Справа № 738/659/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/731/2018
Категорія - у порядку виконання вироку Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг, засудженому 13.02. 2017 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185, 70 КК України на чотири роки позбавлення волі, відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалюючи рішення суд вказав, що засуджений не довів свого виправлення, не готовий до самокерованої правослухняної поведінки за межами установи, подане ним клопотання є передчасним та не підтверджується зібраними матеріалами. ОСОБА_6 , перебуваючи в Криворізькій установі УВП №3, допускав порушення, за що на нього накладались стягнення. Під час відбування покарання у Менській ВК намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ. В поведінці засудженого не вбачається динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від покарання, мотивуючи тим, що суд формально віднісся до розгляду його клопотання, проігнорувавши ті обставини, що він сумлінно та старанно ставиться до своїх обов`язків, не має порушень трудової дисципліни, працює на громадських засадах без оплати праці, залучається до робіт з благоустрою установи, з працівниками адміністрації ввічливий, чемний та не має стягнень.

На думку засудженого, рішення суду мотивоване трьома суперечливими обставинами, які не були встановлені під час судового засідання, є надуманими та повністю суперечать дійсним фактам.

Суд безпідставно залишив поза увагою, що він характеризується, як особа, що дійсно жалкує про скоєння злочину, при цьому, позитивно характеризується адміністрацією установи та релігійною громадою, не має стягнень за весь час перебування в Менській ВК, має професію та бажає працювати з метою відшкодувати завдану його протиправними діями шкоду. На волі у нього мати, яка є інвалідом та хворіє на онкологічне захворювання, потребує стороннього догляду.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, думку прокурора, який заперечував проти доводів засудженого та просив про залишення рішення суду без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Виконання призначеного судом покарання є доцільним за умови, що ним досягається мета, окрім кари, ще й виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 , 13 лютого 2017 року був засуджений Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 , 70 КК України на чотири роки позбавлення волі. Строк відбуття покарання йому обчислюється з дня проголошення вироку, при цьому в строк відбування покарання зарахований термін попереднього ув`язнення з 11.06.2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на 25 березня 2018 року засуджений ОСОБА_6 відбув дві третини, призначеного судом покарання. В Менській виправній колонії № 91 відбуває покарання з 30 травня 2017 року. За цей час на оперативно-профілактичних обліках не перебував, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку установи.

За власним бажанням та відповідно поданої заяви з 13.11. 2017 року ОСОБА_6 виконує обов`язки робітника котельні установи. До виконання обов`язків ставиться сумлінно та з відповідальністю. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, які використовуються при виконанні роботи. Поставлені завдання виконує вчасно та якісно, за що був заохочений правами начальника відділення.

Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До виконання робіт відноситься з корисною ініціативою. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, приймає участь в їх організації та проведенні. Дотримується правомірних увічливих стосунків у взаємовідносинах з персоналом установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Така характеристика на засудженого ОСОБА_6 складена начальником відділення СПС №8, погоджена із заступником установи і затверджена начальником установи відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженому, суд вказав на наявність у нього стягнень під час перебування в місцях попереднього ув`язнення, які погашені. Стягнення були накладені 23 листопада та 16 грудня 2016 року правами начальника СІЗО, до постановлення вироку у справі. З того часу поведінка ОСОБА_6 змінилася, підтвердженням цього є характеристика на засудженого.

Висновки суду про відсутність динаміки в поведінці засудженого ОСОБА_6 , також є невірними.

Після грудня 2016 року ОСОБА_6 не мав стягнень, навпаки 23.04.2018 року йому правами начальника відділення була оголошена подяка за виконання покладених обов`язків робітника котельні установи та додержання правил поведінки, про що є довідка в матералах справи на а. с. 5.

Позиція представника виправної установи, який в суді першої інстанції заперечував проти умовно-дострокового-звільнення засудженого, вказавши, що він не став на шлях виправлення та потребує подальшого нагляду за поведінкою в умовах ізоляції від суспільства, нічим не аргументована і не може бути вирішальною при ухваленні судом рішення.

Відбуття, передбаченого законом строку покарання, а також сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними і достатніми доказами виправлення засудженого для застосування положень ст. 81 КК України.

У даному випадку, засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання в установі, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, про що свідчать відсутність стягнень та наявність заохочення, сумлінна праця працівником котельні, його участь у культурно-масових заходах установи, наявність соціально-корисних зв`язків на волі.

Позитивні зміни в поведінці засудженого, не можна розцінювати як пристосованість для досягнення поставленої мети домогтися умовно-дострокового звільнення, оскільки такі зміни в поведінці тривають протягом значного часу та вказують, що засуджений став на шлях виправлення, планує знайти роботу, відшкодувати збитки потерпілим та допомогти в догляді за тяжко хворою матір`ю.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 537-539, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2018 року про відмову йому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13.02. 2017 року умовно-достроково на один рік та 09 днів.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11