ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/83/19 Справа № 205/9437/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003302 за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Дніпропетровськ, громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді, якою до неї застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати як необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вказане кримінальне провадження щодо неї сфальсифіковане, та в матеріалах провадження відсутні докази, які підтверджують те, що саме вона вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.321 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 рокубуло частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 18 лютого 2019 року включно та покладено на підозрювану ОСОБА_7 , такі обов`язки:
1) прибувати до СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області за вимогою слідчого, прокурора;
2) не відлучатись з м. Дніпро, в якому вона зареєстрована без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) заборонити підозрюваній ОСОБА_7 , залишати житло з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що оскільки прокурором у судовому засіданні не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК Українита враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, відповідальність за який передбачена КК України у вигляді позбавлення волі до трьох років, раніше судима, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, є підстави вважати, що підозрювана може вжити заходи, аби уникнути досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто може змінювати місце проживання, не з`являтися до органів досудового розслідування та суду, а тому до підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваної, та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 та 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; - протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 ; - протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії; - постановою про визнання речових доказів; - протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 ; - висновками експерта.
Таким чином, доводи підозрюваної щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого їй злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Надані довідки про вживання медичних препаратів підозрюваною не свідчать про необгрунтованість підозри, оскільки зазначені у довідках відомості не узгоджуються із відомостями, зазначеними в протоколі про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 01.11.2018 року - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж - мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ Україна, яким користується ОСОБА_7 ..
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваної ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості злочину, раніше судима, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, колегія суддів зазначає, що надані до суду апеляційної інстанції довідки щодо наявності у підозрюваної певних захворювань не є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги підозрюваної слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 рокущодо ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :

_____________ _________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3