Справа № 640/9574/17
н/п 1-кс/640/4586/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
власників майна - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,
04.05.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладання арешту на майно, яке було вилучено 02.05.2018 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- Мобільний телефон SAMSUNG DUOS з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ;
- Мобільний телефон NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та сім-картками мобільного оператора «Київстар з номером НОМЕР_6 » та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_7 належить ОСОБА_5 ;
- Мобільний телефон жовтого кольору марки IPHONE ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_9 належить ОСОБА_3 ;
- Мобільний телефон NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_10 та ІМЕІ 2: НОМЕР_11 та сім-картками мобільного оператора «Мегафон» та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_12 належить ОСОБА_3 ;
- Предмети схожі на шаблі в кількості 6 шт.;
- Предмети схожі на ножі в кількості 3 шт.;
- Предмет схожий на топорик 1 шт.
В ході досудового слідства встановлено, що ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області отримано дані щодо контрабандного ввезення на територію України з країн Європейського Союзу особливо небезпечного наркотичного засобу метадону.
Разом з тим встановлено, що учасником зазначеної протиправної діяльністю є громадянка України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановлено причетність до даної протиправної діяльності громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_9 купує у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 метадон партіями від 200 до 400 грамів та привозить його до місця свого мешкання, де разом із ОСОБА_10 фасує його в пакетики вагою від 0, 25 до 1 грама, після чого збуває його як самостійно так і оптовими партіями через інших учасників протиправної діяльності, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
02.05.2018 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучене вище вказане майно.
Слідчий вважає, що предмети, вилучені за результатом проведення обшуку за вищевказаною адресою, відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а тому на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання.
Власники майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник власника майна-адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його незаконність, безпідставність, необґрунтованість. Вважали, що вилучення майна порушує права власників, обшуки проведені незаконно та протиправно.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
02.05.2018 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучене майно, яке зазначене в протоколі обшуку від 02.05.2018 р. та в прохальній частині клопотання слідчого.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 02.05.2018 р. обшуку, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно, а саме на мобільні телефони.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У той же час арешт носіїв електронної інформації, що були вилучені під час проведення обшуку, на думку слідчого судді, в них може міститься інформація, яка буде мати доказове значення. Однак, з метою уникнення таких наслідків, як зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, слідчий суддя вважає за потрібне накласти арешт на вищезазначене майно строком на три тижні, з метою надання можливості органу досудового розслідування за участю експерта (спеціаліста) дослідити їх зміст та зробити необхідні копії інформації, що там міститься.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Щодо накладення арешту на предмети схожі на шаблі, ножі, топорик, то слідчий суддя у задоволенні клопотання в цій частині відмовляє, так як зазначене майно не може містити даних про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, правова кваліфікація якого передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Слідчим не надано даних, що вказане вилучене майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, а тому підстави для задоволення клопотання про арешт майна в цій частині - відсутні.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє частково клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 02.05.2018 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- Мобільний телефон SAMSUNG DUOS з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ;
- Мобільний телефон NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та сім-картками мобільного оператора «Київстар з номером НОМЕР_6 » та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_7 належить ОСОБА_5 ;
- Мобільний телефон жовтого кольору марки IPHONE ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_9 належить ОСОБА_3 ;
- Мобільний телефон NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_10 та ІМЕІ 2: НОМЕР_11 та сім-картками мобільного оператора «Мегафон» та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_12 належить ОСОБА_3 .
Строк арешту арештованого майна, а саме: мобільних телефонів SAMSUNG DUOS з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та сім-картками мобільного оператора «Київстар з номером НОМЕР_6 » та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_7 , IPHONE ІМЕІ: НОМЕР_8 з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та номером мобільного телефону НОМЕР_9 , NOKIA білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_10 та ІМЕІ 2: НОМЕР_11 та сім-картками мобільного оператора «Мегафон» та мобільного оператора «LIFE» з номером НОМЕР_12 , встановити 3 (три) тижні, тобто до 31.05.2018 р. включно.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Зобов`язати слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_7 негайно повернути майно їх власникам, а саме: предмети схожі на шаблі в кількості 6 шт.; предмети схожі на ножі в кількості 3 шт.; предмет схожий на топорик 1 шт. повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1