У Х В А Л А

Справа №338/1319/18
Провадження №1-кп/348/185/19

13 березня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні суду в м.Надвірна підготовче судове засідання кримінального провадження №0000098 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.12.2018 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області згідно ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 12.12.2018 року надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України.

22.12.2018 року суд призначив підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності чи повернення обвинувального акту прокурору немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання, в якому вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки зазначений прокурор не наділений повноваженнями затверджувати даний обвинувальний акт, оскільки він ( ОСОБА_4 ) не є військовослужбовцем військових формувань чи правоохоронних органів, а також не належить до службових осіб державних органів, передбачених у п. 1 Наказу №12гн-1 Генерального прокурора України від 29.08.2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур», яким визначено компетенцію військових прокуратур.
В підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали клопотання з підстав наведених в ньому та просили повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК.

Суд, заслухавши думку всіх учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Статтею 314 КПК України глави 27 цього Кодексу врегульовано порядок проведення підготовчого судового засідання.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків.

Відповідно до ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, вимоги щодо обвинувального акту, встановлені у ст.ст.110, 291 КПК України, виходячи з положень яких обвинувальний акт набуває статусу процесуального рішення з моменту його затвердження прокурором.

Частиною 2 статті 291 КПК України визначений вичерпний та обов`язковий перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

У статті 1 КПК України зазначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

А кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 п.15 ст.3 КПК України визначено, що прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Як встановлено судом, згідно з частиною 2 ст.7 З-ну України «Про прокуратуру», до військових прокуратур належать: Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.
У разі якщо в силу виключних обставин у певних адміністративно-територіальних одиницях не діють органи прокуратури України, які мають здійснювати там нагляд, за рішенням Генерального прокурора виконання їх функцій може покладатися на військові прокуратури.
Утворення, реорганізація та ліквідація військових прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатів здійснюються Генеральним прокурором.
Відповідно до даної норми Закону Генеральним прокурором України 29.08.2014 року видано наказ №12гн-1 «Про особливості діяльності військових прокуратур», яким визначено компетенцію військових прокуратур.
Згідно з п.9.2. Наказу військових прокурорів усіх рівнів зобов`язано забезпечити процесуальне керівництво досудовим розслідуванням військових та інших кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями військових формувань та правоохоронних органів України, а також злочинів у сфері службової діяльності, вчинених службовими особами державних органів та установ, вказаних у пункті цього наказу, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях цієї категорії, оскарження судових рішень.
У пункті 1 цього наказу Заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора, військових прокурорів регіонів та підпорядкованих їм прокурорів зобов`язано забезпечити виконання функцій органів прокуратури та повноважень прокурорів, визначених Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» і галузевими наказами Генерального прокурора України, з урахуванням положень цього наказу щодо: Міністерства оборони України;Збройних Сил України;Державної прикордонної служби України (за виключенням питань, які стосуються забезпечення недоторканності державного кордону; здійснення нагляду за додержаннямзаконів оперативними підрозділами, окрім Управління інформації та Управління внутрішньої безпеки департаменту оперативної діяльності при здійсненні оперативно-розшукової діяльності; законності провадження у справах про адміністративні оавопорушення);Служби зовнішньої розвідки України;Служби безпеки України (за винятком повноважень з нагляду за додержанням законів час оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, нагляду задодержанням законів спеціальними підрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією, визначених галузевими наказами Генерального прокурора України);Управління державної охорони України;Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України; Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; Національної гвардії України та спеціальної міліції Міністерства внутрішніх справ країни;Сектору з питань розвитку оборонно-промислового комплексу та військово-технічного співробітництва департаменту розвитку реального сектору економікисекретаріату Кабінету Міністрів України;Департаменту економіки оборони та безпеки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України;Державної служби експортного контролю України (за виключенням питань, які стосуються законності провадження у справах про адміністративні правопорушення);Державного космічного агентства України, підприємств, установ, організацій, що йому підпорядковані, а також інших підприємств космічної галузі в частині здійснення діяльності у цій сфері;Державного концерну «Укроборонпром», підприємств, що йому підпорядковані;Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»;Державного спеціалізованого підприємства «Укрспецторг», інших підприємств оборонно-промислового комплексу, а також уповноважених підприємств на реалізацію військового майна, списаного військового майна та металобрухту, що утворився у військових частинах;Міністерства промислової політики України (з питань управління підприємствами оборонно-промислового комплексу та виконання завдань з мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності підприємств, що належать до сфери його управління); Державного агентства резерву України (з питань державного мобілізаційного резерву);замовників, виконавців та співвиконавців державного оборонного замовлення (з виконання законодавства про державне оборонне замовлення); суб`єктів господарювання, яким видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї, а також щодо підприємств, які включені до реєстру виробників продукції та послуг оборонного призначення, закупівля яких становить державну таємницю; інших центральних органів виконавчої влади, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ й організацій (з питань створеннязберігання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву; підготовки та призову громадян на військову службу);органів державного контролю при здійсненні повноважень на об`єктах, визначених у цьому пункті.
У відповідності до ч.2 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» накази Генерального прокурора є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.
Разом з тим, не беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є військовослужбовцем військових формувань чи правоохоронних органів, а також не належить до службових осіб державних органів, передбачених у пункті 1 Наказу, всупереч вимогам закону та зазначеного вище наказу Генерального прокурора, прокурори військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального правопорушення щодо нього, а заступник прокурора ОСОБА_6 затвердив обвинувальний акт.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що прокурори військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону не мали законних підстав здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, тобто вийшли за межі своїх повноважень, а прокурор ОСОБА_6 не мав права на затвердження обвинувального акту.
Обвинувачення, відповідно до ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із змісту ч.1 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Оскільки, як встановлено судом, обвинувальний акт затверджений посадовою особою, яка не мала на це права -заступником військового прокурора ІНФОРМАЦІЯ_1 , він підлягає поверненню, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст.291 КПК України.
Зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Частиною 3 п.3 статті 314 КПК України передбачено, що суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Керуючись положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України, глави 27 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000098 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України повернути заступнику військового прокурора Івано-Франківського гарнізону для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 18 березня 2019 року о 09 год.00 хв.

Суддя ОСОБА_1