Справа № 377/1044/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/621/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 13.06.2018
УХВАЛА
Іменем України

13 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі суддів :

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000230 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2018 року, яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка Чернігівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, фізична особа-підприємець, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
визнано винуватим та засудженоза ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Засудженого ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік звільнено на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 1490 гривень 10 копійок та моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, понесені витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 3000 гривень, всього 19490,10 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вироком вирішено питання щодо судового збору та речових доказів,

встановила:
Згідно з вироком 03 серпня 2017 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи біля входу до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в приміщенні клубного закладу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_12 , які виникли через ревнощі ОСОБА_9 до його дружини ОСОБА_13 , вирішив заподіяти ОСОБА_14 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій намір, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , перебуваючи на сходовій площадці біля входу до вказаного вище кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підійшов впритул до ОСОБА_12 , який також знаходився на цій площадці, і побачивши ОСОБА_9 розвернувся до останнього обличчям, та наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, один удар кулаком лівої руки в область лоба, та після цього не менше двох ударів кулаками по голові та обличчю. В результаті дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_12 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в області лівої гілки нижньої щелепи, закритого перелому нижньої щелепи в області лівого кута зі зміщенням уламків. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 134 від 07 грудня 2017 року тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, при нанесенні удару (ударів ) кулаками в область обличчя, по строку можуть відповідати 03.08.2017р. та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення нижньої щелепи та відновлення функції жування необхідний термін більше 21 доби.
Не погоджуючись з вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності своєї вини, просить скасувати вирок Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2018 року в частині задоволення цивільного позову, та в цій частині прийняти нове рішення, яким цивільний позов залишити без розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність судового слідства. При задоволенні цивільного позову надав перевагу доводам потерпілої сторони.

Вказує, що він та його захисник заявлені позовні вимоги не визнали. Його захисник просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки цивільний позов пред`явлений не до підсудного, а до іншої особи, в позовній заяві вказано особу « ОСОБА_15 » замість « ОСОБА_15 ». Дана помилка у встановленому законом порядку в судовому засіданні не була усунута.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, представника потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, прокурора, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за обставин наведених у вироку, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та кваліфікації його дій не оспорюються учасниками судового провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України, а саме, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, є вірною.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для скасування вироку в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, правильності кваліфікації його дій та в частині призначення покарання колегією суддів не встановлено. Підстав для скасування чи зміни вироку у цій частині колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів апелянта про те, що цивільний позов пред`явлений не до обвинуваченого, а до іншої особи, то вони є слушними, а вимоги апеляційної скарги у цій частині є частково обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за заподіяну їй шкоду.

Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому злочині визнав, а також його вина була доведена в суді першої інстанції. Наведене вказує на те, що обвинувачений визнав факт заподіяння ним шкоди і такий факт був доведений зібраними у справі доказами.

Тобто, цивільний позов у даному кримінальному провадженні повинен був пред`явлений до ОСОБА_9 . Між тим, у позовній заяві про відшкодування шкоди прізвище відповідача було зазначено як « ОСОБА_15 ». Незважаючи на те, що у позовній заяві прізвище відповідача відрізнялось від прізвища особи, яка притягалась до відповідальності і щодо якої надавались докази про завдання нею шкоди, суд належні потерпілому кошти у відшкодування заданої матеріальної та моральної шкоди стягнув із ОСОБА_9 . При цьому, в ході судового розгляду судом не було вжито будь-яких дій, направлених на уточнення прізвища відповідача. Окрім того, в порушення вимог ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не навів будь-яких мотивів, за яких він дійшов до висновку про ототожнення прізвищ « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_15 » та необхідність стягнення зазначених вище коштів саме із ОСОБА_9 . Зазначене порушення КПК України, на думку колегії суддів, перешкодило суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок в частині цивільного позову, а тому це порушення визнається колегією суддів істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За наявності зазначеного вище істотного порушення вимог кримінального процесуального закону вирок Славутицького міського суду від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_9 не може визнаватись законним та обґрунтованим у частині розв`язання цивільного позову, а тому він підлягає у цій частині скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення суперечностей у прізвищі відповідача, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунення зазначеного порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд зазначеного провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Підстав для залишення цивільного позову без розгляду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову -скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4