В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/17472/17

"20" вересня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2017 за № 0004615 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві біля торгівельних мафів із дитячими речами та товарами. В цей самий момент, у ОСОБА_6 , на тлі раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому наглядно знайомим ОСОБА_4 , який в свою чергу являється реалізатором дитячих речей та товарів, виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і дій, при цьому, свідомо допускаючи їх наслідки та маючи на меті їх настання, з мотивів особистого неприязного відношення до ОСОБА_4 , наніс йому один удар кулаком в обличчя, від чого останній впав на землю, тим самим спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Згідно висновку СМЕ №773 від 30 березня 2017 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлена травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, шо спричинили незначну стійку втрату працездатності (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що вину не визнає в повному обсязі, а обвинувачення висунуте йому є надуманим, та показав, що з потерпілим до подій які йому інкримінуються, був раніше знайомий. 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві, біля торгівельних мафів із дитячими речами та товарами, він вигружав товар з автомобіля. Потерпілий перебував там зі свідками і знаходився у нетверезому стані. Після того, як потерплий почав скандалити та попрікати його в тому, що він дуже пізно привіз товар, він викинув товар в автомобіля, сів в автомобіль та поїхав. Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу та місця, де відбувалися події суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України. Щодо показань в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності, або ж відсутності у нього умислу на спричинення тілесного ушкодження, підстави та способу його вчинення, то суд вважає за необхідне надати їм оцінку після аналізу усіх доказів у провадженні в сукупності.

Будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_4 надав суду показання в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його часу, місця, способу вчинення та, зокрема, зазначив, що 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві, біля торгівельних мафів із дитячими речами та товарами. ОСОБА_6 приїхав, почав діставати товар в транспортного засобу. Під час того, як потерпілий розмовляв з екпедитором, ОСОБА_6 вискочив з автомобіля, наніс йому удар рукою в праву скулу. Як саме наносив удар обвинувачений, він не бачив, від удару він впав на землю, та вдарися головою, а саме лівою частиною об асфальт. При цьому будь-якого конфлікту між ними не було. Крім того, зазначив, що одразу після удару в нього почала йти кров з зубів, а обвинувачений сказав, що в нього є знайомий стоматолог, тож він допоможе потерпілому залагодить це питання. Однак, наступного дня ОСОБА_6 відмовився від своїх слів, тож він викликав поліцію.

При цьому потерпілий зауважив, що йому дійсно були нанесені травми вказані у висновку судово-медичної експертизи СМЕ №773 від 30 березня 2017, як-то (дані висновку): травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа.

Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце, спосіб вчинення даного кримінального правопорушення та механізм нанесення тілесного ушкодження.

Також, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 показав, що 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві. ОСОБА_6 привіз їм товар, та при розгрузці товару почав штовхати товар ногами. Коли ОСОБА_6 зробили зауваження, він дуже розізлився, вискочив з машини і вдарив ОСОБА_4 в обличчя, від удару потерпілий впав на асфальт. Після чого ОСОБА_6 почав чіплятися і до нього.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 суду показав, що 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві. ОСОБА_6 привіз їм товар, при цьому обвинувачений вже був невдоволений та почав конфліктувати. На зауваження потерпілого ОСОБА_6 вискочив з машини та вдарив ОСОБА_4 в обличчя, в праву частину, від чого потерпілий впав.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.

Крім того, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 вказав що працює лікарем стоматологом. До нього звертався потерпілий в зв`язку з відсутністю зубів на правій верхній щелепі.

Зазначені показання свідка суд визнає допустимими, оскільки вони отриманні у порядку встановленому КПК України, однак вважає неналежними, оскільки дані покази свідка ні праямо ні непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, допитаний, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 показав, що 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві, та бачив, як між собою сваряться потерпілий та обвинувачений. А саме, він бачив, як з білого автомобіля вилітають коробки та чув крики. Бійки між ними він не бачив. При цьому він зазначив, що з потерпілим знайомий раніше не був, його голосу не знає.

Крім того, допитана, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 показала, що 27 березня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебувала по вул. Малишка, 3, в м. Києві, та бачила як обвинувачений сварився з потерпілим. Вона в цей час вийшла з магазину та зупинилася щоб поспілкуватися з подругою. Тим же часом вона дивилася на конфлікт обвинуваченого та потерпілого, оскільки вона знайома з обвинуваченим. Бачила, що ОСОБА_6 викидав коробки з машини, звідки саме не пам`ятає. Зазначила що бійки між ними вона не бачила.

Зазначені показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд визнає допустимими, оскільки вони отриманні у порядку встановленому КПК України, однак вважає належними лише в частині часу та місця даного кримінального правопорушення, в іншій частині покази даних свідків спростовуються показаннями потерпілого, інших свідків, та дослідженими письмовими доказами, а тому не можуть бути прийняті судом, як належні.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, що були надані стороною обвинувачення, судовим слідством встановлено наступне.

З даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2017 слідує, що ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Зокрема, у даному протоколі зафіксовано що 27.03.2017 приблизно о 21 годині 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 3, ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 ..

З рапорту чергового інспектора Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_12 від 28.03.2017 слідує, що 28.03.2017 о 12:16 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , про те, що, зі слів заявника, вчора його ударив невідомий по обличчю, а сьогодні заявнику в лікарні видалили два зуба, невідомий який вдарив знаходиться біля заявника, за результатами опрацювання якого, встановлено, що прибувши за викликом заявник ОСОБА_4 повідомив, що 27.03.2017 йому нанесено тілесні ушкодження та вказав на ОСОБА_6 . Осіб доставлено в РУ та передано оперуповноваженому для подальших процесуальних дій.

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 28.04.2017 в період часу з 14:30 год. по 14:40 год. в присутності понятих, слідує, що свідку ОСОБА_7 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 2 він впізнає особу, яка 27 березня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. перебувалал за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 3 біля проїжджої частини та нанесла потерпілому ОСОБА_4 удар кулаком. У даному випадку, згідно довідки до протоколу від 28.04.2017, на фотознімку № 2 міститься фотознімок ОСОБА_6 .

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 28.04.2017 в період часу з 14:40 год. по 14:50 год. в присутності понятих, слідує, що свідку ОСОБА_8 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 2 він впізнає особу, яка 27 березня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. перебувалал за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 3 біля проїжджої частини та нанесла потерпілому ОСОБА_4 удар кулаком. У даному випадку, згідно довідки до протоколу від 28.04.2017, на фотознімку № 2 міститься фотознімок ОСОБА_6 .

З довідки від 28.03.2017 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно звернувся 28.03.2017 за медичною допомогою в стоматологічну клініку зі скаргами на сильний біль і рухомість верхніх зубів з правого боку та сильну кровотечу ясен. При обстеженні було виявленор перелом коренів 14 та 15 зубів. Корені було пошкоджено внаслідок сильного удару в праву щоку. В результаті, було проведено видалення останків коренів 14 та 15 зубів, антисептична та гемостатична обробка з подальшим ушиванням лунок видалених зубів. Рекомендовано подальше протезування з метою профілактики зубо-щелепних деформацій.

З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 18 год. 00 хв. по 18 год. 07 хв. 28.04.2017 з долученими до нього відеозаписом, який був проведений слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 , за участю потерпілого, понятих й інших учасників, та даних, які зафіксовано на відео, які було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було установлено обставини скоєння кримінального правопорушення, які на місці вказав потерпілий ОСОБА_4 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 773 від 30 березня 2017 року слідує, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлена травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 27.03.2017, внаслідок одноразової травматичної дії та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили незначну стійку втрату працездатності (за критерієм втрати загальної працездатності).

Допитаний у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 356 КПК України, експерт ОСОБА_14 , зазначив суду, що працюючи експертом, і будучи ознайомленим з правами та обов`язками експерта, та попередженим про кримінальну відповідальність згідно положень ст.ст. 384, 385, 387 КК України, здійснював експертизу №773 від 30 березня 2017 року, якою у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлена травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, шо спричинили незначну стійку втрату працездатності (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Експертизу було здійснено у відповідності до положень законодавства України. Зроблені висновки цілком і повністю відповідають дійсності, тобто за своєю суттю є правдивими. При цьому зазначив, що в супереч позиції захисту, з методики проведення такої екпсертизи дослідження рентген знімків не є обов`язковим.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки останній містить в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.
Тобто, цей доказ, як належний та допустимий, підтверджує безпосередньо факт отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, що були надані стороною захисту, судовим слідством встановлено наступне.

Так, стороною захисту було надано письмові показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , однак останні, в силу ч.1, 2 ст. 23 КПК України, в яких зазначено, що суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом, суд визнає недопустимими, оскільки судом в судовому засіданні було допитано як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а отже отримано всі їх пояснення усно та безпосередньо.
Що ж до висновку спеціаліста № 49/Е від 27.02.2018, та інформації з вікритих джерел щодо перелому коренів зуба, то дані докази в своїй сукупності не дають змоги прийти до висновку про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, адже спростовуються сукупністю інших переконливих доказів, як-то: висновком судово-медичної експертизи № 773 від 30 березня 2017 року, показаннями наданими в судовому засіданні та медичною документацією потерпілого ОСОБА_4 .

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи та докази в частині перебігу подій, а саме що обвинувачений не наносив потерпілому удар, беручи до уваги показання свідків, характер та спосіб вчинення злочину, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які поякшують або обтяжують покарання

Так, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, стан здоров`я, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, одружений, наявність на утриманні членів родини (має на утриманні дитину 2016 року народження), які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні цивільний позивач пояснив суду, що матеріальна шкода складається із витрат понесених потерпілими на лікування після нанесення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений вказав, що заявлені позов не визнає оскільки не наносив потерпілому жодних тілесних ушкоджень, та виним себе не вважає.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Так, у даному випадку, судом визнано доведеним, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому було завдано легкої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з тим, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, розмір матеріальної шкоди за позовом ОСОБА_4 складає 43 500 грн., з яких 750 грн - стоматологічні послуги лікаря (копія квитанції № 2441836), 200 грн. - процедури лікаря-стоматолога (копія квитанції № 943398), 550 грн. - рентгенологічні послуги ( копія товарного чеку № 572), вартість протезування 42 000 грн., яка підверджується копією довідки згідно якої сплачено 7 600 грн. та 601,85 грн. (копія квитанції № 818103 та чеку № 411773).

Тож, суд, з урахуванням наданих йому у судовому засіданні сторонами кримінального провадження доказів, вважає доведеним наявність матеріальної шкоди у цивільного позивача у вигляді фактично понесених витрат останнім на лікування у сумі 9 701 (дев`ять тисяч сімсот одну) гривню 85 (вісімдесят п`ять).

В іншій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки потерпілим лише надано довідку про ймовірну вартість лікування, яке він ще не проходив, тож суд вважає що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Згідно вимог ст. 96-1; ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_6 не застосовується.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 т. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто сімдесят годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 9 701 (дев`ять тисяч сімсот одну) гривню 85 (вісімдесят п`ять) копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1