У Х В А Л А

15.08.2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0000046 від 5.05.2018, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263 КК Україн, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

В рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини вчинення громадянином України ОСОБА_4 та громадянином Молдови ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 258 КК України.
05.05.2018 постановою прокурора матеріали кримінального провадження щодо вчинення злочинів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000655 від 27.02.2018 по обвинуваченню громадян України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263 КК України і подальше досудове розслідування здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000046.
Факт підриву будівлі «Товариства угорської культури Закарпаття», який мав місце 27.02.2018 за адресою: м. Ужгород, вул. Православна Набережна, 5, свідчить про досягнення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 єдиного бажаного злочинного результату, відомого усім учасникам.
Таким чином, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.
На підставі зібраних доказів 12.03.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.258 КК України.
16.03.2018 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.
08.08.2018 співробітниками ДЗНД СБ України на виконання ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду затримано підозрюваного ОСОБА_4 та 09.08.2018 доставлено у слідчий відділу УСБУ в Закарпатській області за місця проведення досудового розслідування.
Того ж дня, в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 були вилучені мобільні термінали марки «iPhone Х» ІМЕІ НОМЕР_1 , марки «Nomi» модель NB-184, ІМЕІ НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 06.10.2004 року на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідка (R 41428) видана 25.12.1998 року ДПІ у Індустріальному районі Дніпропетровської області про присвоєння ОСОБА_8 ідентифікаційного номера НОМЕР_4 , які в свою чергу ОСОБА_4 використовував у власних цілях.
10.08.2018 вилучені речі та документ оглянуті слідчим, про що складено відповідний протокол огляду.
Того ж дня, винесено постанову про приєднання вищевказаних речей та документа як речового доказу у кримінальному провадженні №0000046.
Клопотання слідчого обґрунтовується необхідністю забезпечення збереження речових доказів, тому таким ставиться питання про накладення арешту на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно.
У судове засідання слідчий та прокурор не зявилися, однак поднао до суду заяву про розгляд клопотання у їх відсутності.

Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування - СВ в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000046 від 5.05.2018, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263 КК України, в рамках якого досліджуються обставини вчинення громадянином України ОСОБА_4 та громадянином Молдови ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 258 КК України.
З матеріалів клопотання слідує, що 08.08.2018 співробітниками ДЗНД СБ України на виконання ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду затримано підозрюваного ОСОБА_4 та 09.08.2018 доставлено у слідчий відділу УСБУ в Закарпатській області за місця проведення досудового розслідування.
Того ж дня, в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 були вилучені мобільні термінали марки «iPhone Х» ІМЕІ НОМЕР_1 , марки «Nomi» модель NB-184, ІМЕІ НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 06.10.2004 року на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідка ( НОМЕР_5 ) видана 25.12.1998 року ДПІ у Індустріальному районі Дніпропетровської області про присвоєння ОСОБА_8 ідентифікаційного номера НОМЕР_4 , які в свою чергу ОСОБА_4 використовував у власних цілях.
Протоколом огляду від 10.08.2018, що міститься в матеріалах клопотання підтверджується факт вилучення вказаних у клопотанні речей.
Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на зазначене у клопотанні тимчасово вилучене майно з тих підстав, що такі мають значення речового доказу та можуть містити сліди кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема для збереження речового доказу, а також для можливості органом досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з вказаним речовим доказом, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно згідно протоколу огляду від 10.08.2018 року в рамках кримінального провадження №0000046 від 05.05.2018, а саме:

Мобільний термінал марки «iPhone Х», ІМЕІ НОМЕР_1 , модель MQAJ@LL/A, серійний номер НОМЕР_6 ;

Мобільний термінал марки «Nomi» модель NB-184, ІМЕІ НОМЕР_2 , із встановленою сім-карткою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_7 ;

Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 06.10.2004 року Красногвардійським РВ УМВСУ в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Довідка ( НОМЕР_5 ) видана 25.12.1998 року ДПІ у Індустріальному районі Дніпропетровської області про присвоєння ОСОБА_8 ідентифікаційного номера НОМЕР_4 .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1