АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1571/18 Справа № 185/3418/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймають участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000375 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні у суді першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Донецьк, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України порушення права на захист ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту.

Вважає, що слідчим дотримано вимоги положень ч. 1 ст. 52 КК України в частині обов`язкового залучення захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину з моменту набуття особою статусу підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 набула статусу підозрюваної 18 березня 2016 року, а не 17 березня 2018 року, як зазначено в ухвалі суду, та відповідно до матеріалів кримінального провадження 18 березня 2016 року повідомлення про підозру слідчим направлено поштою на адресу проживання ОСОБА_8 та 18 березня 2018 року прийнято рішення про залучення захисника для здійснення захисту ОСОБА_8 .

Також досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалося на підставі ухвали суду про здійснення спеціального досудового розслідування в порядку глави 24-1 КПК України, яка регламентує підстави та порядок проведення спеціального досудового розслідування і спеціального судового розгляду, а тому вказані судом факти не є порушенням права на захист та не перешкоджають здійсненню кримінального провадження.

Крім того, судом першої інстанції порушено розумні строки прийняття процесуального рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до обвинувального акту за ч. 1 ст. 258-3 КК України щодо ОСОБА_8 , орган досудового розслідування грубо порушив право на захист ОСОБА_8 , оскільки залучив їй захисника за недосконалою процедурою і, таким чином, не забезпечив в повній мірі права обвинуваченої на захист за її відсутності, тобто захисник був залучений вже після повідомлення про підозру, до початку судового провадження у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 не мала жодного побачення зі своїм захисником, взагалі ніколи не спілкувався з останнім, не узгоджувала позицію захисту.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який не заперечував щодо її задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Посилання суду на те, що органом досудового розслідування було грубо порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки залучив їй захисника за недосконалою процедурою і, таким чином, не забезпечив законом в повній мірі права обвинуваченої на захист за її відсутності, тобто захисник був залучений вже після повідомлення про підозру, до початку судового провадження у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 не мала жодного побачення зі своїм захисником, взагалі ніколи не спілкувалася з останнім, не узгоджувала позицію захисту, колегія суддів вважає таким, що не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000375 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, було повернуто прокурору, проте ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року зазначену ухвалу скасовано та обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні у суді першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018року задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4