"01" жовтня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , а саме автомобіль «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування; зберігання автомобіля «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 доручити працівникам спеціального майданчика ГУНП України в Харківській області.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 27.09.2018 близько о 08.20 годині в районі будинку № 10-а по вул. Достоєвського м. Харкова, відбулось зіткнення автомобілю «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автобусу «I- VAN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 . В наслідок ДТП пасажири автомобілю «BMW Х 3» та автобусу «I-VAN» отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_6 ЗЧМТ, СГМ, забиття м`яких тканин лобу, рвана рана ушної раковини, забиття грудної клітини; ОСОБА_7 ЗЧМТ, СГМ, забиття потиличної області та лобної області; ОСОБА_8 забиття потиличної області; ОСОБА_9 ЗЧМТ, СГМ, забійна рана лоба, правої кисті; ОСОБА_10 забій потиличної області; ОСОБА_11 ЗЧМТ, СГМ, забій потиличної області, забій середньої третини лівого стегна.
Згідно зі сводоцта про реестрацію СХІ автомобіль «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , 1972 року народження, який зареестрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Керував автомобілем «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , 1997 року народження, який зареестрований заадресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що 27.09.2018 під час огляду місця події автомобіль «BMW Х 3» р.н. НОМЕР_1 , був вилучений слідчим, він відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення зберігання слідової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява від старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , в якій вона просить провести судове засідання за її відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 10).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 , в якій він просить розглянути клопотання за його відсутності. Проти задоволення клопотання не заперечує (а.с. 11).
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
27.09.2018 з 10.45 год. до 13.00 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в районі будинку № 10-а по вул. Достоєвського м. Харкова, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.09.2018, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 5-7).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на спеціальному майданчику ГУНП України в Харківській області.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «BMW Х 3», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місце зберігання автомобіля «BMW Х 3», р.н. НОМЕР_1 , спеціальний майданчик ГУНП України в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1