Справа№751/5089/18
Провадження №1-в/751/295/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЧВК ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що є матір`ю п`яти дітей, і з однією дитиною відбуває покарання, хоча і перебуває у відпустці по догляду за дитиною працює на швейному виробництві установи, відбула встановлену законом частину строку покарання.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просила звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Захисник засудженої ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання своєї підзахисної підтримав та просив звільнити її умовно-достроково від відбування покарання. Зазначив, що засуджена має п`ятьох неповнолітніх дітей, з однією дитиною відбуває покарання, а тому має можливість не працювати, але працює на швейному виробництві в установі.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечувала щодо застосування відносно засудженої ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Вказала, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, але своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, держава неодноразово надавала засудженій можливість уникнути повного відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, звільнялася двічі умовно-достроково в тому числі і згідно Закону України «Про амністію», але засуджена належних висновків для себе не зробила та під час іспитового строку скоїла умисний тяжкий злочин, а тому не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці.

Прокурор висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджена відбувши встановлену частину покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, звільнялась двічі умовно-достроково, але під час іспитового строку скоїла умисний тяжкий злочин

Вислухавши пояснення засудженої, її захисника, представника ЧВК-44, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи № 14-О-17, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

26.10.2017 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.186 України до 4 років позбавлення волі. В силу ч.4 ст.70 КК України шляхом поглянання більш суворим покаранням, призначеним вироком Сінельниковського міського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року менш суворого покарання, призначеного даним вироком, остаточно призначено покарання 4 роки 4 місяці 10 днів позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі. Зараховано у строк відбування покарання покарання відбуте засудженою на підставі вироку Сінельниковського міського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, а також на час перебування засудженої в Чернігівській ВК-44 з 09.03.2017 року в тому числі за правилами ст.72 КК України до 20.06.2017 року включно. Також у строк відбування покарання засудженої зарахувати час перебування засудженої у Харківській установі виконання покарання №27 з 14.09.2017 року. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13.02.2018 року вирок змінено в частині призначення і застосування ч.4 ст.70 КК України. Вважати ОСОБА_5 засудженою за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглянання більш суворим покаранням, призначеним вироком Сінельниковського міського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року - менш суворого покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць 10 днів, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Початок строку покарання рахується з 25.07.2016 року, кінець строку покарання 06.12.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після факичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки: активна учать у суспільному житті, сумліненне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

З матеріалів особової справи та характеристики засудженої ОСОБА_5 вбачається, що засуджена поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, характеризується посередньо, не бере участі у роботі самодіяльних організацій засуджених згідно ст.127 КВК України, не проявляє соціально-корисну активність в установі, не входить до складу ради колективу засуджених чи відділення, ставлення до праці не є сумлінним, до праці відноситься задовільно, денне завдання виконує не в повному обсязі, відсоток виконання денного завдання нижче за середньобригадний. Провину у скоєному згідно вироку суду визнала, раніше неодноразово судима, звільнялась умовно-достроково в тому числі і згідно Закону України «Про амністію», до неї затосовувався іспитовий строк, але належних висновків для себе не зробила та скоїла умисний тяжкий злочин, що свідчить про стійке небажання виправлятись, за характером спокійна, врівноважена, зосереджена на власних потребах.

Згідно висновку ЧВК № 44, який міститься в характеристиці ОСОБА_5 вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

Даних які б спростовували викладені в характеристиці і висновку обставини, засуджена не навела.

Наявність у засудженої п`ятьох неповнолітніх дітей не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України.

На думку суду, відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достаньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення, а отже в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1