АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 649/834/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/447/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000372 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора на вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.03.2018 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Варварівка Ємільчицького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 22.06.2017 року вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки .На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.06.2017 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу. Вирішено питання про судові витрати та речові докази. Строк відбування покарання обчислено з моменту фактичного затримання засудженого після набрання вироком законної сили.

Суд встановив, що ОСОБА_7 будучи раніше засудженим вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.06.2017 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, під час іспитового строку на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин. Так, ОСОБА_7 31.08.2017 року близько 22:00 годин, зайшовши на необгороджену земельну ділянку, що розташована на території домоволодіння АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу вчинив крадіжку саморобної драбини, вартість якої згідно із висновком експерта № 2678-МТ від 08.09.2017 року становить 265 грн. 83 коп., власником якої є ОСОБА_8 , проте не довів свого злочинного наміру до кінця, оскільки був застигнутий в кінці даної земельної ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, провадження закрити в зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не доводять його винуватість у вчиненні злочину, оскільки їм невідомий мотив вчиненого ним діяння, тому суд безпідставно послався на ці показання у вироку, а інших доказів його винуватості органом досудового розслідування не здобуто.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 22.06.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання у повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який вп`яте притягнутий до кримінальної відповідальності, раніше тричі засуджувався за вчинення корисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про систематичність злочинної діяльності, крім того, не працює, характеризується посередньо, не має міцних соціальних зв`язків, вину у вчиненні злочину не визнав, отже обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено. Вважає, що судом призначене судом покарання є недостатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу обвинуваченого просив відхилити, перевіривши матеріли провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, посилаючись на те, що вказаний злочин не скоював.

Ретельно перевіривши аналогічні доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду ОСОБА_7 не заперечував того факту, що 31.08.2017 року ввечері на городі домоволодіння ОСОБА_8 взяв металеву драбину, проніс метрів 5-6 та кинув., проте заперечував наявність в нього корисного мотиву на заволодіння нею.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що ввечері 31.08.2017 року йому зателефонувала тітка ОСОБА_11 та сказала, щоб приїхав додому, бо собаки гавкають та на городі хтось ходить. Коли приїхав додому, побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які повідомили, що на городі застали ОСОБА_7 з драбиною, який побачивши їх, пішов.

Свідок ОСОБА_11 дала аналогічні показання.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 показали, що на лай собаки та гуркіт прийшли подивитись, що відбувається на городі ОСОБА_8 та застали там ОСОБА_7 з драбиною, який побачивши їх пішов геть, залишивши драбину.

Протоколом огляду місця події з фототаблицями від 18.09.2017 року зафіксовано огляд земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , де біля літнього душа виявлено металеву драбину (а.с.28-30).

Протоколом огляду місця події з фототаблицями від 01.09.2017 року, зафіксовано огляд вулиці 28 Армії в смт Велика Лепетиха Херсонської області. Біля подвір`я № 12а по вказаній вулиці на асфальтному покритті виявлено металеву драбина довжиною 225 см. та шириною 45 см., яка зварена з арматури (а.с.31-33).

Висновком експерта від 08.09.2017 року №2678-МТ, встановлено середню ринкову вартість б/в саморобної металевої драбини довжиною 225 см., шириною 45 см. - 265,83 грн. (а.с.38-40).

Постановою від 08.09.2017 року, вказану драбину визнано речовим доказом (а.с. 41).

Вказані докази в їх сукупності підтверджують той факт, що ОСОБА_7 намагався викрасти з території домоволодіння ОСОБА_8 металеву драбину, однак не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був помічений сусідами ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які почувши гуркіт та лай собаки вийшли на город ОСОБА_8 і застали ОСОБА_7 на місці вчинення злочину.

Показання обвинуваченого в тій частині, що він не мав корисного умислу на заволодіння майном ОСОБА_8 та аналогічні доводи його апеляційної скарги є вочевидь неспроможними, оскільки сам обвинувачений не заперечував того факту, що взяв драбину на городі потерпілого та проніс її декілька метрів, однак був помічений сусідами; раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення коричних злочинів, що негативно характеризує його особу як такого, що схильний до вчинення злочинів, востаннє був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК за вчинення аналогічного злочину в аналогічний спосіб (а.п.67), і знов вчинив корисний злочин в період іспитового строку.

Крім того, драбина виготовлена з металу, тобто має певну цінність, тому твердження ОСОБА_7 про відсутність наміру обернути її на свою користь, колегія суддів розцінює як прагнення уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи всі зібрані докази у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого про відсутність в нього корисного мотиву на заволодіння чужим майном, а аналогічні твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі, колегія суддів розцінює як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими та підстав для закриття кримінального провадження не вбачає.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 суд у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, враховував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює; являється інвалідом ІІ групи; особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, раніше судимий за вчинення умисного корисного злочину, вчинив новий умисний корисний злочин в період іспитового строку, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, та остаточного покарання за сукупністю вироків, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК, яке не є мінімальним у межах санкції вказаної норми.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого суду в частині призначеного покарання, а також свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, прокурор в апеляційній скарзі не навів.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора про скасування вироку з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора на вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.03.2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вказаний вирок - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2