ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/69/18 Справа № 202/5392/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000319 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 18 години 25 листопада 2018 року з визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн.
В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що у клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та які не викликають розумних сумнівів у цьому, а також продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим підозрюваному слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
В апеляційній скарзі захисник посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вважає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки не містить належних обґрунтувань та доказів про існування заявлених ризиків. Стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти заявленим ризикам. Однак суд першої інстанції не надав зазначеним порушенням належної оцінки, а також формально віднісся до вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та дійшов хибного висновку про наявність обґрунтованої підозри. Крім того, визначений розмір застави є явно непомірним для підозрюваного та слідчий суддя не обґрунтував належним чином необхідності визначення розміру застави, що перевищує більше десяти разів максимального розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, при цьому не врахувавши майновий та сімейний стан його підзахисного, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, які є інвалідами ІІ та ІІІ групи. Тому, вважає до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з огляду на наступне.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є безпідставними.
Згідно наданих матеріалів, 29 березня 2018 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307 КК, а саме в участі у злочинній організації, та в незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні, а також збуті особливо небезпечного наркотичного засобу.
21 серпня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311 КК України, а також про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема, протоколом обшуку від 28 березня 2018 року за місцем фактичного проживання підозрюваного, протоколом допиту свідка від 29 березня 2018 року ОСОБА_10 , інформацією, надану Дніпропетровським Управління ДВБ НП України, та яка отримана в ході проведення заходів із супроводження даного кримінального провадження, протоколами про результати негласної (розшукової) дії, висновками експерта, а також іншими матеріалами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаних злочинів повністю спростовуються дослідженими матеріалами.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які були підставою для застосування підозрюваному запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Так, ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин, незаконно впливати на свідків або навіть вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя також врахував дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі. Однак, ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними та не зменшилися, і запобігти їхньому уникненню, окрім як продовження найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому слідчим суддею обґрунтовано продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який продовжений постановою заступника Генерального прокурора Головного військового прокурора ОСОБА_11 від 26 вересня 2018 року до восьми місяців, тобто до 26 грудня 2018 року.
Крім того, доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 визначив завідомо непомірний для нього розмір застави, що призводить до неможливості її виконання, не врахувавши його майновий та сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя дотримався вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, врахувавши обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання та наявність ризиків.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000319 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4