ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/1576/17 к щодо:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, з загальною базовою середньою освітою, який проходить навчання у державному вищому навчальному закладі «Одеській коледж транспортних технологій, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачується у тому, що він, 01.04.2016, приблизно о 19 годині, знаходячись спільно зі своєю знайомою ОСОБА_14 підійшли до ОСОБА_15 , який перебував спільно зі своїми знайомими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на саморобному майданчику біля залізничних колій позаду АЗС «Катрал», що розташоване за адресою: м. Одеса, вулиця Житомирська, 1 та запитав чи пам`ятає ОСОБА_15 про свій борг, після чого, ОСОБА_15 сказав, що ніякого боргу не має та не розуміє про що йде річ. Після чого, між хлопцями відбулась словесна перепалка, в результаті чого ОСОБА_13 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, із застосуванням до ОСОБА_15 фізичного насилля, що не є небезпечним для життя, повалив ОСОБА_15 на землю та утримував останнього шляхом придушення палкою до землі, тримаючи її обома руками, однак ОСОБА_15 вирвався та відбіг у сторону на відстань близько 10 метрів. Тоді, в свою чергу, ОСОБА_13 почав кидати каміння у сторону ОСОБА_15 , влучивши одним із каменів останньому в область правого стегна. Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_13 завдав ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді садна області лівого ліктьового суглоба, лівого та правого передплічь, сінця та садна правого стегна.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_15 , від 27.04.2016, у останнього виявлено наступні тілесні ушкодження: садна області лівого ліктьового суглоба та правого передплічь, синець та садно правого стегна.

Вказані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразились.

Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (синець-жовтувато- фіолетового кольору, садна - під бурими кірками вище рівня шкіри, частково відшарованими) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 01.04.2016.

Садна області лівого ліктьового суглоба, лівого та правого передплічь, синець та садно правого стегна як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_18 своїми неправомірними діями спричинив ОСОБА_15 умисне легке тілесне ушкодження.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 прийняв рішення з метою недопущення продовження конфлікту покинути саморобний майданчик, який розташований біля залізничних колій позаду АЗС «Катрал», за адресою: м. Одеса, вулиця Житомирська, 1.

ОСОБА_15 відійшовши від місця скоєння злочину приблизно 10-20 метрів вернувся назад за своїми речами, а саме рюкзаком сіро-синього кольору з написом «Monte Carlo», однак побачив свої речі в руках ОСОБА_13 .

Після чого, ОСОБА_15 почав просити ОСОБА_13 віддати йому його речі, однак ОСОБА_13 вказані речі не повернув власнику.

ОСОБА_15 одразу пішов додому та про вказану подію повідомив свого дідуся ОСОБА_19 , який в той же вечір звернувся до ОСОБА_20 , яка є законним представником ОСОБА_13 з проханням повернути вказані речі однак у поверненні речей було відмовлено.

Допитаний з приводу обвинувачення ОСОБА_13 свою вину у відкритому викраденні чужого майна не визнав і пояснив, що 01.04.2016, біля 18 годин він гуляв зі своєю знайомою Храмовою Лізою біля АЗС «Катрал», яка розташована по вул.. Житомирській у місті Одесі. В їх бік стали летіти каміння і вони зупинилися. Вони побачили його знайомого ОСОБА_21 , який спитав коли вони повернуть йому борг. Після цього між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_22 замахнувся на нього дерев`яною палкою. Він вихопив в нього цю палку, при цьому ОСОБА_22 випадково влучив нею в ОСОБА_23 . Він попросив ОСОБА_22 , щоб той більш так не робив і не ображав його дівчину. Потім він зняв з дерева рюкзак, який належав ОСОБА_22 і зажадав від нього вибачень перед ОСОБА_23 , для чого запропонував йому прийти через годину в обумовлене місце, проте ОСОБА_22 у визначене місце не прийшов і він пішов додому. Біля 22 годин він прийшов додому, рюкзак приніс з собою, оскільки мав наміри його повернути після вибачення, коли буде нормальна обстановка. При цьому ніякого мобільного телефону в рюкзаку не було. Біля полуночі додому прийшов дідусь ОСОБА_22 і попросив віддати йому мобільний телефон, віддати рюкзак він не просив. Зранку додому приїхали працівники поліції, запропонували йому проїхати до Малиновського відділу поліції, на що він погодився. Перебуваючи у відділі поліції він видав слідчому рюкзак ОСОБА_22 та написав заяву про добровільну видачу, текст якої йому продиктував слідчий ОСОБА_24 , надав слідчому показання про обставини подій. Крім того, обвинувачений в суді заявив, що ніякого корисного мотиву при заволодінні рюкзаком ОСОБА_22 він не мав, мав намір повернути його власнику після вибачень перед ОСОБА_23 , тілесних ушкоджень ОСОБА_22 він не наносив і вважає що ці тілесні ушкодження були спричинені потерпілому іншими особами.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_13 злочину, які викладені у обвинувальному акті, прокурором було запропоновано суду допитати потерпілого та свідків, дослідити документи, які на думку прокурора є доказами у кримінальному провадженні.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_15 , в присутності законного представника ОСОБА_19 пояснив, що з ОСОБА_25 він знайомий біля 3 років. Приблизно за 2 місяця до подій в них стався конфлікт на грунті того, що ОСОБА_26 схиляв його до дружби з його знайомими, з якими він, ОСОБА_22 не мав бажання спілкуватися. В 2016 році, точну дату він не пам`ятає, біля 16-17 годин, він гуляв з своїми друзями в районі залізничних колій по вул.. Житомирській в м. Одесі, де він зустрів ОСОБА_26 разом з його знайомою ОСОБА_27 . З початку він почав щось кричати на його адресу, після чого підійшов до нього і штовхнув його, взявши за одяг, від чого він впав на землю. ОСОБА_26 притиснув його палкою до землі, проте він вирвався і побіг на гірку. При цьому коли він вихопив у ОСОБА_26 палку і намагався нею захиститись, він випадково потрапив нею у ОСОБА_23 . ОСОБА_26 став кричати на його адресу що він боягуз, після чого почав кидати в нього камінням, яке лежало вдовж залізниці, при цьому одного разу каміння влучило в його ногу. Після цього до ОСОБА_26 підійшов незнайомий йому чоловік, який зробив йому зауваження, а він побіг в бік повороту вулиці. Зупинившись, він згадав, що залишив сумку, в якій знаходився мобільний телефон і яка до цих подій висіла на дереві. Повернувшись, він побачив, що сумки на дереві не має, а вона знаходиться у ОСОБА_26 . Він почав просити у ОСОБА_26 щоб той повернув її, проте ОСОБА_26 сказав, що поверне йому сумку у випадку, якщо той прийде «на район» та вибачиться перед ним. Після цього він сів на маршрутне таксі і поїхав додому. Ввечері його дідусь спілкувався з ОСОБА_26 та його бабцею, просив повернути належні йому речі, проте речі повернуті йому не були. Відповідаючи на питання учасників судового провадження, потерпілий впевнено заявив, що належне йому майно ОСОБА_26 забрав в нього з метою провчити його та принизити його, без мети наживи.

З метою перевірки достовірності показів потерпілого ОСОБА_15 судом був досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 21.12.2016 року (з дотатками) з участю потерпілого ОСОБА_15 , відповідно до якого потерпілий, перебуваючи на місці подій, надав показання, які в цілому співвідносяться з показаннями, наданими у суді;

- свідок ОСОБА_24 у суді пояснив, що 2.04.2016 року до чергової частини Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області звернувся ОСОБА_19 з заявою про злочин, вчинений відносно його онука. Дані про заволодіння його майном були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою кваліфікацією за ст. 186 ч.2 КК України. Відбувся допит неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 , під час якого він повідомив про обставини вчиненого відносно нього злочину, вказавши при цьому, що злочин був вчинений його знайомим ОСОБА_25 . Потім до відділу поліції був запрошений ОСОБА_26 , який в присутності своєї бабці добровільно видав рюкзак, який належав ОСОБА_22 ;

- неповнолітній свідок ОСОБА_14 , яка була допитана в присутності матері ОСОБА_28 , пояснила в суді про те, що в квітні 2016 року вона йшла біля адміністративної будівлі заводу «Оріон», уздовж залізниці разом зі своїм знайомим ОСОБА_29 . Вони зустрілись з раніше їй знайомим ОСОБА_30 , який був у супроводі трьох його знайомих. Між ОСОБА_26 і ОСОБА_22 сталася сварка, в ході якої ОСОБА_22 почав кидати в ОСОБА_26 каміння. Потім ОСОБА_22 взяв палку і намагався вдарити нею ОСОБА_26 , проте влучив в неї. Потім ОСОБА_26 повалив ОСОБА_22 на землю, при цьому він його не бив. ОСОБА_22 сказав ОСОБА_26 , що його незадовго до цього побили і він може сказати, що це зробив ОСОБА_26 . Після цього, ОСОБА_26 взяв сумку, яка належала ОСОБА_22 . ОСОБА_22 сказав що в сумці лежить телефон. ОСОБА_26 перевірив і сказав, що ніякого телефону там немає. Після цього ОСОБА_26 сказав: «поки ти не вибачишся перед Лізою, сумку я тебе не поверну». Потім вона пішла з цього місця і десь хвилин через 15 її наздогнав ОСОБА_26 , сумку ОСОБА_22 він забрав з собою. Крім того, свідок ОСОБА_14 в суді пояснила, що між ОСОБА_26 та ОСОБА_22 сталися недружні відносини, вона бачила як ОСОБА_22 кинув телефон о паркан, для чого він це зробив, їй не відомо. Сумку для себе ОСОБА_26 у ОСОБА_22 не брав.

З метою перевірки достовірності показів свідка ОСОБА_14 судом був досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 20.12.2016 року (з дотатками) з участю свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого свідок, перебуваючи на місці подій, надала показання, які в цілому співвідносяться з показаннями, наданими свідком у суді;

Окрім показань свідків, судом був досліджений інший докази сторони обвинувачення, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2016 року, яким зафіксований факт звернення законного представника неповнолітнього ОСОБА_15 ОСОБА_19 до правоохоронного органу з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, викладений короткій зміст обставин його вчинення;

- протокол огляду місця події від 02.04.2016 року, з якого вбачається, що місцем події є ділянка місцевості біля залізничних колій позаду АЗС «Катрал», що розташоване за адресою: м. Одеса, вулиця Житомирська, 1;

- висновок судово-медичного експерта №834, відповідно до якого, у ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна області лівого ліктьового суглоба, лівого та правого передпліч, синець та садно правого стегна.

Вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися.

Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень, слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3 доби до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 01.04.2016 р.

Садна області лівого ліктьового суглоба, лівого та правого передпліч, синець та садно правого стегна як кожне окремо, так і в сукупності мають незначні скоро- минущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 p., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол огляду предмета від 04.04.2016 року, згідно якого слідчим був оглянутий рюкзак сіро-синього кольору, вироблений з м`якої синтетичної тканини, на якому міститься надпис «Monte Carlo»;

- заява ОСОБА_13 про добровільну видачу рюкзака, який належить ОСОБА_15 ;

- висновок спеціаліста про вартість майна, відповідно до якого оцінювачем ПП «Трікод» ОСОБА_31 була визначена ринкова вартість рюкзака сіро-синього кольору з надписом «Monte Carlo», яка складає 101 гривню;

Суд надає оцінку наявним доказам сторони обвинувачення, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши вищевказані докази сторони обвинувачення, в їх сукупності, проаналізувавши їх на предмет належності та допустимості, суд визнає ці докази обвинувачення непереконливими та не належними, оскільки вони не підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. При цьому суд виходить з наступного.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. У злочинах, що посягають на власність, корисливий мотив проявляється передусім в тім, що особа бажає протиправно збагатитись за рахунок іншої особи (потерпілого), обертає певне майно на власну користь (або ж на користь третіх осіб) чи отримує майнову вигоду без обернення на свою користь відповідного майна.

Аналізуючи на предмет наявності в показах обвинуваченого, потерпілого та свідків обвинувачення фактичних даних, які б вказували на наявність у ОСОБА_13 корисливого мотиву при заволодінні майном ОСОБА_15 , суд не знаходить підстав для визнання цих показань джерелом доказів вчинення ОСОБА_13 злочину з метою протиправного збагачення за рахунок іншої особи. Навпаки, за переконанням суду, покази цих осіб підтверджують, що між обвинуваченим та потерпілим фактично склалися неприязні відношення, наявність яких стала причиною для вчинення ОСОБА_13 дій, правомірність яких оспорюється потерпілим. При цьому суд приймає до уваги показання потерпілого та свідка ОСОБА_14 про те, що незаконні дії, вчинені відносно належного потерпілому майна були скоєні обвинуваченим не з корисливою метою, а з метою примусити його до вчинення певних дій та з метою психологічного тиску, при умовах подальшого повернення власнику його майна. Суд також обґрунтовано вважає, що перелічені у вироку докази обвинувачення не спростовують позицію обвинуваченого с приводу мотивів вчинення ним дій, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном.

Відповідно до приписів ч. 2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Положення ч.4 цієї норми, а також положення ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, вказують на те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлено в діянні відсутність складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового слідства не доведена наявність корисного мотиву при вчиненні ОСОБА_13 злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, отже не доведено наявність обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони вказаного злочину, тому слід прийти до висновку про те, що в діях ОСОБА_13 відсутній склад злочину, передбачений ст. 186 ч.1 КК України в цілому, тому обвинуваченого необхідно виправдати на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, кримінальне провадження щодо нього закрити з підстав, встановлених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Суд не вирішує питання про повернення належного ОСОБА_15 рюкзака, добровільно виданого ОСОБА_13 і оглянутого слідчим, оскільки прокурором не надано будь-яких процесуальних документів, визначаючих його процесуальний статус і місце знаходження.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та виправдати його зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу цього злочину.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, закрити в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_32