Справа № 363/3893/18
Провадження №1-кп/367/510/2018
УХВАЛА
Іменем України
11 жовтня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000444 від 27.05.2018 року по обвинуваченню неповнолітнього:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у службі у справах дітей та сім`ї Вишгородської РДА Київської області та сектору ювенальної превенції Вишгородського ВП ГУНП в Київській області не перебуває, учень Катюжанського вищого професійного училища, раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Київського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000444 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у закритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків.
В підготовчому судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 підтримала думку прокурора. Малолітній потерпілий ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явився.
Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки вважав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення. Так, в обвинувальному акті відсутня об,єктивна сторона злочину, а саме відомості щодо способу вчинення злочину, у якому обвинувачується неповнолітній ОСОБА_9 , що порушує його право на захист. Крім того, надав суду копію обвинувального акту, який був йому вручений, відповідно до якого, обвинувальний акт не містить у собі дат складання та затвердження його слідчим та прокурором, відповідно. Крім того, зауважив, що стороні захисту, взагалі не було вручено Реєстр матеріалів досудового розслідування. При цьому, пояснив, що копію обвинувального акту йому та обвинуваченому вручав слідчий, а не прокурор, як того вимагає КПК України. У зв`язку із чим, вважав, що обвинувальний акт був направлений до суду з порушенням вимог чинного КПК України.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримала думку захисника, просила повернути обвинувальний акт прокурору, зазначила, що не їй не було вручено реєстр матеріалів досудового розслідування.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 в підготовчому засіданні підтримав позицію захисника, просив обвинувальний акт повернути прокурору. Зазначив в судовому засіданні, що вручений йому обвинувальний акт не є копією акту, який надійшов до суду та до нього не було долучено копію реєстру матеріалів досудового розслідування та розписку про їх отримання.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , складеного старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 та затвердженого прокурором Вишгородського відділу Києв-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_12 26.09.2018р., вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутня конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. З даної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті, повинно бути конкретним.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Так, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення не вказано об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому злочину та спосіб його вчинення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та які відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченим злочину у якому він обвинувачується.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Так, в порушення вимог ст. 293 КПК України, стороні захисту, а саме захиснику обвинуваченого та його законному представнику, обвинувальний акт був вручений слідчим, без додатків, а саме Реєстру матеріалів досудового розслідування. Разом із тим, суд, вивчивши обвинувальний акт, який надійшов до суду та копії обвинувальних актів, які були вручені стороні захисту, прийшов до висновку, що вручені стороні захисту обвинувальні акти не є копіями того обвинувального акту, який надійшов до суду.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні направлений до суду з порушенням вимог КПК України, а також не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291-293, 314, 315, 372, 376, 395, 492 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000444 від 27.05.2018 року за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, повернути прокурору Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, який направив акт до суду ОСОБА_12 , для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 16 жовтня 2018 року о 13 годині 40 хвилин.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3