н/п 1-кс/640/5909/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" червня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
07.06.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання ОСОБА_3 , в якому заявник просить суд скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова 02.11.2016 року, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , станом на 31.10.2016, шляхом заборони її відчуження та розпорядження.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року, розглянуто позов ОСОБА_3 та визнано недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 , 06.04.2016 року та зареєстровану в реєстрі №235; визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 , яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (батька заявника) та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1256. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначена квартира належала його батькові ОСОБА_7 та після його смерті відкрито спадкову праву в одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі під №525/2018 від 11.05.2018 року, однак накладення арешту на вказану квартиру унеможливлює оформлення спадкового майна.

Заявник - ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_9 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення даного клопотання не заперечує. Крім того, повідомив, що без зняття арешту, потерпілий не зможе вступити у спадок та реалізувати свої законні права на квартиру. Доповнив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року у справі №645/3198/17, провадження №2/645/266/18, визнано недійсним довіреність та договір купівлі-продажу, за якими шахрайським шляхом невідомі заволоділи квартирою сім`ї ОСОБА_10 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що арешт майна було накладено в рамках розслідування кримінального провадження №0001186 від 31.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

З наданого матеріалу № 640/17025/16-к, н/п 1-кс/640/8463/16 слідчим суддею достовірно встановлено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , станом на 31.10.2016.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 р. вказане клопотання слідчого задоволено, ухвалено накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , станом на 31.10.2016, шляхом заборони її відчуження та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року, розглянуто позов ОСОБА_3 та визнано недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 , 06.04.2016 року та зареєстровану в реєстрі №235; визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 , яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (батька заявника) та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 1256. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Арешт майна позбавляє спадкоємця - потерпілого ОСОБА_3 вступити у спадок та реалізувати свої законні права на квартиру.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001186 від 31.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України задовольнити.
Скасувати арешт на нерухоме майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 р. по справі № 640/17025/16-к, н/п 1-кс/640/8463/16, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1