Справа № 486/374/16-к
Номер провадження1-кп/473/8/2018
ВИРОК
іменем України

"15" травня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_9 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 ,

потерпілий ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000048 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українець, громадянин України, з середньою освітою, на момент вчинення злочину не працював, зараз працює будівельником ПП «Струк», не одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

25.01.2016 р. у вечірній час ОСОБА_9 знаходився в приміщенні кафе «Український дворик», що розташоване по вул.Миру в м.Южноукраїнськ, Миколаївської області. Близько 21.00 год. у ОСОБА_9 виник конфлікт з ОСОБА_11 , для вирішення якого вони направились на вулицю. Знаходячись біля вхідних дверей до вказаного кафе, між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виникла бійка, в результаті якої ОСОБА_11 наніс удар ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю, а ОСОБА_11 повернувся в приміщення кафе. Бажаючи помсти за спричинені тілесні ушкодження, ОСОБА_9 повернувся до приміщення кафе та підійшов до ОСОБА_11 , який на той час знаходився біля барної стійки. Знаходячись обличчям до ОСОБА_11 , ОСОБА_9 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , дістав ніж, який знаходився в правій кишені одягненої на нього куртки, та розуміючи, що об`єктом його злочинного посягання є життя ОСОБА_11 , почав наносити множинні удари ножем по грудній клітині останнього та в область життєво важливого органу - серця потерпілого, свідомо припускаючи, що в результаті таких ударів може настати смерть ОСОБА_11 . Свої злочинні дії ОСОБА_9 припинив після того, як потерпілий вчинив фізичний опір та відійшов від зловмисника на безпечну відстань.

Після вчинення своїх умисних злочинних дій ОСОБА_8 , розуміючи що нанесені ним множинні удари ножем в область грудної клітини ОСОБА_11 призведуть до настання смерті останнього, не прийнявши жодних заходів з надання медичної допомоги потерпілому, залишив місце події.

В результаті дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено два непроникаючих колото-різаних поранення на передній поверхні грудної клітини справа, колото-різане поранення лівого плеча, одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця та гострою крововтратою.

Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 , заперечуючи кваліфікацію злочину, надану його діям стороною обвинувачення, пояснив, що не мав умислу на вбивство потерпілого. 25 січня 2016 року він разом із братом ОСОБА_12 сиділи в кафе «Український дворик», вживали спиртне. Побачили як прокинувся ОСОБА_11 , який вийшов із іншого залу та підійшов до барної стійки. Коли вони з братом збиралися йти, потерпілий підійшов до них та сказав щось грубе і пішов на вулицю. Вони вийшли на вулицю щоб йти додому, де потерпілий одразу почав їх бити, від чого вони впали на землю, Брату ОСОБА_11 дав кулаком в ніс, а йому було нанесено удари дном пляшки по голові та кулаками. Обвинувачений пояснив, що він та його брат ударів потерпілому не наносили. З якого приводу почалася бійка вони не зрозуміли, оскільки перебували в стані алкогольного сп`яніння. Потім вони піднялися і пішли до приміщення, де біля барної стійки стояв ОСОБА_11 . На питання ОСОБА_9 чому він їх почав бити, потерпілий почав знову битися. Обвинувачений стверджував, що на потерпілого не замахувався. Після чергового удару з боку потерпілого вони втрьох впали на землю. Він (обвинувачений) лежав на спині, а ОСОБА_11 сидів на ньому на його ногах обличчям до нього та почав викручувати йому праву стопу ноги. Тоді від нестерпного болю правою рукою він дістав з кишені маленький ніж китайського виробництва довжина леза 7-8 см та почав штрикати ножем в груди ОСОБА_11 , щоб останній відпустив його ногу, штрикав три або чотири рази. В конкретну точку не цілився, просто намагався звільнитися. Удари носив в груди.

Після останнього удару ОСОБА_11 припинив свої дії, витяг ніж із грудей, кинувши його на підлогу та пішов. Потім прийшла дружина брата обвинуваченого та викликала швидку. Обвинувачений пояснив, що після вказаних подій ніж він викинув у сніг при виході з кафе. В лікарню обвинувачений не звертався, оскільки не міг ходити. Перелому ноги в нього не було, однак був сильний вивих. Ніж, яким він наніс удари потерпілому, тримав при собі, тому що приїхав з рибалки, куди завжди бере маленький ніж. Пояснив, що у нього з тілесних ушкоджень був синець під оком, розрубаний лоб та вивих ноги. Його брат, свідок по справі ОСОБА_12 , звертався до правоохоронних органів, однак подальшого вирішення цього питання він не знає. Вказав, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Взагалі застосовувати ніж не мав наміру, зробив це для самозахисту, оскільки через біль, спричинений потерпілим, у нього потемніло в очах.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 25 січня 2016 року у вечірній час він разом із друзями був в кафе «Український дворик», яке розташовано в м.Южноукраїнську, де вони вживали спиртні напої. Кафе має два зали. Товариші поїхали, а він залишився спати, оскільки перебував в нетверезому стані. Прокинувшись, підійшов до барної стійки замовити каву. В залі за столом сиділа компанія, серед яких перебував обвинувачений ОСОБА_9 та його брат, - ОСОБА_12 . До цієї події він не знав ОСОБА_9 Хтось з цієї компанії сказав: «Це цей ОСОБА_13 » та запропонували вийти на вулицю. Як пояснив потерпілий, коли він відчиняв двері на вулицю з кафе то відчув удар в обличчя та дав здачі.

Коли бійка припинилася, він пішов в зал, однак бармен його попередила, що ззаду його намагаються вдарити, тому він попередив удар, вдаривши ОСОБА_9 . Після чого підійшов до столу, де сиділи ОСОБА_14 та запропонував нормально поговорити, і одразу відчув удари ножем, в яку частину тіла - він не знає. Він стояв на відстані 2-х метрів від столу, обличчям до обвинуваченого. Потім вони втрьох упали, коли падали він упав на обвинуваченого ОСОБА_9 та потягнув рукою його брата. Вважає, що при падінні міг ненавмисно завдати болю ОСОБА_9 . ОСОБА_14 тримався рукою за ніж. Потерпілий пояснив, що йому стало погано, так як ніж стирчав у його грудях. Звідки взявся ніж - не знає. Бачив, що удари наносив обвинувачений ОСОБА_9 , всього було 3 удари, два в груди справа та зліва і третій в ліву руку. Те, що відносно нього буде застосовано ніж, він не знав. Після чого він витягнув ніж та пішов в підсобку, де втратив свідомість, прийшов до тями в реанімації, провівши там 5 діб.

Обвинувачений надавав йому матеріальну допомогу, тому претензій до нього він не має. Не знає, чи були у нього на обличчі тілесні пошкодження, оскільки перебував у реанімації. ОСОБА_11 пояснив, що до 2005 року займався боксом, має юніорський спортивний розряд. З лікарні виписався раніше, ніж було необхідно, вважав, що тоді обвинуваченого ОСОБА_14 суворо не покарають. Чого ОСОБА_9 розпочав бійку - він не знає, стверджував, що горілку в них не просив.

Крім того, потерпілий уточнив , що подія мала місце ввечері 25.01.2016 року в кафе «Український дворик» в м.Южноукраїнськ. До цих подій він не знав ОСОБА_14 . Про те чи робив він зауваження через те, що ОСОБА_14 закурили він не пам`ятає. Коли вийшли на вулицю, він йшов і ззаду хтось його ударив він не пам`ятає хто. Бився з обома ОСОБА_14 , побилися та потім повернулися до залу. Підійшов до бару до своєї кави, і чи ОСОБА_15 чи ОСОБА_16 сказали: «Гриша, ззаду». Він повернувся та побачив обвинуваченого, який замахнувся, щоб вдарити його, проте не встиг, оскільки він його вдарив. Підійшов до їх столу, запропонував мирно розібратися, проте почалася бійка. В яку частину тіла перший удар був нанесений ножем не пам`ятає. Улари були, коли він стояв. Потім вони втрьох впали, мабуть він потягнув і свідка ОСОБА_14 . Ніж у нього був в грудях і він намагався його витягнути. ОСОБА_14 айкав, може підвернув ногу. Він (потерпілий) витягнув із руки ніж, далі погано вже все пам`ятає.

Стверджував, що больових прийомів відносно потерпілого ОСОБА_14 під час бійки він не застосовував.

В лікарні був 5-6 днів в реанімації без свідомості, 8-9 днів в хірургії. Батько обвинуваченого заплатив йому 20000 гривень. Удари були 2 груди в ліву та праву сторону і 1 в ліву руку. Звідки взяв ОСОБА_14 ніж він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 є його братом. 25 січня 2016 року вони зустрілися з братом біля кафе «Український дворик», де вживали спиртні напої. Сиділи, спілкувалися, потім до них підійшов ОСОБА_11 , який почав у грубій формі вимагати щоб вони купили йому горілки, однак вони відмовили. Потім ОСОБА_11 посварився і пішов. Він зателефонував співмешканці, щоб та прийшла теж до кафе. Коли він із братом вийшли на вулицю перекурити, там був ОСОБА_11 , який відразу наніс йому удар головою в перенісся, він чого він впав, після чого відчув ще серію ударів по голові та втратив свідомість, обличчя все заплило. Ударів ОСОБА_11 вони з обвинуваченим не наносили. Як він опинився в барі, як прийшла його співмешканка ОСОБА_17 - погано пам`ятає, так як у нього був струс мозку. Пам`ятає лише як він разом з ОСОБА_17 завели додому брата, оскільки той через сильний біль не міг йти. Як ОСОБА_11 наносили удар ножем та як билися втрьох - він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює лікарем-хірургом в Южноукраїнській лікарні. Він проводив операцію ОСОБА_11 , в якого було проникаюче поранення серця, було чотири ножових поранення, одне проникаюче поранення в лівий шлуночок серця, а три - непроникаючі поранення. Операція виконувалася стандартна. Медичні карти було надані експерту. Всі 4 рани були ножові, вони мають характерну слідові картину - зріз леза. Всі проникнення були в грудну клітину, два в ліву половину, а два в праву. Ножові поранення розташовувалися - праве біля правого соска зліва над ключицею і в області лівого соска. Всі обставини були описані в протоколі, в тому числі і ранові канали. Вважає, що в даному випадку мала місце «побутова поножовщина», оскільки удари були нанесені не спеціалістом, хоча він не є експертом. Чи були синці на обличчі у потерпілого - не пам`ятає. Ніякої передчасної виписки потерпілого ОСОБА_11 не було, 9 діб це стандартна процедура. Як пояснив свідок, поранення серця можна порівнювати з інфарктом міокарда. Це смертельне поранення, якщо не зашити рану серця, смерть настає не від втрати крові, а від здавлювання серця кров`ю, яка зливається в мішечок, в якому знаходиться серце. Без надання медичної допомоги ОСОБА_11 помер би. Звичайно при ножовому пораненні глибина ранового каналу повинна бути 9-11 см, однак потерпілий був одягнений в куртку та був фізично добре розвинутий. Свідок зазначив, що з таким пораненням можна пересуватися в стані афекту, зберігається рухова активність. Без надання допомоги потерпілий жив би хвилин 30.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що працює барменом в кафе «Український дворик». Події того дня погано пам`ятає, тому що пройшло багато часу. В той день в барі було три чоловіка. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла бійка. Оскільки вона приймала зміну - за подіями в залі не слідкувала. До цієї події ОСОБА_9 вона не знала взагалі, ОСОБА_11 знала як відвідувача кафе. ОСОБА_11 перебував в сусідньому залі та був один, а ОСОБА_9 був зі свідком ОСОБА_12 , вони вживали спиртні напої. Потім до барної стійки прийшов ОСОБА_11 і взяв каву. Чи були конфлікти в них в залі, чи робив хтось зауваження, хто перший пішов із залу - вона не пам`ятає. Вони виходили із залу мабуть тоді і стався конфлікт. Першим до залу повернувся ОСОБА_11 , підійшов до барної стійки, що сталося на вулиці не розповідав. Вона вирішила, що в них на вулиці сталася бійка, оскільки за ОСОБА_11 забіг ОСОБА_9 , який був нетверезий та пред`явив претензії з приводу того що сталося на вулиці, на що ОСОБА_11 ударив його і ОСОБА_9 впав. Потім підійшов свідок ОСОБА_12 , підняв його та посадив за стіл. Як потім почалася бійка - вона не пам`ятає. Пам`ятає, що вони втрьох впали на землю, ОСОБА_11 був зверху, а ОСОБА_14 знизу. Ніж вона не бачила. Пам`ятає, як ніж лежав на підлозі після того, що сталося, який він був саме - не пам`ятає. Потім ОСОБА_11 встав, а обвинувачений лежав. ОСОБА_11 був без футболки (мабуть зняв), в нього були рани, була кров. Вона викликала швидку. Хто наносив удари вона не може сказати, однак вважає, що вони наносились стоячи.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що о 08 год. вона прийшла на роботу в кафе. В кафе вже були ОСОБА_14 , який сидів за столом із своїм братом. Біля барної стійки знаходився ОСОБА_11 . Попросив зробити йому кави. Він виходив на вулицю покурити. Вийшов на вулицю перший, а позаду за ним відразу пішла компанія. Через 10 хвилин ОСОБА_21 повернувся, а ззаду нього йшов ОСОБА_14 . ОСОБА_21 казав: «Хлопці, заспокойтесь». ОСОБА_22 обвинувачений знову почав підходити та кидався битися. ОСОБА_21 стояв і казав: « ОСОБА_23 , не чіпайте». Вона відволіклася, оскільки рахувала товар, а коли повернулася, вони вже кувиркалися. Не кричали нічого. Потім ОСОБА_21 піднявся, підійшов до бару, до холодильника і вона тоді побачила в нього кров із рани. В залі на підлозі лежав ОСОБА_14 і біля нього вона бачила ніж. ОСОБА_21 зайшов за барну стійку, на кухню і там вже втратив свідомість.

Як наносилися удари вона не бачила, оскільки стояла спиною до залу. Не знає хто почав бійку. В бійці приймали участь ОСОБА_21 і ОСОБА_14 , а інший ОСОБА_14 їх розбороняв. Коли вона повернулася, потерпілий лежав зверху на обвинуваченому. Те, що ОСОБА_13 був в крові, вона побачила, коли він був уже біля холодильника. Якась жінка кричала, що треба викликати швидку. Потерпілий був роздягнений і його футболка була на підлозі. Ніж вона бачила на підлозі по праву руку від обвинуваченого, який був саме ніж - вона не бачила, оскільки він був далеко, але він був невеликий. ОСОБА_14 лежав досить довго, десь хвилин п`ять і брат просив його встати. Як пішли ОСОБА_14 - вона не бачила, оскільки надавала допомогу потерпілому. Однак мабуть вони ніж забрали із собою.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що її співмешканець ОСОБА_25 покликав її до кафе. Коли вона прийшла до кафе, то побачила ОСОБА_26 , він був побитий, весь у синцях. На запитання свідка, що сталось, той їй повідомив, що була бійка. Потім вона підійшла до входу, побачила ОСОБА_27 , який сидів на підлозі весь побитий. Свідок злякалась та сказала, що потрібно викликати швидку.

Коли вона прийшла до кафе, її чоловік ОСОБА_28 зі своїм братом ОСОБА_27 були біля дверей кафе. ОСОБА_27 був у крові, особливо на обличчі. Вона спитала ОСОБА_28 що трапилося, а він конкретно нічого не відповів. Співробітників кафе вона не бачила. Втрьох йшли додому. Вона вела ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . вони пішли додому не дочекавшись швидкої.

Коли вона підійшла до кафе, то побачила ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Вона з чоловіком розмовляли, а ОСОБА_27 десь пішов, потім ОСОБА_29 пішов за ОСОБА_27 , довго їх не було і потім вона побачила, що ОСОБА_27 лежить на підлозі, а ОСОБА_29 стояв біля нього.

В кафе вона нічого не чула і нікого не бачила, там знаходились всього близько 10 хвилин. Вона пропонувала викликати швидку, але ОСОБА_27 з ОСОБА_26 відмовились. У ОСОБА_27 дуже багато було крові, він весь побитий, з нього капала кров і свідок взяла скатертину та почала витирати кров. Сторонніх предметів у чоловіка та ОСОБА_27 вона не бачила. Ножа точно не бачила, ніж ніхто не викидав, вдома швидку не викликала.

У ОСОБА_27 була розбита голова і він підвестись не міг та боліла нога. Коли вони йшли додому, вони обидва кульгали. ОСОБА_28 був у стані алкогольного сп`янінні. Щодо ОСОБА_27 свідок - не знає чи був той п`яний. Вони їй не повідомляли хто їх побив.

На допиті свідка ОСОБА_30 чи інших свідків сторони провадження не наполягали.

Допитаний за клопотанням сторони захисту судово-медичний експерт ОСОБА_31 , роз`яснюючи свій висновок в порядку до ст.356 КПК України, пояснив, що експертизу він проводив за матеріалами, а саме на підставі медичної карти потерпілого, якого безпосередньо не оглядав. Було виявлено 2 непроникаючі поранення справа і одне проникаюче поранення зліва в серце, і на плечі одне. У висновку він описав рани, які були 2,5 х 0,5 см, зовні пошкодження були більші ніж всередині, тому рани отримані від колото чи колото-ріжучих предметів. Оскільки для проведення експертизи знаряддя злочину не надали, не знає чи саме ножем вони були нанесені. Пошкоджень було не одне і по черговості їх визначити які з них отримані першими - не можливо, оскільки отримані в незначний проміжок часу. Оскільки потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, міг не втрачати свідомість. Розташування потерпілого і нападника обличчям до травмуючого, оскільки всі ушкодження на передній поверхні грудної клітини і лівого плеча. Можливим є коли нападник сидить, а потерпілий сидить зверху на ньому обличчям один до одного. Ранові канали не описувалися хірургом в силу екстреної потреби оперувати потерпілого, інакше той би вмер. Больовий поріг було знижено міг боротися потерпілий, міг йти, оскільки був п`яний. Було чотири рани одна в ділянці серця. Два справа і одне зліва проникаюче в життєво важливі ділянки тіла грудну клітину, де розташовані легені, серце. Пошкодження розташовувалися один біля одного скоріш за все наносилися стоячи лицем один до одного (по локалізації і саме тому, що удари були в грудну клітину).

На підставі фактичних даних, що містяться в документах, які були надані стороною обвинувачення, було встановлено, що згідно з витягом із ЄРДР від 26.01.2016 року (а.к.п.69 том 1) - 26.01.2016 року було внесено відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.121 КК України, оскільки 26.01.2016 року до Южноукраїнського ВП надійшло телефонне повідомлення чергового фельдшера ДЗ «СМСЧ-2» м.Южноукраїнськ про те, що СМ «СМ СЧ-2» було доставлено ОСОБА_32 з діагнозом: проникаюче ножове поранення лівої сторони грудної клітини з ушкодженням лівого шлуночка серця шириною близько 0,5 см, ушкодженням нижньої частини лівої легені шириною близько 0,5 см та глибиною близько 0,1 см, які останній отримав за невідомих обставин.

Відповідно до рапорту чергового інспектора Южноукраїнського ВП від 25.01.2016 року (а.к.п.70 том 1) 25 січня 2016 року о 21-50 годині до чергової частини Южноукраїнського ВП надійшло повідомлення чергового фельдшера відділення швидкої допомоги про те, що до Южноукраїнської ЦМЛ для надання медичної допомоги було доставлено ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями у вигляді колото-різаного ножового проникаючого поранення грудної клітини з пошкодженням легенів та у стані алкогольного сп`яніння, які 25.01.2016 року близько 21-20 год. в м.Южноукраїнську в кафе «Український дворик» по вул.Миру спричинив невідомий чоловік.

Згідно із протоколом огляду предмету від 28.01.2016 року (а.к.п.73-74 том 1) було оглянуто полімерний пакет, який надав для огляду ОСОБА_12 , в якому знаходилася куртка чорного кольору чоловіча, на капюшоні та біля лівого рукава якої є плями бурого кольору. Також у пакеті знаходилися джинси чорного кольору, які брудні. Біля лівої передньої кишені яких виявлено плями бурого кольору зовні схожі на кров. Також у пакеті знаходилися чоловічі штани (джинси) синього кольору, на передній частині яких є плями бурого кольору зовні схожі на кров. Чоловічий светр чорного кольору з різнокольоровими полосами на передній частині. На светрі на передній частині є плями (ледь помітні) бурого кольору.

Вказані речі постановою від 20.02.2016 року (а.к.п.103-104 том 1) визнано речовими доказами та передано на зберігання до Южноукраїнського ВП (а.к.п.105 том 1).

В ході слідства із потерпілим та свідками було проведення впізнання та відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2016 року (а.к.п.75 том 1) потерпілий ОСОБА_11 вказав, що впізнає особу під №3, якою згідно довідки до протоколу від 29.01.2016 року (а.к.п.76 том 1) є ОСОБА_9 .

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2016 року (а.к.п.80 том 1) на запитання чи зможе впізнати свідок ОСОБА_20 особу, в руках якої бачила ніж серед осіб, які зображені на фотознімках, ОСОБА_20 впізнала особу під №3, яким згідно довідки до протоколу (а.к.п.81 том 1) є ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2016 року (а.к.п.82 том 1) свідок ОСОБА_19 впізнала особу під №1, яким згідно довідки до протоколу впізнання особи по фотознімках від 29.01.2016 року (а.к.п.83 том 1) є ОСОБА_9 .

Згідно витягу з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_11 №344/124 25.01.2016 року ОСОБА_11 був доставлений в стаціонар з діагнозом ножове поранення лівого шлуночка серця, нижньої долі лівої легені (а.к.п.14 том 2).

На підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 29.01.2016 року (а.к.п.77 том 1) було проведено судово-медичну експертизу, відповідно до висновку якої №41 від 29.01.2016 року (а.к.п.78-79 том 1) на основі даних судово-медичного дослідження медичної карти стаціонарного хворого №344/124 на ім`я ОСОБА_11 експертом були зроблені висновки про те, що у потерпілого мали місце: два непроникаючих колото-різаних поранення на передній поверхні грудної клітини справа, колото-різане поранення лівого плеча, одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця та гострою крововтратою. Тілесні ушкодження виникли від дії предметів, які мають колюче-ріжучі властивості, могли виникнути від удару, ударів цими предметами. Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в лікарню, куди був доставлений 25.01.2016 року о 21-30 год. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.1.3. проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця та гострою крововтратою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Згідно пункту 2.3.3. непроникаючі колото-різані поранення на передній поверхні грудної клітини справа, колото-різане поранення лівого плеча відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи кількість ран то можливо нанесено чотири удари. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару, ударів вістрям клинка ножа. Потерпілий та нападаючий в момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень знаходились обличчям один до одного.

Покази обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що йому були спричинені тілесні ушкодження, окрім його показань та показань свідків були підтверджені наданими стороною захисту доказами, а саме:

довідкою ДЗ «СМСЧ №2 МОЗ України» №653/01-03 від 04.03.2016 року про те, що 30.01.2016 року (а.к.п.15 том 2) о 16-20 год. в приймальне відділення ДЗ СМСЧ №2 працівниками поліції був доставлений ОСОБА_9 з діагнозом: розтягнення зв`язок правого г/ст. суглобу. Травма зі слів побутова, дані рекомендації;

довідкою Миколаївського СІЗО від 05.05.2016 року (а.к.п.13 том 2) про те, що ОСОБА_9 прибув до СІЗО м.Миколаєва 04.02.2016 року та був оглянутий лікарями МСЧ, виявлено діагноз: розтягнення сухожиль правового гомілково-ступеневого суглобу. Rtg правового гомілково-ступеневого суглобу: на рентенограмі в 2-х проекціях, кісткової патології не виявлено (а.к.п.13 том 2).

06.11.2016 року постановою начальника СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_33 кримінальне провадження №0000070 від 02.02.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.к.п.26 том 2);

24.04.2017 року адвокатом ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_12 подано скаргу на постанову начальника СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_33 від 06.11.2016 року (а.к.п.24-25 том 2);

31.07.2017 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області вказану скаргу задоволено, постанову начальника СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_33 від 06.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0000070 від 02.02.2016 року скасовано (а.к.п.28-30 том 2).

Про подальше розслідування провадження №0000079 стороною захисту доказів надано не було. Проте, ці докази свідчать, що ОСОБА_11 чинив фізичний опір обвинуваченому під час події правопорушення.

Висновок судово-психіатричної експертизи №64 від 06.02.2018 року (а.к.п.52-56 том 2) виключає вчинення злочину в стані неосудності, оскільки встановлено, що згідно з цим висновком ОСОБА_9 психічними захворюваннями не страждав і не страждає. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент проведення експертизи може усвідомлювати свої дії і керувати ними. У ОСОБА_9 порушень психічних процесів, психічного стану, психічних властивостей особистості, які носять виражений характер, що могли здійснити суттєвий вплив на його поведінку під час скоєння інкримінованих йому дій, - не виявлено. ОСОБА_9 у період здійснення інкримінованого йому злочину в стані фізіологічного афекту не перебував.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

Недопустимим доказом суд визнає наданий стороною обвинувачення протокол огляду місця події від 25.01.2016 року (а.к.п.71-72 том 1), так як огляд проводився із порушенням вимог ч.2 ст.237 КПК України за відсутності дозволу власника нерухомого майна. Крім того, в протоколі зазначено, що під час цієї слідчої дії відбувалась фотозйомка цифровим фотоапаратом (на звороті а.к.п.71 том 1) проте знімки до протоколу не долучені.

Частиною 2 ст.104 КПК України передбачено, що у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Згідно із ч.1 ст.105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, при цьому відповідно до п.4 ч.2 цієї статті додатками до протоколу можуть бути: фототаблиці, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Частина 3 ст.105 КПК України передбачає, що додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Частиною 2 ст.106 КПК України передбачено, що до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Натомість протокол огляду місця події від 25.01.2016 року (а.к.п.71-72 том 1) вимогам ч.2 та п.1 ч.3 ст.104, ст.105, ч.2 ст.106 КПК України, - не відповідає, так як до нього не долучені фото, отримані за результатами застосування технічних засобів фіксації.

Відповідно недопустимими є й речові докази, вилучені під час проведення цієї слідчої дії - постанова про визнання речовими доказами від 20.02.2016 року (а.к.п.100-101, 102 том 1).

Недопустимим доказом суд визнає протокол проведення слідчого експерименту від 30.01.2015 року (а.к.п.85-87 том 1) з фототаблицями до нього (а.к.п.88-93 том 1) за участю підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки під час його проведення було порушено право підозрюваного на захист. Так, як вбачається з повідомлення про підозру від 30.01.2016 року (а.к.п.84 том 1) - ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння), який є тяжким. Проте, згідно з повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 11.03.2016 року (а.к.п.117 том 1) - ОСОБА_9 було змінено кваліфікацію діяння на ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), який є особливо тяжким злочином, а отже передбачає обов`язкову участь захисника підозрюваного та обвинуваченого під час кримінального провадження (ч.1 ст.52 КПК України).

Таким чином, докази, здобуті в ході слідства за відсутності захисника підозрюваного не можуть бути використані на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, так як тим самим порушуються вимоги п.3 ч.2 ст.87 КПК України, а також п.63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», п.п.9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», п.40 Рішення ЄСПЛ «Балицький проти України» від 3 листопада 2011 року, так як інтереси підозрюваного на цій стадії кримінального провадження не були представлений захисником.

Крім того, в протоколі проведення слідчого експерименту від 30.01.2015 року (а.к.п.85-87 том 1) в даті проведення цієї слідчої дії містяться недопустимі виправлення та зазначено, що протокол складено ще в 2015 році, натомість як подія правопорушення мала місце 25.01.2016 року.

Недопустимими доказами суд визнає протоколи проведення слідчих експериментів від 10.03.2016 року (а.к.п.106-109 том 1, а.к.п.110-116 том 1) за участю потерпілого ОСОБА_11 , від 21.03.2016 року (а.к.п.118-120 том 1, а.к.п.121-123 том 1) за участю свідка ОСОБА_30 , від 21.03.2016 року (а.к.п.124-126 том 1, а.к.п.127-129 том 1) за участю свідка ОСОБА_19 з додатками до них, в ході яких потерпілий та свідки давали покази, які були покладені в основу пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, - з огляду на положення ст.86 КПК України через порушення порядку їх проведення, який визначено ст.240 КПК України, яка зокрема в ч.1 передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Таким вимогам вказані протоколи проведення слідчих екскрементів - не відповідають, оскільки фактично є допитом потерпілого та свідків, а не відтворенням дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Надані потерпілим та свідками в такий спосіб показання слідчому, який проводив цю слідчу дію - не можуть бути прийняті як доказ на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 за обвинуваченням, що йому пред`явлено, оскільки ч.4 ст.95 КПК України передбачає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Крім того, свідок ОСОБА_19 та потерпілий ОСОБА_11 безпосередньо давали в судовому засідання показання про відомі їм обставини правопорушення.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_9 .

Дослідивши під час судового розгляду провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 та його покази про власну версію подій та їх причини, - суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, - в судовому засіданні доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2012 року у справі №5-15кс12 правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає в точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченими кримінально-правовою нормою.

Відповідно до ч.1 ст.15 КК та положень пп.4, 22 постанови Пленуму ВС від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч.2 ст.15 КК як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Встановлені в судовому засіданні обставини провадження та сукупність досліджених доказів свідчать про те, що характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_9 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого (ушкодження спричинялися обвинуваченим кілька разів та у життєво важливі ділянки тіла потерпілого ОСОБА_11 в грудну клітину зліва в область серця) та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, яким був ніж (який хоча і не було знайдено та не було вилучено в ході слідства, проте на його застосування вказував сам обвинувачений, а також потерпілий та результати СМЕ), мотиви вчинення злочину, а також те, що ніяких дій для надання потерпілому медичної допомоги особисто чи іншим чином відразу після події ОСОБА_9 не здійснив, залишив місце події одразу після вчинення злочину - збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК і свідчать про те, що ОСОБА_9 у даному випадку діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі. Злочин не було доведено ОСОБА_9 до кінця через опір потерпілого ОСОБА_11 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України, - є щире каяття, а також відшкодування шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_11 , що було підтверджено самим потерпілим в ході судового розгляду. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було (про відсутність обтяжуючих відповідальність ОСОБА_9 обставин зазначено і в обвинувальному акті, який визначає межі судового розгляду відповідно до ч.1 ст.337 КПК України).

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який з його слів раніше не судимий та про що вказала прокурор в дебатах (в матеріалах справи відсутня вимога про судимість і стороною обвинувачення в ході судового розгляду така вимога надана не була); на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.131, 132 том 1), характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п.134 том 1) та місцем роботи (а.к.п.20 том 2); має родину, батьків похилого віку, яких утримує (а.к.п.135 том 1); наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України належать до особливо тяжких злочинів - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі положень частини 5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 слід зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 30.01.2016 року відповідно до ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.01.2016 року (а.к.п.94-95 том 1) по 15.02.2016 року згідно ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 15.02.2016 року (а.к.п.96-99 том 1).

Так. Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року), яка діяла на момент застосування відносно нього попереднього ув`язнення.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Нова редакція ч.5 ст.72 КК України, порівняно із редакцією від 26.11.2015 року, - внесла зміни до кримінального закону, погіршивши становище особи, а тому відносно ОСОБА_9 слід застосувати ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року та строк попереднього ув`язнення йому має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за час його попереднього ув`язнення за цим кримінальним провадженням.

Аналогічна позиція про зарахування строку попереднього ув`язнення висловлена і в Постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справа №520/9223/15-к, провадження №51-1284км18.

Судові витрати та цивільний позов за кримінальним провадженням відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати починаючи з моменту приведення вироку суду до виконання після набрання ним законної сили.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній на момент застосування відносно нього попереднього ув`язнення), а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 30.01.2016 року відповідно до ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30.01.2016 року (а.к.п.94-95 том 1) по 15.02.2016 року згідно ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 15.02.2016 року (а.к.п.96-99 том 1).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не обирати.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_9 та доставки його до Миколаївського слідчого ізолятора в Миколаївській області доручити Южноукраїнському ВП ГУНП України в Миколаївській області після вступу вироку з законну силу.

Речові докази, а саме: дві пляшки з-під пива «Янтар» ємністю 0,5 літри кожна та 4 пластикові стаканчики (а.к.п.100-101 том 1), які зберігаються у камері зберігання речових доказів Южноукраїнського ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити;

чоловічі джинси синього кольору, чоловічі джинси чорного кольору, чоловічий светр чорного кольору та чоловіча куртка чорного кольору, на яких є плями бурого кольору, зовні схожі на кров (а.к.п.103-104 том 1), які зберігаються у камері зберігання речових доказів Южноукраїнського ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути обвинуваченому як власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно оригіналу Суддя: