АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/437/18
Номер провадження : 11-кп/791/423/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : заміна невідбутої частини покарання Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року травня місяця 15 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі: Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області апеляційні скарги захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,
в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважає, вказану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що відповідно до вироку Гагарінського районного суду м. Москви від 23.04.2013 року за ст. 162 ч.4 п. «б» КК Російської Федерації ОСОБА_8 засуджено до 9 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2014 року ОСОБА_8 вважається засудженим за ст. 187 ч.4 КК України до 9 років позбавлення волі. Початок строку: 27.10.2012 року, кінець строку: 23.01.2021 рік.

Таким чином, на момент звернення до Білозерського районного суду Херсонської області з клопотанням про заміну невідбутого строку покарання більш м`яким ОСОБА_8 фактично відбув 2/3 призначеного судом покарання, відповідно до вимог п.3 ч.4 ст. 82 КК України.

Крім того, відповідно до характеристики, яку для вирішення клопотання надав представник колонії, ОСОБА_8 характеризується позитивно, виконує всі вказівки та розпорядження адміністрації виправної установи, підтримує дружні стосунки із засудженими, залучається до праці на виробництві, постійно займається роботами із благоустрою відділення та прилеглої території, визнає вину, розкаюється тощо, що дає обґрунтовані підстави вважати, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Вказану інформацію підтвердив представник колонії в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджується технічним записом судового засідання від 12.03.2018 року, а тому він не заперечував на задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутого строку покарання засудженому на більш м`який.

Проте, суд попри зазначених фактичних обставин справи в судовому рішенні зробив хибні висновки щодо посередньої, а не позитивної характеристики засудженого ОСОБА_8 , щодо не підтвердження працевлаштування ОСОБА_8 на виробництві установи та не підтвердження виконання робіт із благоустрою відділення та прилеглої території.

Крім того, поза увагою суду, залишилась довідка надана начальником відділення №2 соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_9 від 29.01.2018 року щодо якої ОСОБА_8 застосовано такі види заохочень:

-29.11.2016 р. за подяка за сумлінну поведінку та ставлення до праці;

-29.03.2017 р. подяка за сумлінну поведінку та ставлення до праці;

-25.07.2017 р. подяка за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки;

-17.10.2017 р. подяка за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки;

-05.12.2017 р. подяка за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки;

-19.01.2018 р. присвоєно звання кращий за поведінкою за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

Із вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово отримував подяки від адміністрації колонії саме за сумлінне ставлення до праці, а тому висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, суд, при ухваленні рішення посилався на наявність у ОСОБА_8 стягнень за порушення відбування покарання, в той час, як відповідно до довідки від 29.01.2018 року про наявність стягнень та заохочень засудженого вбачається, що ОСОБА_8 мав два стягнення від 01.06.2016 року та від 02.06.2016 року, які на даний час вже зняті та погашенні, а тому не можуть враховуватись при вирішенні питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, як вбачається із звукозапису судового засідання від 12.03.2018 року, представник колонії неодноразово повідомляв суд, що він не заперечує проти задоволення клопотання.

Однак, суд у своєму рішенні зазначив, що представник ДУ «Дарївська виправна колонія № 10» у вирішенні питання щодо задоволення клопотання покладався на розсуд суду, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке потягло ухвалення незаконного та небунтованого рішення.

Поза увагою суду залишились також доводи захисника та засудженого з приводу його стану здоров`я. Так, відповідно до медичних довідок ОСОБА_8 є інвалідом третьої групи як особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС. Він може залучатися до праці, окрім як такої, що провадиться в прохолодних, необігріваючих місцях.

Так, відповідно до пояснень засудженого та представника колонії ОСОБА_8 у період відбуття покарання з 2016 по 2017 рік працював на підприємстві з виготовлення залізних шкребків для миття посуду. На разі виробництво призупинено адміністрацією колонії через відсутність постачання газу на виробництво.

Тому, висновки суду про те, що ОСОБА_8 не залучався до праці та потенційно не може виконувати роботу у разі заміни покарання на обмеження волі - не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, під час судового засідання захисником, засудженим та представником колонії було повністю доведено суду про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, має позитивну характеристику, має 6 заохочень, в тому числі і подяки за сумлінне ставлення до праці, не має стягнень, фактично відбув 2/3 призначеного судом покарання та готовий і надалі нести покарання за вчинений злочин, але в більш сприятливих умовах для його здоров`я та задля найшвидшої ресоціалізації в умовах більш м`якого режиму відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Просить скасувати ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12.03.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_10 та замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 навів аналогічні доводи з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляції, захисника ОСОБА_10 який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Білозерського районного суду Херсонської області звернувся з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання адвокат ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 . Суд першої інстанції, розглядаючи зазначене клопотання, прийшов до висновку, що клопотання про заміну покарання більш м`яким не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї постанови № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України).
З матеріалів провадження вбачається, що засуджений за місцем відбуття покарання в ДВК №10 адміністрацією характеризується посередньо, допускав порушення правил утримання за що 6 разів притягався до дисциплінарної відповідальності (стягнень), має 6 заохочень, на виробництві працює без оплати праці, з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, на профілактичних обліках не перебуває. Крім того суд бере до уваги і передбачені законодавством заохочувальні норми ДСР (1/2) 23.07.2017 де ОСОБА_8 відмовлено як такому що не став на шлях виправлення, БМ (2/3) 23.01.2018 де ОСОБА_8 відмовлено як такому що не став на шлях виправлення, що також має не менш значне значення при вирішенні вищезазначеного клопотання.

Так суд, приймаючи рішення про відмову в заміні ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, з`ясував всі обставини провадження, поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а саме дані про порушення режиму в установі виконання покарань та прийняв рішення яке відповідає вимогам закону.
Виходячи з наведених в апеляційній скарзі доводів апелянта про те, що ОСОБА_8 сумлінним ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, є безпідставними.
Доводи про те, що суд попри зазначених фактичних обставин справи в судовому рішенні зробив хибні висновки щодо посередньої, а не позитивної характеристики засудженого ОСОБА_8 також не заслуговують на увагу оскільки у характеристиці прямо не вказано, що зазначена особа характеризується позитивно, проте міститься відмова в заохочувальній нормі яка передбачена законодавством від 23.01.2018 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Копію ухвали не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:
Суддя: ОСОБА_2