі обставини справи, всі необхідні питання були включені до ухвали про призначення комплексної експертизи судом за клопотанням захисника, за висновком якої на ряд питань експертами надана однозначна відповідь про неспроможність показань обвинуваченого ОСОБА_3 з технічної точки зору. На думку суду, вказані клопотання були направлені на затягування з розглядом справи, а доводи захисника про те, що нібито не проведено розрахунків швидкості руху транспортного засобу, суд не бере до уваги, ОСОБА_3 не вмінено порушень пунктів Правил дорожнього руху щодо перевищення швидкості. До того ж у висновку автотехнічної експертизи від 4.12.2014 року експертом враховувалися дані швидкості руху за показаннями ОСОБА_3 , яким також підтверджується винуватість останнього та вказаний висновок узгоджується разом з іншими висновками судових експертиз щодо наявності порушень в діях водія п.12.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи сторони захисту про наявність нібито перешкоди для руху транспортного засобу в зустрічному напрямку при роз`їзді з вантажними автомобілями суд не бере до уваги, так як вони є надуманими, нічим не підтвердженими, що спростовується висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи від 30 січня 2019 року (т.с.4 а.с.74-92).

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом не підтверджено належними доказами, хоч судом вжито для цього всіх необхідних заходів для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Судом також відхилено як необґрунтовані клопотання захисника обвинуваченого про допит у судовому засіданні експертів ОСОБА_47 та ОСОБА_48 для роз`яснення висновків (т.с.4 а.с.118-121), оскільки вказаний висновок викладений повно, обґрунтовано, є зрозумілим та не потребує роз`яснень, а такі дії сторони захисту, на думку суду, направлені на зволікання з розглядом справи.

Доводи захисника про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 є надуманими та безпідставними, оскільки, його показання безпосередньо перевірені та досліджені в суді, які ним не змінювалися як під час допиту в якості свідка, так і додаткового допиту, узгоджуються повністю з іншими письмовими доказами.

Інші доводи захисника про визнання недопустимими доказів також не заслуговують на увагу суду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.286 України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий; його відношення до скоєного, в скоєному не розкаявся; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; як обставина, що обтяжує покарання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння; характеристику з місця проживання та роботи, який характеризується позитивно; не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; поведінку обвинуваченого після скоєння злочину.

З урахуванням встановлених судом обставин у кримінальному провадженні, тяжких наслідків, що спричинило смерть потерпілого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за скоєний злочин, яке буде необхідним, достатнім, пропорційним та справедливим для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, що на переконання суду відповідає тяжкості скоєного і наслідкам, які настали, також суд враховує висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 скоїв грубе порушення Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого, тому покарання необхідно призначити з позбавленням права керування транспортними засобами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів по справі суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
По справі маються судові витрати за виконання експертиз, які підтверджуються довідками про їх вартість (том 2 а.с.245-251, том 3 а.с.1-6, том 4 а.с.73) на загальну суму 35039,23 грн., які підлягають стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Судові витрати в розмірі 9229,08 грн. за проведення судово-медичних експертиз (том 4 а.с.33-35) сплачені обвинуваченим в доход держави в добровільному порядку, що підтверджується квитанцією від 07.09.2018 року .

В порядку ч.4 ст.174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.

Прокурор в судових дебатах заявив клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, а також з метою забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи особу винного, який вчинив тяжкий злочин, а також для забезпечення виконання судового рішення та з метою запобігання продовження ним злочинної діяльності, суд вважає, що наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, а тому маються законні підстави у відповідності до положень ст.ст. 177-178,183 КПК України для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки не застосування запобіжного заходу не забезпечить ризику перешкодити кримінальному провадженню шляхом уникнення від виконання судового рішення, так як йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі та існує ризик вчинення обвинуваченим нових правопорушень чи ухилення від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-86, 94, 368, 370, 374, 392, 395 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання по цьому закону чотири роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Застосувати відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 35039,23 грн., код класифікації доходів бюджету 24060300 «інші надходження».

Речові докази - автомобіль марки ВАЗ 21154, держаний номерний знак НОМЕР_1 , що зберігається на території стоянки транспортних засобів Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Речові докази - куртку спортивну чорного кольору з білими смугами на рукавах, джинси синьо-сірого кольору, сорочку темно-синього кольору з воротом, ботинки чорного кольору на шнурках, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (квитанції №000385 від 30.10.2014 року, №000436 від 03.03.2015 року - том 3 а.с.9-10, 12-13), - повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Речові докази - спортивну майстерку синього кольору, джинси синього кольору, кофту сірого кольору, кросівки коричневого кольору на шнурках, волосся, носки чорного кольору, майку білого кольору, труси сірого кольору, що належать ОСОБА_9 , зразок слини ОСОБА_3 №1, №2 і контрольний зразок його слини, зразки піднігтьової речовини, що належать ОСОБА_9 , зразки мікрочастин з долонь рук ОСОБА_9 , дактилокарти ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та їх первинні упаковки до висновку експерта № 111 від 30.10.2014 року, чотири відрізка марлевого бинта із нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент тканини білого кольору, контрольний зразок крові ОСОБА_3 та зразок його крові №1, зразки крові ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , уламки скла, фрагмент тонованої плівки, паперовий стаканчик, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (квитанції №000385 від 30.10.2014 року, №000436 від 03.03.2015 року, №000398 від 30.11.2014 року, №000402 від 30.12.2014 року) знищити.

Речові докази - чохол із сидіння водія, чохол із підголівника з переднього сидіння пасажира, чохол із заднього сидіння пасажира, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , спеціальний знак до полісу про обов`язкове страхування серії АС 7616263 та поліс серії АС 7616263, підголівник з сидіння пасажира автомобіля, руків`я коробки перемикання передач, чохол з підголов`я сидіння водія автомобіля, кермо з автомобіля марки ВАЗ 21154, держаний номерний знак НОМЕР_1 , вовняний светр, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (квитанція № 000398 від 30.11.2014 року том 3 а.с.14-15, квитанція № 000402 від 30.12.2014 року том 3 а.с.16-17) - повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Речовий доказ мобільний телефон iPhone, який згідно зберігальної розписки переданий на зберігання ОСОБА_7 (том 3 а.с.20-21) вважати повернутим власнику.

Речовий доказ мобільний телефон Nokia, який згідно зберігальної розписки переданий на зберігання ОСОБА_3 (том 3 а.с.22), вважати повернутим власнику.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2014 року, а саме: біологічних зразків, фрагменту тканини світлого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; фрагменту тонованої плівки з нашаруванням речовини бурого кольору; шматків битого скла з ущільнювача автомобільного скла; фрагментів сліду руки на відрізку липкої стрічки; мобільного телефону марки «iPhone» чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21154 державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 ; вовняного светра, власником якого є ОСОБА_3 ; чохлів із сидінь автомобіля марки ВАЗ 21154, власником якого є ОСОБА_3 ; ручки важеля перемикання передач, власником якого є ОСОБА_3 ; автомобіля марки ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 (том 3 а.с.7-8).

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1