Справа № 453/800/18
№ провадження 1-кп/453/116/18
В И Р О К
іменем України

29 серпня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та представника потерпілих -

цивільних позивачів адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 20.05.2018 року у світлу пору доби, приблизно о 07 год. 00 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним у Сколівському районі Львівській області по автодорозі «Київ-Чоп» у напрямку до м. Чоп, при проїзді її ділянки з правим заокругленням на 685 км у межах населеного пункту с. Нагірне, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д); Розділу 10 п.10.1; Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.12.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автомобіль якнайближче до правого краю проїзної частини дороги із забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, що призвело до виїзду його автомобіля за межі проїзної частини дороги та перекидання в кюветі.

Внаслідок перекидання автомобіля «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , останній отримав технічні пошкодження, а пасажирці ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 156/18 від 19.06.2018 року, спричинено фрагментарний перелом одинадцятого грудного хребця, компресійний перелом восьмого грудного хребця, без порушення функції спинного мозку, які утворилися від контакту ділянки хребта з тупим предметом або дії сили по вісі хребта від контакту з частинами салону транспортного засобу і відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; та пасажиру ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 154/18 від 19.06.2018 року, спричинено закритий перелом тіла дванадцятого грудного хребця, який утворився від контакту грудного відділу хребта з тупим предметом, або від дії сили по вісі хребта, могли бути причинені 20.05.2018 року від удару до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди і відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про відшкодування моральної шкоди, яку вони оцінили у розмірі по 50 000 грн. кожному.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину та цивільний позов визнав повністю і підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини, не заперечував також щодо викладених у цивільному позові обставин на його підтвердження. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не обмежувати його волі та не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він має намір надалі працювати, у тому числі і закордоном на тимчасових заробітках, з метою повного відшкодування потерпілим заподіяних збитків та моральної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та цивільний позов визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказаного приводу, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши усім положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження та цивільного позову, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі і цивільного позову, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обранні йому міри покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при обранні йому міри покарання обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра у медичних закладах за зареєстрованим місцем проживання не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Суд враховує і те, що заподіяна обвинуваченим ОСОБА_4 внаслідок кримінального правопорушення майнова шкода потерпілим вже частково відшкодована у розмірі 45 000 грн., а самі потерпілі у поданих суду письмових заявах просили обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати, зокрема не позбавляти чи обмежувати його волю, як і не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки надалі розраховують на відшкодування збитків та заявленої моральної шкоди, для чого обвинуваченому слід надати можливість працювати та заробляти кошти.

Крім того, як вбачається із виконаної 22.08.2018 року органом з питань пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді сплати штрафу у дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Долю речових доказів та питання щодо стягнення судових витрат слід вирішити у порядку, визначеному ст. ст. 100, 124 КПК України.

Суд, з урахуванням позиції обвинуваченого про визнання цивільного позову, дійшов висновку про задоволення цивільного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільного права є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У свою чергу, загальні підстави відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, за змістом котрої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи наявність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні потерпілим неправомірних дій, суд погоджується із розміром на відшкодування моральної шкоди, про котрий зазначають позивачі у поданій ними позовній заяві. Так, розмір на відшкодування моральної шкоди у сумі по 50 000 грн. кожному, суд вважає помірним та обґрунтованим при наведених вище обставинах кримінального провадження, оскільки він виходить із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань.

При цьому, судом також враховано положення чинного законодавства про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, у зв`язку з чим суд, беручи до уваги душевні страждання позивачів з приводу неправомірних дій обвинуваченого щодо них і неможливість реалізації ними своїх звичок та бажань, вважає його доведеним та достатнім для стягнення на підставі ст. ст. 1167, 1177 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ: автомобіль «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ: CD-R-диск із записом відеореєстратора з автомобіля «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн. 00 коп. витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Повне найменування учасників справи:

Цивільний позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Цивільний позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Цивільний відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1