В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінального провадження, відомості про яке 26.07.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001028 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого: вироком Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2015 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 25.07.2016 року близько 23 год. 30 хв. перебуваючи за місцем фактичного проживання в АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі та які діють у відповідності Закону України "Про національну поліцію", вимагають від громадян, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, ігноруючи законні вимоги працівників правоохоронного органу, вчинив їм опір, який проявлявся у його активних діях у вигляді наближення до працівників поліції з предметом, який може завдати шкоди здоров`ю працівника поліції та категоричної відмови припинити правопорушення за таких обставин.

25.07.2016 року працівниками правоохоронного органу - Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, а саме інспектором сектору реагування патрульної поліції №4 ОСОБА_5 та інспектором сектору реагування патрульної поліції №4 ОСОБА_6 , які згідно графіку чергувань, що затверджений начальником Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 заступили в наряд «Група швидкого реагування» по патрулюванню Ужгородського району, о 23 год. 10 хв. отримано повідомлення від чергового Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в З/о ОСОБА_8 , про те, що невідома особа потребує допомоги працівників поліції. Виклик зроблено з адреси: АДРЕСА_2 .

Близько 23 год. 30 хв. цього ж дня приїхавши за даною адресою, до працівників поліції із заявою звернулась гр. ОСОБА_9 , мешканка АДРЕСА_1 про те, що її син ОСОБА_4 , перебуваючи в нетверезому стані, наніс їй тілесні ушкодження, не пускає її до будинку, своїми діями загрожує її здоров`ю, у зв`язку з чим вона знаходиться у своєї дочки за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою з`ясування обставин правопорушення та його припинення, виконуючи завдання, передбачені ст.2 Закону України «Про національну поліцію», а саме забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, працівники поліції, будучи одягнутими у формений одяг, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з дозволу власниці дворогосподарства ОСОБА_9 зайшли на подвір`я дворогосподарства АДРЕСА_1 та наблизились до вхідних дверей будинку.

В цей час до них назустріч вибіг гр. ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та в руках тримав обробну вилку розмірами 27,5 см. на 2 см., що складається з двох зубців. В подальшому ОСОБА_10 , умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі та які діють у відповідності Закону України "Про національну поліцію", вимагають від громадян, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, ігноруючи законні вимоги працівників правоохоронного органу, вчинив їм опір, а саме почав розмахувати даною вилкою, направляючи загостреними зубцями в бік працівників поліції, при цьому намагався залякати як їх так і присутніх ОСОБА_9 та її внука ОСОБА_11 та перешкодити виконання ними своїх службових обов`язків.

Працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 запропоновано викинути обробну вилку, або ж до нього буде застосовано фізичну силу та спеціальні засоби.

ОСОБА_4 проігнорував законні вимоги працівників поліції, продовжив свою зухвалу поведінку та почав наближатись до них з обробною вилкою в руках, у зв`язку з цим до останнього було застосовано сльозогінний газ «Терен- 4М», та прийоми рукопашного бою у вигляді заламу руки за спину та кайданки у відповідності до ст.ст. 44,45 ЗУ «Про національну поліцію».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, від дачі показів відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився. При цьому, пояснивши, що він розкаюється в скоєному, усвідомлює свою неправомірну поведінку та дуже шкодує за те, що трапилося.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися повідомлялись належним чином, на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та потерпілі також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст.66 КК України: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 342 КК України, під диспансерним наглядом в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання. Окрім цього, суд керуючись ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме: - скоєний ОСОБА_4 злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч.2 ст. 342 КК України.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: обробну вилку з двома зубцями з пластмасовою ручкою, загальною довжиною 27,5 см., ,яка знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1