Постанова
Іменем України
8 травня 2018 року

м. Київ
справа № 359/8305/14-к

провадження № 51-933 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст.115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 17 червня 2014 року близько 19 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні житлового будинку в АДРЕСА_1 , під час сварки з співмешканцем ОСОБА_8 , умисно вбила останнього, завдавши один удар ножем в область передньої стінки грудної клітки. Смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням переднього середостіння та дуги аорти, що супроводжувалось крововтратою.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що проголошення вироку судом першої інстанції здійснювалось без її участі.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила її залишити без задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої, захисника, прокурора ОСОБА_5 та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що касаційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як встановлено ч. 1, 2 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу. Можливість скасування судом касаційної інстанції судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.
Зі змісту касаційної скарги засудженої убачається, що вона, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 409 та 410 КПК, і фактично просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.
Твердження засудженої про недоведеність її вини у вчиненні умисного вбивства є безпідставними, оскільки протилежні висновки місцевого суду в цій частині ґрунтуються, у відповідності до вимог ст. 370 КПК, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені відповідними доказами.
Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_6 , та обґрунтовано послався, у тому числі, на: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які показували, що 17.06.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , знаходячись в нетверезому стані лаялись в будинку, потім вони бачили як ОСОБА_8 , тримаючись за груди, ліг на диван, а ОСОБА_6 сказала, що вона вбила ОСОБА_8 ; свідка ОСОБА_12 про те, що в той вечір до неї прийшла ОСОБА_6 , сказала, що зарізала ОСОБА_8 , і просила помити руки, вона бачила кров на руках та кофтині ОСОБА_6 ; свідка ОСОБА_13 про те, що до нього прийшла ОСОБА_6 в той вечір і сказала, що зарізала ОСОБА_8 .
Крім того, висновки суду узгоджуються з даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 24.07.2014 року, відповідно до якого остання в присутності захисника, слідчого та понятих показала на місці обставини бійки з ОСОБА_8 , як вона взяла на кухні ніж та тичковим ударом нанесла ножове поранення в область грудей покійного, потім витягнула ніж з його тіла і в цей час в будинку з`явилась дружина брата ОСОБА_8 ; лікарському свідоцтві про смерть за № 171 від 18.06.2014 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_8 встановлено крововтрата, ушкодження дуги аорти, відкрита рана передньої стінки грудної клітки; а також даними висновку дактилоскопічної експертизи за № 334 від 19.06.2014 року, відповідно до якого встановлено, що сліди пальців рук з поверхні вилученого ножа залишені ОСОБА_6 .
Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним.
Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_6 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.
У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Дії засудженої ОСОБА_6 за ч. 1 ст.115 КК кваліфіковано судом правильно.
Доводи засудженої про невстановлення умислу та мотиву вбивства є безпідставними, оскільки про спрямованість умислу ОСОБА_6 та намір навмисного вбивства ОСОБА_8 свідчать встановлені обставини скоєного ОСОБА_6 злочину, яка після бійки з потерпілим з власної ініціативи взяла з кухонного столу ніж та повернувшись в кімнату, умисно нанесла удар ножем у груди в область серця ОСОБА_8 , в подальшому вона витягнула ніж з тіла потерпілого і викинула його не надавши допомоги потерпілому.
Покарання засудженій призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК.
Доводи засудженої про те, що її права було суттєво порушено внаслідок проголошення вироку судом першої інстанції 05.02.2015 року без її участі є безпідставними. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після виходу з нарадчої кімнати 05.02.2015 року суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК, негайно проголосив вирок. Проголошення відбулось за відсутності засудженої, оскільки у цей день її не було доставлено до зали судового засідання конвойною службою. Проте 09.02.2015 року засуджену ОСОБА_6 було доставлено до суду, їй оголошено вирок, роз`яснено порядок і строк його оскарження.
Посилання ОСОБА_6 на те, що в кримінальному провадженні помилково зазначено не той номер справи, не вказує на наявність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки це не вплинуло на його законність та обґрунтованість.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі засудженої, в тому числі і тим, на які засуджена посилається у касаційній скарзі та обґрунтовано відмовив у її задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.
На думку суду, в процесі судового та апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3