Справа № 333/3472/18
Провадження № 1-кп/333/498/18
В И Р О К
Іменем України
26 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001565 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина Україна, холостого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03 липня 2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України призначено іспитовий строк на 3 роки;

-09 листопада 2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки. На підставі п «В» Закону України «Про амністію» у 2016 році від 22.12.2016 року;

-13 червня 2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання строком на 3 роки;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які, в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову скоїв аналогічний злочин за наступних обставин.
16 квітня 2018 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_4 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на загальному балконі дев`ятого поверху у буд. АДРЕСА_2 заглянув на сусідній балкон, який огороджений цегляним простінком від загального балкону та не відноситься до жилого приміщення. На вказаному сусідньому балконі, поблизу цегляного простінку ОСОБА_4 побачив демонтований завантажувальний клапан сміттєпроводу.
Після чого, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії носять таємний характер, таємно, шляхом вільного доступу, викрав демонтований завантажувальний клапан сміттєпроводу із чорного металу, висотою 790 мм., шириною 440 мм., довжиною 420 мм., який перебував в експлуатації з 1983 року, вартість якого з урахуванням зносу на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 16 квітня 2018 року, складає 484 гривні 17 копійок, згідно висновку експерта № 10-905 від 23.06.2018 року.
Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір викинув вищевказаний завантажувальний клапан сміттєпроводу з загального балкону дев`ятого поверху у буд. № 26-А по вул. Олімпійській у м. Запоріжжі. Внаслідок юго завантажувальний клапан сміттєпроводу приземлився на тротуарну доріжку у подвір`ї буд. № 26-А по вул. Олімпійській у м. Запоріжжі, після чого ОСОБА_6 підняв вищевказаний клапан сміттєпроводу та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 ЗАТ «Сатурн Д» було спричинено матеріальну шкоду на 484 грн. 17 коп.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що у квітні 2018 року, точної дати не пам`ятає, він палив на балконі у будинку АДРЕСА_2 , де на сусідньому балконі побачив демонтований завантажувальний клапан сміттєпроводу. Переконавшись, що його ніхто не побачить, він викрав вказаний сміттєпровод, який в подальшому здав на металобрухт, отримавши за нього 100 грн. Вказані грошові кошти витратив на особисті потреби. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Представник потерпілого ЗАТ «Сатурн Д» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у питанні про призначення покарання покладається на розсуд суду. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність представника потерпілого.
У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього та висновки експерта.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість останнього, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся у скоєному, на диспансерному обліку в Запорізькій психіатричній лікарні та в Запорізькому наркологічному диспансері не перебуває, крім того, обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення кримінальних правопорушень суд не встановив. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.
При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , вчинене ним до винесення відносно нього вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2018 року, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, після чого остаточно призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з такого.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення товарознавчої експертизи складають 429 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що зазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на користь держави в розмірі 429 гривень.
Цивільний позов, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2018 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 429 гривень за залучення експертів на проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізької апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1