Провадження № 11-кп/4820/105/18
Справа № 675/1638/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 11 травня 2002 року по 30 жовтня 2003 року, який йому було застосовано у кримінальній справі про обвинувачення його за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, у строк покарання, у межах іншого кримінального провадження.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що за вироком Ленінського районного суду м.Кіровоград від 30.10.2003 року ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на підставі постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2009 року і припинив відбувати покарання, тому немає підстав зараховувати йому строк попереднього ув`язнення, відповідно до Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, в іншому кримінальному провадженні.
Засуджений ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу місцевого суду скасувати, подане ним клопотання задовольнити. Посилається на незастосування Закону України, який підлягав застосуванню. Вказує, що він відбуває покарання за вироком Керченського міського суду АРК від 26.11.2009 року за ст.ст.187 ч.2, 152 ч.3, 153 ч.2, 70 КК України у виді позбавлення волі 12 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна у дохід держави. Так як на підставі ст.71 КК України, до призначеного, за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Кіровоград від 30.10.20103 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі 12 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна у дохід держави, тому вважає, що строк попереднього ув`язнення з 11 травня 2002 року по 30 жовтня 2003 року за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда підлягає йому зарахуванню у строк покарання за останнім вироком.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
До 24 грудня 2015 року в ч. 5 ст. 72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України. При призначенні покарань, не зазначених у ч. 1 ст. 72 КК України, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 листопада 2009 року за ст.ст.187 ч.2, 152 ч.3, 153 ч.2, 152 ч.2, 70 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна у дохід держави. На підставі ст.71 КК України до призначеного, за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 жовтня 2003 року і остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна у дохід держави.

Вказаний вирок набрав законної сили 14 грудня 2009 року.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року було задоволено клопотання засудженого та зараховано йому у строк попереднього ув`язнення затримання та тримання під вартою, як запобіжний захід з 11 серпня 2009 року по 14 грудня 2009 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 жовтня 2003 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.115 ч.1, 185 ч.3, 70, 71 КК України на 7 років 8 місяців позбавлення волі. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2009 року, яка набрала законної сили 08 травня 2009 року, його було звільнено умовно-достроково на строк 08 місяців 10 днів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 11 травня 2002 року по 30 жовтня 2003 року, яке було застосовано до нього, у межах одного кримінального провадження, у строк покарання, у межах іншого кримінального провадження, оскільки, відповідно до ч.5 ст.72 КПК України, в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, на який є посилання в клопотанні та апеляційній скарзі, таке зарахування провадиться лише в межах того самого кримінального провадження.

Відтак, всі обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_7 не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4