В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2018 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башилівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Башилівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судимості не має;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,-

в с т а н о в и в:
23.05.2018, близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat V 1595», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , під`їхали до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де на лавочці перебував неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний намір на незаконне позбавлення волі потерпілого, ОСОБА_6 вийшов з автомобіля та відчинив багажник. В подальшому з метою подолання опору, завдав потерпілому удару в голову та проти його волі разом з ОСОБА_7 , поклали ОСОБА_4 до багажнику автомобіля та відвезли до безлюдного місця поблизу с. Червоне, Близнюківського району Харківської області з метою застосування до ОСОБА_4 катування для отримання від нього визнання у скоєні ним дій, у яких він підозрюється, а саме зізнатися у вчиненні злочину. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витягли ОСОБА_4 з багажника автомобіля та почали завдавати потерпілому удари в область потилиці з метою змусити стати навколішки, в подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували вимагати від потерпілого зізнатися та по черзі завдавали удари потерпілому по різних частинах тіла, при цьому не реагували на благання потерпілого припинити його бити. При спробі ОСОБА_4 втекти, ОСОБА_7 йому завадив, а саме наздогнав та звалив на землю, після цього до них підійшов ОСОБА_6 та наказав ОСОБА_7 взяти з багажнику автомобіля плоскогубці, що в подальшому ОСОБА_7 і зробив. Отримавши плоскогубці від ОСОБА_7 , ОСОБА_6 взяв плоскогубцями за ліве вухо потерпілого та почав щосили стискати, чим спричиняв потерпілому нестерпного болю. В цей час ОСОБА_7 стояв поруч з потерпілим та своєю присутністю впливав на психологічний стан потерпілого з метою придушити його наміри чинити будь-який опір. Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тривали близько години, в ході яких вони спричинили потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 12-14/145-ЛЗ/18 від 13.06.2018: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з забоями м`яких тканин волосяної частини голови, забій м`яких тканин в області 6-го лівого ребра, садна по передній поверхні мочки лівої вушної раковини, по внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по розгинальній поверхні правого передпліччя у нижній третині, в області зовнішньо-внутрішнього квадрату лівої сідниці, після чого вони покинули потерпілого непритомним та зникли з місця події. За ступенем тяжкості - закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995, садна-це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Крім того, 23.05.2018, близько 02 години 00 хвилин, більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою катування ОСОБА_4 для отримання від нього визнання у скоєні ним дій, у яких він підозрюється, а саме зізнатися у вчиненні злочину, проти його волі відвезли до безлюдного місця поблизу с. Червоне, Близнюківського району, Харківської області. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витягли ОСОБА_4 з багажника автомобіля та почали завдавати потерпілому удари в область потилиці з метою змусити стати навколішки, в подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували вимагати від потерпілого зізнатися та по черзі завдавали удари потерпілому по різних частинах тіла, при цьому не реагували на благання потерпілого припинити його бити. При спробі ОСОБА_4 втекти, ОСОБА_7 йому завадив, а саме наздогнав та звалив на землю, після цього до них підійшов ОСОБА_6 та наказав ОСОБА_7 взяти з багажнику автомобіля плоскогубці, що в подальшому ОСОБА_7 і зробив. Отримавши плоскогубці від ОСОБА_7 , ОСОБА_6 взяв плоскогубцями за ліве вухо потерпілого та почав щосили стискати, чим спричиняв потерпілому нестерпного болю. В цей час ОСОБА_7 стояв поруч з потерпілим та своєю присутністю впливав на психологічний стан потерпілого з метою придушити його наміри чинити будь-який опір. Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тривали близько години, в ході яких вони спричинили потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 12-14/145-ЛЗ/18 від 13.06.2018: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з забоями м`яких тканин волосяної частини голови, забій м`яких тканин в області 6-го лівого ребра, садна по передній поверхні мочки лівої вушної раковини, по внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по розгинальній поверхні правого передпліччя у нижній третині, в області зовнішньо-внутрішнього квадрату лівої сідниці, після чого вони покинули потерпілого непритомним та зникли з місця події. За ступенем тяжкості - закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995, садна-це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Допитані у судовому засіданні в якості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вину в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях визнали повністю, розкаялися у скоєному, погодилися із кваліфікацією органом досудового розслідування вчинених ними діянь, не оспорювали встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких їм пред`явлено обвинувачення. Пояснили про обставини справи як викладено вище у вироку.

Прокурор, захисники, потерпілий та його законний представник, не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та в повному обсязі визнали пред`явлений до них цивільний позов, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, а також винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вина обвинувачених у скоєнні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує: за ч. 2 ст. 146 КК України тобто незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; за ч. 2 ст. 127 КК України тобто катування, умисне заподіяння сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв та мучення з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме отримати від нього визнання дій у вчиненні злочину, у скоєнні якого він підозрюється, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує: за ч. 2 ст. 146 КК України тобто незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; за ч. 2 ст. 127 КК України тобто катування, умисне заподіяння сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв та мучення з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме отримати від нього визнання дій у вчиненні злочину, у скоєнні якого він підозрюється, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_6 , відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 , відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та судимості не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, звільнився із Збройних Сил України у квітні 2018 року, згідно службової характеристики за час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони, нагороджений грамотами, за місцем проживання характеризується також з позитивної сторони, не одружений.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та судимості не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Близнюківської ЦРЛ не перебуває, призовник, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не одружений.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, а також думку потерпілого та його законного представника, які просили призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, вказавши, що вони його пробачили, претензій матеріального та морального характеру до нього не мають.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України та позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 127 КК України.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 127 КК України.

При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого та його законного представника, які просили призначити міру покарання обвинуваченому не пов`язану з реальним позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_6 , передбачені ст. 76 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілого та його законного представника, які просили призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, вказавши, що вони його пробачили, претензій матеріального та морального характеру до нього не мають.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 127 КК України.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 127 КК України.

При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого та його законного представника, які просили призначити обвинуваченому міру покарання не пов`язану з реальним позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_7 , передбачені ст.76 КК України.

На думку суду, призначене покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджуються до покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, у зв`язку з чим не знаходить підстав для продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 до набрання вироком законної сили та вважає за необхідне скасувати цей запобіжний захід.
Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд не вбачає.
Прокурором у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Близнюківська центральна районна лікарня» пред`явлено цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь КП «Близнюківська ЦРЛ» для зарахування в районний бюджет витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 5062 (п`ять тисяч шістдесят дві) гривні 47 копійок.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільний позов визнали в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В силу вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість цивільного позову, той факт, що обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано цивільний позов в повному обсязі, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 на користь КП «Близнюківська ЦРЛ» у розмірі 5062 (п`ять тисяч шістдесят дві) гривні 47 копійок.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 25 травня 2018 року скасувати, долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання законної сили вироком відносно ОСОБА_6 не продовжувати, скасувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнивши ОСОБА_6 з під варти у залі суду негайно.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання законної сили вироком відносно ОСОБА_7 не продовжувати, скасувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнивши ОСОБА_7 з під варти у залі суду негайно.
Позовну заяву прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Близнюківська центральна районна лікарня» задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) та з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Близнюківська центральна районна лікарня» (64801, Харківська область, Близнюківський район, смт. Близнюки, вул. Калинова, 3, МФО 851011, ОКПО 02002670, р/р № 9851 в ГУДКСУ Харківської області) витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 5062 (п`ять тисяч шістдесят дві) гривні 47 копійок.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 25 травня 2018 року на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat V 1595» державний номер НОМЕР_1 , плоскогубці та слюсарні тиски скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat V 1595» державний номер НОМЕР_1 , плоскогубці та слюсарні тиски, які знаходяться на відповідальному зберіганні в кімнаті речових доказів Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, які належать ОСОБА_10 повернути власнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1