Провадження №1-кп/761/348/2018
В И Р О К
іменем України

06 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження 120 161 001 000 092 44 внесеного 25.07.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, в цивільному шлюбі, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого,судимого:

04.12.2014 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі (покарання відбув повністю), вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 14.07.2014, яким засуджено за ч.2 ст.185 до 3 років позбавлення волі на підставі звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки- виконувати самостійно,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 25.07.2016 приблизно о 09 год. 00 хв., перебуваючи поблизу супермаркету «Сільпо», розташованого в м. Києві по вул. Білоруській, 2, зустрів свого товариша, ОСОБА_8 , якому запропонував разом поїхати до центру міста Києва, а звідти до місця проживання. На зупинці громадського транспорту «станція метро Лук`янівська» в м. Києві ОСОБА_5 та ОСОБА_8 сіли до тролейбуса №18, який рухався у напрямку центру.

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна у пасажирів тролейбуса. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та використовуючи той фактор, що в салоні тролейбуса перебувало багато людей та створена тиснява, ОСОБА_5 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, діючи умисно повторно та таємно викрав з сумки ОСОБА_9 мобільний телефон «Леново А5000» вартістю 2400,00 грн., з сім картою мобільних операторів «МТС» та «Київстар», які матеріальної цінності для потерпілої не становлять з картою пам`яті об`ємом 16 Gb вартістю 200,00 грн,, а також грошовими коштами у сумі 200,00 грн., які знаходились в корпусі мобільного телефону, а всього майна на загальну суму 2800,00 грн.

Викрадене майно ОСОБА_5 непомітно для оточуючих передав ОСОБА_8 та наказав вийти з салону тролейбуса, а сам поїхав далі, таким чином розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, не оспорював, час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, обсяг та вартість викраденого за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.185 КК України.

Надав показання, в яких зазначив, що він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , який не був обізнаний щодо його намірів, 25.07.2016 приблизно о 09 год. 00 хв., сів до тролейбуса №18, який рухався у напрямку центру. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, так як в салоні тролейбуса перебувало багато людей, викрав з сумки потерпілої мобільний телефон «Леново», білого кольору, який передав ОСОБА_8

У скоєному розкаявся, просив суд суворо не карати, вказав, що крадіжку вчиняв з корисною метою для власного збагачення.

Стверджував, що критично ставиться до вчиненого та бажав би вибачитись перед потерпілою, запевнив, що зробив належні висновки та бажає змінити свій спосіб життя.

Враховуючи позицію обвинуваченого, думки інших учасників кримінального провадження, вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються; щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, встановлена винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, відсутність спричинених матеріальних збитків, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою за вчинення аналогічного злочину, на спеціальних обліках не перебуває, відсутність негативних даних з місця проживання.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі у межах, ближчих до мінімальних, визначених відповідною частиною санкції статті.

Судом встановлено, що 04.12.2014 року ОСОБА_5 був засуджений до покарання у виді 1 року позбавлення волі ( яке він відбув 04.12.2015 року) з визначенням самостійного відбування покарання вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 14.04.2014 року, яким обвинувачений засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому обвинувачений вчинив даний злочин у період іспитового строку, що підтверджується ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 14.02.2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Оболонського РС КМВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції про звільнення від призначеного покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_5 . Аналогічні відомості містяться й у відповіді органу пробації та підтверджуються листком реєстрації, копія якого надана на запит прокурора. Отже, у відповідності до вимог ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 14.07.2014 року у виді позбавлення волі.

У відповідності до висновків, викладених у п. 105 Постанови Великої палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-У111 в силу як прямої так і зворотної дії у часі. Отже ОСОБА_5 належить зарахувати попереднє ув`язнення у період з 24.01.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання вироку залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави стягнути витрати, пов`язані з залученням експерта у сумі 351 грн. 84 коп.

Вирішити долю речових доказів, у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарань за даним вироком та вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 14.07.2014 року остаточно призначити до відбуття покарання у виді 3 (років) та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 24.01.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дня позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 06.09.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 351 грн. 84 коп. в дохід держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Леново», що переданий під розписку потерпілій ОСОБА_9 залишити їй же за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: