Справа № 307/204/18
Провадження № 1-кп/307/369/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0001340, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Азовськ, Джанського району, АР Крим, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, сезонного робітника, розлученого, має двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10.11.2017 р., близько 13-ї год., ОСОБА_6 , зайшов на територію дворогосподарства ОСОБА_4 , по АДРЕСА_3 , звідки шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав зі скутера марки "Вайпер", двигун ємністю 150 см. куб., вартістю 3500 грв., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що працював на потерпілого ОСОБА_4 , який приймає металобрухт. 10.11.2017 р., близько 13-ї год., він зайшов на територію його дворогосподарства б/н, по вул. Перемоги, у с. Лази, підійшов до скутера "Viper 150" та зняв з нього двигун. Після цього пішов додому та через декілька днів здав двигун на металобрухт. Шкоду завдану потерпілому відшкодував. Просить суворо його не карати.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Крім його особистого визнання це стверджується наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що двигун від його скутера знаходився в гаражі. Згодом він помітив, що двигуна на місці не має і припустив, що його викрали особи ромської народності. Про вчинення крадіжки ОСОБА_6 він дізнався від своїх знайомих, які спочатку запитали його чи нічого від нього не зникло. Потім показали двигун та розповіли, що придбали його за 300 гривень від ОСОБА_6 . Коли він зателефонував дружині обвинуваченого та запитав про двигун, вона сказала, що їй нічого невідомо і в них вдосталь своїх транспортних засобів. Шкода завдана йому відшкодована. ОСОБА_6 повернув йому грошові кошти у сумі 3500 грв. Претензій до нього не має.
З протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2017 р. вбачається, що ОСОБА_4 просить порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , який у період з 10.11. по 17.11.2017 р., таємно проник на територію дворогосподарства по АДРЕСА_3 , звідки викрав двигун та інші запчастини з мопеду "Viper 150", чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 15000 грв.
Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 11.01.2018 р. стверджено, що вартість бувшого у використанні двигуна зі скутера марки "Viper 150", ємністю 150 см. куб., станом на 10.01.2018 р. становить 3500 грв.
Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України по кваліфікуючій ознаці таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілому завдану шкоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей; обставини, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_6 повторно не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1