Провадження № 1-кс/344/8493/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.09.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.09.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року, в якій він просить скасувати постанову, мотивуючи це тим, що слідчий в ході кримінального провадження не провів усіх необхідних слідчих дій, а саме не перевірені неодноразові звернення до Держархбудконтролю та посадових осіб Івано-Франківської міської ради, не нада оцінка письмовим доказам. Слідством не перевірено ту обставину, що техдокументацію на будівництво споруд виготовляло ПП Борислав, яке згідно КВЕД не мало право проводити таку діяльність та виготовляти таку документацію.

У судовому засіданні заявник підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

У судовому засіданні слідчий просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення скаржника в підтримку доводів скарги, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходжу до наступного висновку.

В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Адже, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області знаходилось кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 від 14.09.2018 року кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Проаналізувавши доводи скарги та матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені всі доводи заявника, надана оцінка доводам при винесенні постанови без їх належного дослідження.

Слідчому необхідно з`ясувати вищезазначені обставини, які мають значення для кримінального провадження, обґрунтовано проаналізувати всі докази та прийняти законне процесуальне рішення.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим без урахуванням усіх обставин справи, без проведенням під час досудового розслідування необхідного об`єму перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, постанова про закриття кримінального провадження є такою, що суперечить вимогам ст. 284 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 22,26,91, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.09.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 14.09.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005014 від 06.12.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1