Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/93/17
Провадження № 1-кп/670/2/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника обвинуваченої ОСОБА_8 -- ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представника потерпілих ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження № 0000139, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.06.2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Майдан-Карачіївецький, Віньковецького району, Хмельницької області, із вищою освітою, одруженої, працюючої головним спеціалістом управління соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації, на утриманні двоє малолітніх дітей, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Карачіївці, Віньковецького району, Хмельницької області, із середньою освітою, одруженої, не працюючої, жительки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілі ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження за таких обставин.

09.06.2016 року близько 19 години, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились на господарстві ОСОБА_10 , що розташоване в АДРЕСА_2 , туди ж прийшла ОСОБА_11 , і на ґрунті довготривалих неприязних відносин між ними виник конфлікт. ОСОБА_7 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла один удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_11 , чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді 1 синця на верхній лівій повіці біля зовнішнього куточка лівого ока розміром 1x0,5 см. Від вказаного удару ОСОБА_11 впала на землю, після чого ОСОБА_8 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла 11 ударів долонями рук та нігтями пальців рук по обличчі та шиї ОСОБА_11 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, 1 садна в лівій щічній ділянці розміром 2x0,2 см, 1 садна на правому крилі носа та кінчику носа справа розміром 1,5x0,2 см, 2 саден в правій щічній ділянці розмірами 1x0,3 см, 0,4x0,2 см, 1 садна на шкірі верхньої губи справа розміром 0,6x0,1 см, 1 садна на кінчику носа справа розміром 0,3x0,1 см, 3 саден на лівій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині розмірами 1,5x0,2 см, 1,3x0,2 см, 3x0,2 см, 1 синця на передній поверхні шиї по серединній лінії у верхній третині розміром 1,5х1 см. У подальшому ОСОБА_7 нанесла 9 ударів ногами в області тулуба потерпілої, чим спричинила ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді 2 синців в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні у верхній третині розмірами 2x1,5 см, 4,5x2,5 см, 2 синців в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні в середній третині розмірами 7x4 см, 4,5x2,5 см, 1 синця в ділянці лівого плеча в середні третині по передньо-зовнішній поверхні розміром 1x1 см, 1 синця в ділянці лівого плеча в нижній третині по передній поверхні розміром 0,6x0,6 см, 1 синця в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в середній третині розміром 2x1,5 см, 1 синця в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в нижній третині розміром 1x1 см, 1 садна на тильній поверхні правої кисті в ділянці 2 п`ясної кістки розміром 0,6x0,2 см. Потім ОСОБА_7 забравши у ОСОБА_10 з рук дерев`яну палицю, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла нею 1 удар в область лівого плеча та 2 удари в область правої ноги ОСОБА_11 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді 2 синців в ділянці правого колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні розмірами 7x2 см, 6x2 см, 1 синця на задній поверхні лівого плечового суглобу розміром 7x3 см. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Таким чином, своїми діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, 14.06.2016 року близько 16.30 год. ОСОБА_7 , взявши наповнене нечистотами металеве відро, пішла з ним на господарство ОСОБА_10 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , де на подвір`ї, на ґрунті довготривалих неприязних відносин, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, наклала металеве відро на голову ОСОБА_10 , виливши на неї нечистоти, та нанесла кілька ударів невідомим предметом по поверхні відра. Коли ОСОБА_10 впала на землю, то ОСОБА_7 , вихопивши із її рук дерев`яну палицю, умисно нанесла палицею три удари в область обличчя та один удар по кисті лівої руки, чим спричинила потерпілі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, поверхневі саднені рани в ділянці обличчя, поверхневої забійної рани на тильній поверхні лівої кисті в проекції зап`ястя розміром 0,5x0,2 см, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями, які виразились у грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих злочинах за обставин, викладених в обвинувальному акті, не визнали.

Так, згідно з показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 весною 2016 року у її чоловіка та ОСОБА_11 виникли близькі відносини, та оскільки ОСОБА_10 надавала їм для зустрічей приміщення, то через це у неї з потерпілими тепер неприязні стосунки. 09.06.2016 року на подвір`ї ОСОБА_10 ініціатором словесної перепалки стала ОСОБА_11 , вона ж першою розпочала потасовку, і під час шарпанини вкусила її за палець на правій руці. ОСОБА_13 відштовхувала від себе ОСОБА_14 руками, а ОСОБА_15 , намагаючись припинити бійку, відтягувала її від потерпілої, та у свою чергу також відштовхувала ОСОБА_14 , проте ударів їй не наносила. У цей момент на подвір`я забіг чоловік ОСОБА_11 , вдарив кулаком у щелепу дочку ОСОБА_16 , після чого обвинувачені пішли додому. З приводу отримання тілесних ушкоджень ні вона, ні дочка із заявами нікуди не зверталися, а тілесні ушкодження ОСОБА_17 міг заподіяти чоловік ОСОБА_18 , який постійно її бив.

З приводу інциденту 14.06.2016 року ОСОБА_13 показала, що в той день з обіду ОСОБА_10 підійшла до її воріт, почала клясти, а пізніше дочка ОСОБА_16 по телефону повідомила, що вона безперестанку товче палкою по паркану. Повернувшись через деякий час додому, ОСОБА_13 застала плачучу дочку, і дізналась, що ОСОБА_16 , щоб відігнати ОСОБА_19 від воріт, вилила на неї застояну воду із пластмасового відра від оселедців. Покази свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_15 побила ОСОБА_19 , обвинувачена вважає неправдивими та помстою за те, що вона давала свідчення у кримінальній справі проти її брата, де ОСОБА_21 була потерпілою.

Обвинувачена ОСОБА_7 суду показала, що 14.06.2016 року приїхала в с. Майдан-Карачіївецький в гості до своєї матері ОСОБА_8 . Із свого двору вона бачила, як ОСОБА_22 із великою палицею в руках провела племінника ОСОБА_23 , а потім дійшла до її воріт, і почала товкти палицею по металевому паркану, кричала, обзивала, матюкалась, кляла їй і дітям. ОСОБА_15 просила потерпілу вступитися, не лякати дітей криками, але вона не реагувала. Щоб втихомирити ОСОБА_10 , обвинувачена взяла біля гаража відро із брудною водою, відкрила хвіртку і вихлюпнула. Частина води попала на землю, а частина на потерпілу, яка почала кликати сусідку ОСОБА_24 , а потім пішла додому. Через якийсь час до будинку ОСОБА_10 повернувся на автомобілі ОСОБА_25 , ще приблизно через 15 хвилин прибігла ОСОБА_26 , а пізніше приїхала швидка і поліція. На подвір`я ОСОБА_10 того дня вона не заходила, тілесних ушкоджень їй не наносила.

09.06.2016 року її мати ОСОБА_13 , почувши з боку господарства ОСОБА_10 слова «ой ОСОБА_27 , не бий», та подумавши, що бабку вдарив ОСОБА_18 , пішла подивитись, а ОСОБА_15 за нею. Коли вони стояли і розмовляли із ОСОБА_28 , то із криком надбігла ОСОБА_29 й одразу ж налетіла на ОСОБА_30 . Вони почали борюкатись, впали, ОСОБА_15 намагалась їх розборонити та відтягувала матір. ОСОБА_29 вчепилась руками ОСОБА_31 у волосся, а ОСОБА_18 завдав їй удар кулаком в обличчя. Потерпілу вона не била, палкою ударів їй не наносила, а тапочки, у які була взута, загубила за хвірткою, коли втікала разом з матір`ю із господарства ОСОБА_10 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненому, їхня винуватість повністю підтверджується сукупністю досліджених у ході судового розгляду доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_11 показала, що здійснює догляд за своєю тіткою ОСОБА_10 , а обвинувачена ОСОБА_13 , із якою вона перебуває у неприязних стосунках, живе навпроти тітки. 09.06.2016 року під вечір вона принесла тітці їсти і застала на подвір`ї ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які про щось говорили із ОСОБА_34 . Коли ОСОБА_29 зайшла на двір, ОСОБА_15 підбігла до неї, та з розмаху вдарила правим кулаком у лівий висок. Від удару потерпіла впала на спину, після чого обвинувачена почала копати її ногами по різних частинах тіла, кімнатні тапочки позлітали з її ніг, а потім продовжила бити кулаками, тягнула за волосся, душила і кричала, щоб ОСОБА_29 дала подивитись телефон. Вона намагалась встати, але до ОСОБА_35 приєдналась її мати, яка теж стала бити потерпілу долонями по обличчю, драпала нігтями, та питала, чи до неї дзвонив її чоловік. ОСОБА_10 кричала, просила припинити бійку, проте обвинувачені на це не реагували. Потім ОСОБА_15 видерла у тітки палку і вдарила нею ОСОБА_14 кілька разів, від чого палка на ній розламалась. Через деякий час прибіг чоловік потерпілої ОСОБА_36 і відтягнув від неї ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які пішли додому, а ОСОБА_29 викликала поліцію. Після побиття вона не могла встати, і наступного дня її відвезли у лікарню. Однак від госпіталізації вона відмовилась, та лікувалась вдома.

Із показів потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що раніше із обвинуваченими вона була в добрих стосунках, а на теперішній час -- у неприязних. 14.06.2016 року з обіду, виганяючи на пасовище корову, вона побачила ОСОБА_32 , яка знаходилась на своєму господарстві, і спитала, за що вона та ОСОБА_13 побили її племінницю ОСОБА_14 , на що ОСОБА_15 відповіла, що виллє на неї людські екскременти. Повернувшись додому, потерпіла пішла на обору скидати гній, і в цей час до неї зайшла ОСОБА_15 , яка тримала у руках невелике старе металеве відро, вилила на неї зверху щось смердюче, натягнула їй відро на голову і стала товкти по ньому зверху. ОСОБА_10 впала на землю, після чого ОСОБА_15 почала бити її палкою, розбивши ліву руку. Потерпіла втратила свідомість, а прийшовши до тями побачила біля себе ОСОБА_20 , яка піднімала її із землі. Обвинуваченої біля них уже не було. Прийшла племінниця ОСОБА_29 , подзвонила до ОСОБА_23 , який вернувся з дороги та викликав поліцію. Потім приїхала швидка. ОСОБА_29 помила потерпілу, і швидка допомога забрала її у лікарню, де вона пролежала три тижні. Хустку, у якій вона була тоді одягнута, вилучили працівники поліції, а жакет і тапочки ОСОБА_22 спалила, як повернулась із лікарні. Крім того, потерпіла показала, що 09.06.2016 року під вечір до неї на господарство прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , і почали щось говорити за ОСОБА_37 . Побачивши, що остання зайшла на подвір`я, ОСОБА_15 підбігла до неї, нанесла удар кулаком у голову, а потім удвох із ОСОБА_38 били її кулаками по обличчю та тягнули за волосся.

Згідно показань свідка ОСОБА_39 , його дружина ОСОБА_29 того дня під вечір пішла через город до своєї тітки ОСОБА_10 . Через деякий час, почувши крики останньої, він побіг туди, і побачив на подвір`ї, як ОСОБА_15 та ОСОБА_13 б`ють ногами ОСОБА_40 , яка лежала на землі. Побачивши його, обвинувачені припинили бійку, та втекли із подвір`я. У ОСОБА_11 були синці на ногах, руках, на животі та на плечах.

Свідок ОСОБА_41 показала, що проживає по сусідству із обвинуваченими та потерпілими. Підвечір, числа не пам`ятає, вона побачила, як ОСОБА_29 йшла до своєї тітки ОСОБА_10 , а потім було чути як бабка кричить «люди, що ви робите». Заховавшись у садку за трактором, ОСОБА_42 стала свідком того, як лежачу на землі вище погреба на спині ОСОБА_14 била ногами нижче тулуба ОСОБА_15 , а ОСОБА_13 наносила удари руками в область голови. ОСОБА_10 стояла неподалік і кричала, а потім ОСОБА_15 видерла з її рук палку і продовжила бити нею ОСОБА_37 . Згодом на двір з дороги зайшов чоловік ОСОБА_11 , бійка припинилась, і він почав піднімати дружину із землі. Крім того, ОСОБА_41 показала, що 14.06.2016 року після обіду виганяла худобу на пасовище разом із ОСОБА_10 і чула, як та кричала до ОСОБА_35 , що вона з ОСОБА_38 безсовісні, бо побили її племінницю ОСОБА_43 . Незабаром, знаходячись біля криниці, ОСОБА_42 побачила, як ОСОБА_10 заходить до своєї обори з вулиці, а до неї з металевим відром побігла ОСОБА_15 , та після цього було чути, як ОСОБА_10 кричала «люди рятуйте».

Відповідно до показів свідка ОСОБА_26 , у червні 2016 року, числа не пам`ятає, йдучи в селі по вулиці вона почула крик ОСОБА_10 «допоможіть, вбивають вороги», і швидко забігла на господарство. Потерпіла лежала на оборі біля хліва, а ОСОБА_15 без слів наносила їй удари палкою. Побачивши її, ОСОБА_15 кинула палку, схватила металеве відро, яке знаходилось неподалік, і побігла. ОСОБА_20 допомогла потерпілій звестись, завела її до хати і зателефонувала до ОСОБА_11 , бо у ОСОБА_44 були побиті ноги, руки, подряпане обличчя, на руках кров, від її мокрого та брудного одягу несло неприємним запахом, схожим на запах мочі, але залишків фекалій на ньому видно не було. По приїзді працівників поліції ОСОБА_20 видала їм палку, якою ОСОБА_15 била потерпілу, і хустку білого кольору із слідами крові, яка була на бабці в момент побиття. Крім того, ОСОБА_20 вказувала, що на оборі було сухо, і в тому місці, де лежала ОСОБА_22 , тваринних відходів не було.

За показаннями свідка ОСОБА_45 , в обід 14.06.2016 року він відвідав свою тітку ОСОБА_10 і поїхав по справах. Однак серед дороги до нього зателефонувала сусідка ОСОБА_46 , повідомила, що тітку побили і попросила вернутись. Біля ОСОБА_10 , у якої було подряпане обличчя та розбита рука, знаходились ОСОБА_47 і його сестра ОСОБА_48 . Одяг на тітці та хустка були мокрі із неприємним запахом, і вона сказала, що на неї із відра вилила ОСОБА_49 .

Свідок ОСОБА_50 у суді засвідчила, що 14.06.2016 року, коли вона йшла по воду до криниці, то бачила, як ОСОБА_10 , стоячи навпроти воріт обвинувачених, лаялась, виражалась нецензурно, а потім покликала її. Однак ОСОБА_24 підходити до неї не захотіла, а приблизно через 20 хвилин пішла додому до ОСОБА_51 дізнатись, що саме у неї хотіла ОСОБА_10 . Згодом прийшла заплакана ОСОБА_15 і розповіла, що бабка її обзивала, а десь за півгодини після цього до будинку ОСОБА_10 під`їхала карета швидкої допомоги.

Згідно показань свідка, фельдшера ОСОБА_52 пункту екстреної медицини катастроф ОСОБА_53 , 14.06.2016 року за викликом із поліції вона приїхала на місце події у с. Майдан-Карачіївецький та у подальшому супроводжувала ОСОБА_10 до лікарні. У потерпілої були садна на обличчі, вона плакала, розказуючи, що її облили, на голові і одязі було видно щось засохше із неприємним запахом, схожим на тваринні відходи, але не фекалії.
Допитаний як свідок лікар-стажист ОСОБА_52 пункту екстреної медицини катастроф ОСОБА_54 дав аналогічні показання, уточнивши, що у ОСОБА_10 були садна на чолі та на щоці, та з її слів вона посварилась із сусідкою, яка прийшла і побила її. Крім того, одяг потерпілої був брудний із слідами засохлої речовини та запахом помиїв, проте характерного запаху людських фекалій не відчувалось.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_55 , за сімейними обставинами вона з квітня по вересень 2016 року постійно проживала у ОСОБА_8 . 14.06.2016 року ОСОБА_21 бачила, як ОСОБА_10 товкла палкою по паркану ОСОБА_51 і обзивала ОСОБА_32 , яка стояла біля хвіртки, нецензурними словами. На прохання останньої припинити лайку ОСОБА_22 не реагувала, тому ОСОБА_15 вилила на неї застояну воду із пластмасового відра від оселедців і після цього потерпіла пішла додому. ОСОБА_15 із свого двору не виходила. Через деякий час до будинку ОСОБА_10 приїхала карета швидкої допомоги та працівники поліції.

Крім того, ОСОБА_21 показала, що 09.06.2016 року вона стала свідком інциденту між ОСОБА_38 та ОСОБА_56 на подвір`ї ОСОБА_10 , які між собою шарпались, потім разом впали, а ОСОБА_15 відтягувала ОСОБА_33 в сторону. Через якийсь час надійшов ОСОБА_57 , вдарив ОСОБА_32 по щоці, і сутичка припинилась.

Об`єктивно винуватість обвинувачених також підтверджується такими дослідженими судом доказами.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по факту заподіяння тілесних ушкоджень 09.06.2016 року потерпілій ОСОБА_11 підтверджується:

-- розпискою потерпілої ОСОБА_11 від 09.06.2016 року про добровільну видачу працівникам поліції однієї розламаної дерев`яної палиці, вказавши, що нею її побили ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , та однієї пари взуття, залишеного після побиття;

-- протоколом огляду предмета від 10.06.2016 року, згідно з яким було оглянуто видані ОСОБА_11 09.06.2016 року дерев`яну палицю із двох уламків шириною 2 см та довжиною 22,5 та 13 см відповідно, із слідом від розламування, та пару жіночого взуття;

-- постановою про визнання предмету речовим доказом, прилучення до справи речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.06.2016 року, згідно змісту якого дерев`яну палицю та пару жіночого взуття визнано речовим доказом та здано на зберігання в камеру речових доказів Віньковецького відділення поліції;

-- протоколом проведення слідчого експерименту із фотоілюстраціями від 22.12.2016 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 , під час проведення якого ОСОБА_11 показала домогосподарство ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 ; вказала місце розташування обох обвинувачених на домогосподарстві ОСОБА_10 у момент, коли вона туди прийшла, та показала ділянку обличчя із лівого боку, куди ОСОБА_7 нанесла їй перший удар;
-- протоколом проведення слідчого експерименту із фотоілюстраціями від 22.12.2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_58 , у ході якого остання вказала місцезнаходження трактора, за яким вона ховалась, спостерігаючи за бійкою на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_10 АДРЕСА_3 , та показала місце, де ОСОБА_8 й ОСОБА_7 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;
-- протоколом проведення слідчого експерименту із фотоілюстраціями від 22.12.2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , під час проведення якого свідок показала хвіртку, через яку на її домогосподарство зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та місце на подвір`ї, де вони побили ОСОБА_11 .
Винуватість ОСОБА_7 по факту заподіяння тілесних ушкоджень 14.06.2016 року потерпілій ОСОБА_10 підтверджується:

-- протоколом огляду предмета від 16.06.2016 року, відповідно до якого було оглянуто жіночу хустку білого кольору із візерунками квітів по краях, на якій наявні плями чорно-сірого та бурого кольорів, та дерев`яну палицю довжиною 126 см середньою шириною 3 см, на якій наявні сліди залишків речовини буро-червоного кольору;

-- постановою про визнання предмету речовим доказом, прилучення до справи речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.06.2016 року, згідно змісту якого дерев`яну палицю та жіночу хустку, які 14.06.2016 року з домогосподарства ОСОБА_10 добровільно видала свідок ОСОБА_26 , визнано речовим доказом та здано на зберігання в камеру речових доказів Віньковецького відділення поліції;

-- протоколом проведення слідчого експерименту із фотоілюстраціями від 22.12.2016 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , у ході проведення якого потерпіла показала місце на своєму подвір`ї біля сараю, де вона знаходилась в той момент, коли зайшла ОСОБА_7 із відром у руках, та показала місце, де обвинувачена її побила.
За даними висновків судово-медичних експертиз № 140 та № 141 від 18.08.2016 року, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, поверхневі саднені рани в ділянці обличчя, які могли утворитись незадовго до госпіталізації у Віньковецьку ЦРЛ, можливо в термін та за обставин, які вказані в постанові слідчим про призначення судово-медичної експертизи, та на які вказує підекспертна, тобто 14.06.2016 р.

Поверхневі саднені рани в ділянці обличчя могли утворитись від травматичної дії: твердих предметів, або при співударі до тупих твердих предметів, в даному випадку могли виникнути від ударів тупим твердим предметом, яким могло бути і відро.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку могла утворитись від ударів тупим твердим предметом (предметами) по обличчі та волосистій частині голови, від співудару головою до тупих твердих предметів, тобто могла утворитись від всіх травматичних дій в ділянки обличчя та волосистої частини голови в сукупності. В даному випадку могла виникнути від ударів по голові тупим твердим предметом, яким могло бути відро. Ушкодження в ділянці обличчя у вигляді поверхневих саднених ран можуть бути точками прикладання травмуючої сили, від дії якої виник струс головного мозку.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, поверхневі саднені в ділянці обличчя в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тілесне ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани на тильній поверхні лівої кисті в проекції зап`ястя розміром 0,5х0,2 см могло утворитись від травматичної дії тупим твердим предметом продовгуватої форми або при співударі даною ділянкою до подібного тупого твердого предмету, за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Наявні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження не є характерними для утворення їх при падінні з висоти власного зросту.

Згідно з висновком повторної судово-медичної експертизи № 260 від 23.03.2018 року, проведеної на підставі ухвали суду за клопотанням сторони захисту, у ОСОБА_10 за станом на 14-26.06, 13.07.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, саднених поверхневих ран обличчя, рани тильної поверхні лівої кисті.

Струс головного мозку міг утворитись не менше як від одного удару тупим твердим предметом, так і від удару об такий при падінні потерпілої з висоти власного зросту, не виключено, в час та за обставин, що вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Рана тильної поверхні лівої кисті могла утворитись не менше як від одного удару тупим твердим предметом, так і від удару об такий та могла утворитись за 5-18 діб до моменту проведення судово-медичної експертизи 13.07.2016 р., що не виключає можливості його утворення в час та за обставин, що вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Але у зв`язку з тим, що ні стан дна, ні стан кірочки ран обличчя (колір, ступінь її припіднімання, ступінь відшарування) та точна локалізація не описанні в представленій медичній документації, а також відсутність слідів загоєння при обстеженні ОСОБА_10 13.07.2016 р., говорити про давність, механізм їх утворення, кількість травмуючої дії не представляється можливим.

Оскільки експерти не змогли встановити, від якої саме кількості ударів потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та саднені рани в ділянці обличчя, не вказала точно і потерпіла, скільки разів вдарила зверху по відру ОСОБА_7 і чим саме, але разом з тим у суду немає підстав не довіряти показам потерпілої, які нічим не спростовуються, а інші дані про кількість нанесених ударів відсутні, суд доходить висновку про доведеність факту нанесення обвинуваченою ОСОБА_7 кількох ударів невідомим предметом по поверхні відра, а не п`яти ударів кулаками, як зазначено в обвинуваченні.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 107 та № 108 від 21.06.2016 року, у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, 1 синець на верхній лівій повіці біля зовнішнього куточка лівого ока розміром 1x0,5 см, 1 садно в лівій щічній ділянці розміром 2x0,2 см, 1 садно на правому крилі носа та кінчику носа справа розміром 1,5x0,2 см, 2 садна в правій щічній ділянці розмірами 1x0,3 см, 0,4x0,2 см, 1 садно на шкірі верхньої губи справа розміром 0,6x0,1 см, 1 садно на кінчику носа справа розміром 0,3х0,1 см, 3 садна на лівій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині розмірами 1,5х0,2 см, 1,3x0,2 см, 3x0,2 см, 1 синець на передній поверхні шиї по серединній лінії у верхній третині розміром 1,5x1 см, 2 синці в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні у верхній третині розмірами 2x1,5 см, 4,5x2,5 см, 2 синці в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні в середній третині розмірами 7x4 см, 4,5x2,5 см, 1 синець в ділянці лівого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні розміром 1x1 см, 1 синець в ділянці лівого плеча в нижній третині по передній поверхні розміром 0,6x0,6 см, 1 синець на задній поверхні лівого плечового суглобу розміром 7x3 см, 1 синець в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в середній третині розміром 2x1,5 см, 1 синець в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в нижній третині розміром 1x1 см, 2 синці в ділянці правого колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні розмірами 7x2 см, 6x2 см,1 садно на тильній поверхні правої кисті в ділянці 2 п`ясної кістки розміром 0,6x0,2 см.

Дані тілесні ушкодження можуть мати давність утворення в межах 1 доби від моменту заподіяння до огляду проведеного 10.06.2016 р., могли утворитись і в термін та за обставин, які вказані в постанові слідчим про призначення судово-медичної експертизи та вказує підекспертна, тобто 09.06.2016 р.

Синець на верхній лівій повіці біля зовнішнього куточка лівого ока міг утворитись від травматичної дії тупого твердого предмету можливо із обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі до тупого твердого предмету, в даному випадку міг утворитись і від удару неозброєним кулаком руки сторонньої особи.

Поодинокі садна в лівій щічній ділянці, на правому крилі носа та кінчику носа справа, на шкірі верхньої губи справа, на кінчику носа справа, садна в правій щічній ділянці та на лівій передньо-боковій поверхні шиї у верхній третині могли утворитись від не менше 9 травматичних дій тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і нігті, в даному випадку могли виникнути від дії нігтів пальців рук сторонньої особи.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку - могла утворитись від всіх травматичних дій в ділянки обличчя та волосистої частини голови в сукупності, тобто і від ударів тупими твердими предметами і при співударі головою до тупих твердих предметів. Ушкодження м`яких тканин в ділянці обличчя є точками прикладання травмуючої сили, від дії якої міг виникнути струс головного мозку.

Синець на передній поверхні шиї по серединній лінії у верхній третині розміром 1,5x1 см - міг утворитись від травматичної дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути і пальці руки сторонньої особи.

Синці в ділянці правого плеча, лівого плеча, правого стегна, на тильній поверхні правої кисті могли утворитись від не менше 9 травматичних дій тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі до тупих твердих предметів в даному випадку могли утворитись і від ударів тупих твердих предметів, якими могли бути і неозброєний кулак руки, і нога взута сторонньої особи (осіб).

Синці в ділянці правого колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні та на задній поверхні лівого плечового суглобу могли утворитись від 2-3 травматичних дій тупих твердих предметів продовгуватої форми або при співударі до подібних тупих твердих предметів, в даному випадку могли виникнути і від ударів палицею.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синець на верхній лівій повіці біля зовнішнього куточка лівого ока, садна в ділянці обличчя - в сукупності, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Синці в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні у верхній третині, в ділянці правого плеча по передньо-зовнішній поверхні в середній третині, в ділянці правого колінного суглобу по передньо-зовнішній поверхні, поодинокі синці на передній поверхні шиї по серединній лінії у верхній третині, в ділянці лівого плеча в середній третині по передньо-зовнішній поверхні, в ділянці лівого плеча в нижній третині по передній поверхні, в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в середній третині, в ділянці правого стегна по зовнішній поверхні в нижній третині, на задній поверхні лівого плечового суглобу, садно на тильній поверхні правої кисті в ділянці 2 п`ясної кістки - за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Допитана судом в режимі відеоконференції лікар судово-медичний експерт ОСОБА_59 пояснила, що отримані потерпілою ОСОБА_10 тілесні ушкодження не є характерними для падіння з висоти власного зросту, у ділянку голови мало місце прикладання травмуючої сили, а поверхневі ушкодження на обличчі могли виникнути і від дії тупих твердих предметів, яким могло бути і відро. По синцях, які наявні були у потерпілої ОСОБА_11 неможливо із точністю визначити характер травмуючого предмета, але це могла бути і нога взута, і кулак.

Судом було оглянуто речові докази по кримінальному провадженню -- дерев`яну палицю, два уламки дерев`яної палиці, жіночу хустку та кімнатні тапочки.

Оглянувши палку, ОСОБА_10 вказувала, що саме цією палкою, яку працівникам поліції видала ОСОБА_20 , ОСОБА_15 нанесла їй кілька ударів, розбивши при цьому ліву руку.

Також потерпілі звертали увагу суду, що оглянуті два уламки дерев`яної палиці залишились від палки ОСОБА_10 , якою ОСОБА_7 , вихвативши в останньої, наносила удари ОСОБА_11 09.06.2016 року.

При огляді тапочок потерпілі наголошували, що саме в них була взута ОСОБА_7 09.06.2016 року, коли прийшла на господарство ОСОБА_10 , та втікаючи додому залишила їх.

Оглядом жіночої хустки встановлено, що на ній наявні забруднення невідомого походження, а на кінцях -- сліди бурого кольору, та згідно пояснень ОСОБА_10 це може бути її кров.

Оцінюючи досліджені докази по кримінальному провадженні в їх сукупності, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 повністю доведена, та їхні дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Водночас суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 вилила на ОСОБА_10 із відра саме людські фекалії. Особисто обвинувачена у судовому засіданні не заперечувала, що вихлюпнула на потерпілу застояну воду із відра з-під оселедців. Потерпіла твердила, що то були людські фекалії, а свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_53 та ОСОБА_54 впевнено вказували на те, що одяг на ОСОБА_10 був мокрий, із неприємним запахом, але без слідів фекалій. Не виявлено було таких судом і під час огляду речового доказу - хустки. Разом з тим, показання обвинуваченої про те, що на подвір`я ОСОБА_10 вона не заходила, а брудну воду вилила на неї біля своїх воріт, спростовуються показами свідка ОСОБА_58 , яка ствердила, що ОСОБА_7 перебігала через дорогу на господарство ОСОБА_10 із металевим відром у руках.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_7 вилила на потерпілу нечистоти, і тим самим повела себе нахабно по відношенню до неї, зневаживши існуючі загальновизнані правила поведінки і моральності, з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства грубо порушивши громадський порядок, тобто вчинила хуліганство.

Свідчення ОСОБА_55 стосовно того, що ОСОБА_7 вилила на ОСОБА_10 застояну воду біля своїх воріт суд сприймає критично, оскільки ОСОБА_55 на час події проживала у сім`ї ОСОБА_8 , тому, на думку суду, вона намагалась пом`якшити відповідальність обвинуваченої.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винні у скоєнні кримінальних правопорушень, то підлягають покаранню.

Призначаючи покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України обвинуваченої ОСОБА_7 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку, тобто ОСОБА_10 .

Обвинувачені раніше не судимі, вперше вчинили злочин невеликої тяжкості, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебувають, за місцем свого проживання характеризуються позитивно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим виду та розміру покарання, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому в силу закону їй не може бути призначено покарання, зокрема, у виді арешту чи обмеження волі, що передбачені санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності, оскільки за положеннями ст. 60 КК України арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років, а згідно зі ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
Водночас суд погоджується із позицією захисника ОСОБА_9 про закінчення строків давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.
Так, злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обвинуваченими було вчинено 09.06.2016 року, отже з дня його вчинення і до часу ухвалення вироку минуло два роки, від досудового слідства і суду вони не ухилялись, даних про вчинення ними іншого злочину немає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Частиною 1 ст. 125 КК України визначено, що умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Отже, у вказаному випадку обвинувачені підпадають під дію ст. 49 КК України.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за Кримінально-процесуальним кодексом 1960 р.), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Частина 5 ст. 74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 протягом всього часу судового розгляду свою вину у вчиненому не визнавали, стверджуючи, що потерпілих вони не били, між ними була лише словесна перепалка, свідки були підкуплені, давали неправдиві свідчення і оговорили їх, тому обвинувачення необґрунтовано.
Захисник, вважаючи вину обвинувачених недоведеною жодними доказами, просив суд провадження закрити або ж звільнити їх від кримінальної відповідальності за строками давності.
Отже, з врахуванням того, що сторона захисту фактично заперечувала проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагала закрити її за відсутністю складу злочину (недоведеністю вини), суд, дійшовши висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що виразилось в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_11 , мало місце і містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин вважає за необхідне призначити обвинуваченим за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити їх від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, та цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, суд доходить такого.
Позивач ОСОБА_11 просила солідарно стягнути на її користь із обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 1189,29 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрати на придбання медикаментів у зв`язку з лікуванням, та 20000 гривень моральної шкоди.
Позивач ОСОБА_10 просила стягнути на її користь із обвинуваченої ОСОБА_7 4761,73 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, потрачених на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення у зв`язку з лікуванням, та 20000 гривень моральної шкоди.
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити, відповідачі, тобто обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказані позови не визнали.
Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Статтями 1166, 1167 ЦК України визначено загальні підстави відшкодування майнової та моральної шкоди.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт хуліганських дій з боку обвинуваченої ОСОБА_7 , а також нанесення тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_10 , та перебування останньої у зв`язку з цим на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Віньковецької ЦРЛ в період з 14.06.2016 року по 26.06.2016 року, та в терапевтичному відділенні із 27.06.2016 року по 06.07.2016 року, понесені нею витрати на лікування у сумі 4761,73 гривень, що випливає із даних медичних карток стаціонарного хворого № 2292 та № 3154, а саме переліку призначених медикаментів та придбаних згідно чеків в аптеці, підлягають до задоволення повністю.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до ст. ст. 81, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У судовому засіданні позивачем ОСОБА_11 не доведені понесені нею на лікування витрати у сумі 1189,29 гривень, оскільки згідно її показів та даних судово-медичних експертиз після обстеження у невропатолога 10.06.2016 року вона відмовилась від стаціонарного лікування. Жодних доказів про будь-які лікарські призначення потерпіла не надала і судом такі не здобуто, тому вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями чи бездіяльністю.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю або смертю фізичної особи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір заподіяної потерпілим моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєними обвинуваченими злочинами і перенесеними потерпілими фізичними та моральними стражданнями.

Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зазнали фізичного болю та душевних страждань, перенесли стрес, що призвело до зміни їхнього звичного способу життя. Потерпіла ОСОБА_10 23 дні перебувала на стаціонарному лікуванні.
Враховуючи викладене, а також ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, глибини душевних страждань, їх тривалості та наслідків, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у сумі 10000 грн, та солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8000 грн. Така сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілих, буде достатньою сатисфакцією та справедливою по відношенню як до обвинувачених, так і потерпілих.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, ст. ст. 373-374, ст. 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України і призначити покарання:
-- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити її від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України;
-- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити її від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8000 (вісім тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_11 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 4761,73 (чотири тисячі сімсот шістдесят одна гривня 73 коп.) матеріальної шкоди, та 10000 (десять) тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди.
Речові докази: дві дерев`яних палиці, пару жіночого взуття та жіночу хустку, які здано на зберігання в камеру речових доказів Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП у Хмельницькій області, знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захиснику, потерпілим право подати клопотання про помилування, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1