Дата документу 15.05.2018
Справа № 334/549/18
Провадження № 1-кп/334/397/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0005485 від 21.12.2017р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, розведеного, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2017 року приблизно в період часу з 21 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту «Школа» що розташована по вулиці професора Толока в місті Запоріжжя, шляхом ривку висмикнув з руки потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон належний йому, марки виробника «Меіzи М3S» в корпусі біло - золотистого кольору вартістю 2000 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 ігноруючи заклики потерпілого повернути викрадене майно, зник з місця вчинення правопорушення, тим самим мав реальну можливість ним розпорядитись на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдані матеріальні збитки на суму 2000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєному злочині за ч.1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що він дійсно висмикнув у потерпілого телефон, зараз дуже шкоду про свій вчинок та розкаявся в скоєному, телефон добровільно повернув потерпілому,

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч. 1 ст. 186 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості.

ОСОБА_4 в силу ст..89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, має двох малолітніх дітей, не офіційно працевлаштований, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиросердно розкаявся, телефон повернув потерпілому.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного, суд вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати покарання у вигляді штрафу. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять) гривень.

Речові докази: мобільний телефон «Меіzи М3S», який належить потерпілому ОСОБА_6 та який передано йому на зберігання залишити за належністю.

Диск DVD-R, на якому міститься відеозапис з камер патрульних - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1