Справа №635/8348/18
Провадження по справі 1-в/635/949/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочева Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування амністії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України до 5 років обмеження волі. Вирок набрав законної сили 06 травня 2016 року. На підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком, призначеного за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року, скасовано, ОСОБА_4 направлено для відбування призначеного вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року покарання у виді 5 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання 20 грудня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 20 грудня 2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього статті 7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд клопотання засудженого за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 (Державної установи «Хролівський виправний центр №140») та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 №1/2017 (Золочівського РВ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції), вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_4 засуджений вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр №140» з 20 грудня 2017 року. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_4 , складеної начальником відділення соціальної психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , узгодженої із начальником сектора СВПР капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , вбачається, що засуджений характеризується посередньо, має три заохочення та одне стягнення, працевлаштований на контрагентському об`єкті, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, завдання виконує своєчасно і в повному обсязі, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Пунктом б) статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Відповідно до п. в) статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних

тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Вивченням матеріалів особової справи на засудженого встановлено, що ОСОБА_4 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», а саме станом на 07 вересня 2017 року, мав дві судимості за вчинення тяжких злочинів, а саме: за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2003 року за ч. 2 ст. 187 та за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 16 травня 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому зазначені судимості не є у відповідності до ст. 89 КК України погашеними, виходячи з наступного.

Статтею 89 КК України встановлені строки погашення судимості. Пунктом 8 частини 1 зазначеної статті встановлено, що особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Зі змісту вироку Золочівського районного суду Харківської області від 16 травня 2005 року вбачається, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, що відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 червня 2008 року до призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2003 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Від відбування призначеного за вказаним вироком покарання ОСОБА_4 звільнений 13 грудня 2010 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 11 днів. Разом з тим, як вбачається зі змісту Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року, злочини, за які він засуджений зазначеним вироком, останній вчинив 18 березня та 15 липня 2015 року, тобто до спливу шести років з дня відбуття покарання за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 16 травня 2005 року.

Виходячи з наведеного, судимості ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2003 року за ч. 2 ст. 187 та за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 16 травня 2005 року у порядку ст. 89 КК України на теперішній час не погашені.

Отже, після ретельної перевірки матеріалів особових справ та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання, суд приходить до висновку, що дія Закону України «Про амністію у 2016 році» на засудженого ОСОБА_4 не поширюється, а тому підстави для його застосування у суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст. 85 КК України,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1