Справа № 461/4258/18
Провадження № 1-кп/461/412/18
13.09.2018 м. Львів
Галицький районний суд м. Львова
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч.3 ст.27-ч.2 ст.187, ч.3 ст. 27-ч. 2 ст.146 КК України та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених за ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_5 в силу стану здоров`я та міцних соціальних зв`язків не має намірів переховуватися від суду. Кримінальне правопорушення не може бути продовжене. Вплив на потерпілого обвинувачений не може здійснювати. Справа вже передана до суду, що свідчить про зібрання, на думку сторони обвинувачення, достатньо доказів. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 хворіє, а в медичній частині ДУ «Львівська установа виконання покарань» відсутні належні лікарські засоби, якими б підтримувався стан здоров`я обвинуваченого.
Крім цього, захисник обвинуваченої ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_8 , заявив клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_10 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що в обвинуваченої ОСОБА_10 на утриманні двоє неповнолітніх дітей та батьки-пенсіонери, донька є інвалідом з дитинства та потребує постійної опіки. На думку захисника, прокурором не доведено ризики, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_10 навпаки зацікавлена у швидкому та об`єктивному розгляді цієї справи , не має на меті переховуватись від органів розслідування і суду чи перешкоджати встановленню істини у справі.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за безпідставністю. Крім цього, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просили змінити час домашнього арешту з цілодобового на нічний.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора. Наполягали на задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора. Наполягали на задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
ОСОБА_5 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Він не працює. Не має міцних соціальних зв*язків.
ОСОБА_4 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вона не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Раніше судима і обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку.
Все це разом з тяжкістю санкції цієї статті свідчить про наявність ризику переховування обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від суду. Крім того, враховуючи насильницький характер злочину, існує ризик незаконного впливу цими обвинуваченими на потерпілого чи свідків з метою перешкоджання встановленню істині у кримінальному провадженні.
Відтак застосування до них більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тому суд відмовляє в задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому суд дійшов до переконання, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки такі обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Щодо клопотання прокурора в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, - суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При цьому КПК України не передбачає можливість продовження строку дії домашнього арешту на стадії судового розгляду справи. Така можливість передбачена КПК України лише в межах строку досудового розслідування. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч. 6 ст. 181 КПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193-196, 331, 532 КПК України, суд,

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 27-ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 27-ч. 2 ст. 146 КК України, до 13 листопада 2018 року включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, до 13 листопада 2018 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1