Справа №359/2975/15-к
Провадження №1кс/359/14/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією під час судового розгляду об`єднаного судового провадження за кримінальним провадженням №0000280, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2015 року та №0001460, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2015 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, раніше судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Андріївка Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України, проживаючого в АДРЕСА_2 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

розглянувши усне клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених про визнання очевидно недопустимим доказом висновку товарознавчого дослідження від 05.03.2018 року здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 (том 4 а.с. 3-34),

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В ході судового засідання, під час дослідження письмових доказів, захисником обвинувачених заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом висновку товарознавчого дослідження від 05.03.2018 року здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що оцінювач ОСОБА_7 , яким було здійснено товарознавче дослідження та видано відповідний висновок від 05.03.2018 року не мав права оцінювати рухоме та інші види майна, оскільки є оцінювачем лише нерухомого майна, а також останнім було порушено процедуру оцінювання, у зв`язку з чим, вказаний доказ є очевидно недопустимим.
Обвинувачені та його захисник дане клопотання підтримали.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання не вбачаючи очевидної недопустимості зазначеного захисником доказу.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одними з основних засад кримінального судочинства є верховенство права, законність, рівність перед законом і судом (ст. 7 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.
Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Дослідивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд не вбачає очевидної недопустимості висновку товарознавчого дослідження від 05.03.2018 року здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні і вважає за необхідне дослідити доказ сторони обвинувачення в ході судового розгляду.
За таких обставин відсутні будь-які підстави для визнання зазначеного у клопотанні доказу недопустимим, а, відповідно до ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, а тому на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує сторона захисту.
За таких обставин, суд вважає вищевказане клопотання таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89, 372, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимим доказом висновку товарознавчого дослідження від 05.03.2018 року здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 (том 4 а.с. 3-34), - відмовити.

Дослідити доказ обвинувачення висновок товарознавчого дослідження від 05.03.2018 року (том 4 а.с. 3-34) в ході судового розгляду.

Вирішити питання про недопустимість зазначеного доказу в порядку, визначеному ч.1 ст. 89 КПК Укрїни.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду оголошено 20.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_1