ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1072/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001718 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської обл., з середньою спеціальною освітою, неодруженого, неофіційно працюючого, маючого на утриманні дитину 2005 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 15.02.2012 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 2) 27.06.2012 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі; 3) 26.02.2016 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 120 годин громадських робіт; 4) 10.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень; 5) 23.02.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 23.02.2018 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «ПроСтор» № 7046, розташованого за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 152-А, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Стиль-Д», умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Стиль-Д».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні вищевказаного торгівельного залу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь чужого майна, шляхом вільного доступу взяв з торгівельної полиці товар, що належить ТОВ «Стиль-Д», а саме: сережки червоні «Violetta cool», вартістю 31 гривня 99 копійок (без ПДВ), браслет жіночий «Violetta cool», вартістю 47 гривень 92 копійки (без ПДВ), браслет жіночий «Violetta cool», вартістю 47 гривень 92 копійки (без ПДВ), флакон чоловічої туалетної води «MM cosmo Pride Black» вартістю 175 гривень 20 копійок (без ПДВ), а всього на загальну суму 303 гривні 03 копійки (без ПДВ), та поклав його до сумки, яка знаходилась при ньому.

Після чого, утримуючи при собі викрадені товари, ОСОБА_4 пройшов через касу, не розрахувавшись за вказаний товар та направився до виходу з магазину, тим самим виконав усі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками магазину з наявним при ньому товаром, який він намагався викрасти.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно, він, 23.02.2018 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «ПроСтор» виявив, що не взяв гроші, але незважаючи на це вирішив викрасти чуже майно прикраси та туалетну воду, з метою зробити подарунок. Він взяв з торгівельної полиці сережки, два браслети та туалетну воду, які поклав до сумки, яка знаходилась при ньому, після чого не розрахувавшись за вказаний товар, направився до виходу з магазину, однак був зупинений з наявним при ньому товаром, працівниками магазину, які зачинили двері, після чого він, розуміючи, що його злочинні дії викрито, на вимогу охорони виклав товар, що намагався викрасти. У скоєному щиро покаявся, просив вибачення за свій вчинок.

Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, те, що тяжких наслідків не настало, а також відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який негативних характеристик не має, має на утриманні малолітню дитину 2005 року народження, неофіційно працював, його молодий вік, власне відношення обвинуваченого до вчиненого, який самостійно осудив свій вчинок та в судовому засіданні обіцяв в подальшому не допускати противоправної поведінки.

Також, згідно заяви, поданої представником потерпілого ТОВ «Стиль-Д», будь-які претензії до обвинуваченого відсутні.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення покарання у виді обмеження волі, в межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання або призначення іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений, даний злочин, по якому йому призначається покарання, яке належить відбувати реально, вчинив до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 23.02.2018 р., яким до останнього було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких обставин положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за даним вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року не застосовуються, і тому кожний вирок має виконуватись самостійно.

Крім того, оскільки даний злочин обвинувачений вчинив після ухвалення вироку Шевченківським районим судом м. Києва від 10.11.2017 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн., який ним не сплачено, остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 72 КК України вказаний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року підлягає самостійному виконанню.
Враховуючи те, що обвинуваченому була обрана міра запобіжного заходу у виді взяття під варту, попереднє ув`язнення відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України необхідно зарахувати у строк призначеного покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 72 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 7 місяців обмеження волі.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23.02.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 рік виконувати самостійно.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 7 обмеження волі за цим вироком та штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн., призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, який виконувати самостійно.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 попереднє ув`язнення у виді тримання під вартою з 19 червня 2018 року по 03 квітня 2019 року включно, та звільнити ОСОБА_4 з-під варти у залі суду негайно у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.

Речові докази, а саме: сережки червоні «Violetta cool», браслет жіночий «Violetta cool», браслет жіночий «Violetta cool», флакон чоловічої туалетної води «MM cosmo Pride Black», які передані на відповідальне зберігання ТОВ «Стиль-Д» - залишити у власності ТОВ «Стиль-Д».

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя