АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволене клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Дніпровській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арештудо 00 годин 01 хвилин 29 вересня 2018 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні наведене достатнє підтвердження обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_8 , а також доведене існування щодо останнього ризиків незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, переховування від органу досудового розслідування та суду, втім не доведені ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, не була підтверджена недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим слідчий суддя не знайшов підстав для застосування до цього підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийняв рішення про обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги підозрюваний зазначає, що оскаржувана ухвала суду слідчого судді першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що під час розгляду клопотання прокурор не зміг довести існування жодного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про що слідчий суддя прямо зазначив в оскаржуваній ухвалі, але незважаючи на це запобіжний захід було обрано.

На думку апелянта, слідчим суддею було безпідставно зазначено про можливість впливу з його боку на інших обвинувачених та свідків у даному провадженні, та про наявність ризику знищення речей і документів, оскільки під час дії попередньо обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту жодного порушення з його боку не було, для продовження строку дії вказаного заходу він не з`явився у зв`язку з перебуванням у медичному закладі, при цьому його невідомо про які речові докази йде мова, оскільки слідством на протязі 10 місяців ніяких доказів виявлено не було.

Зазначає, що за вищенаведених обставин слідчий суддя повинен був прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання та будь-яких запобіжних заходів не обирати.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали; думку прокурора який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами, в тому числі протоколом огляду місця події від 13.02.2018 р., згідно якому було виявлено та вилучено сильнодіючу речовину метандієнон у кількості 200 пігулок, яка пересилалася у міжнародному поштовому відправленні до м. Бакуріані, Грузія, отримувачу ОСОБА_10 ; висновком експерта від 21.02.2018 р. № 36/5, згідно якому вказані пігулки містять сильнодіючий лікарський засіб метандієнон; протоколами від 11.02.2018 р. та від 16.03.2018 р., огляду телефонів, виданих ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , згідно яким у встановлених на вказаних телефонах мессенджерах Viber було виявлене листування між ними та з іншими абонентами, в якому обговорюються питання перерахування грошових коштів та надсилання кореспонденції на адресу ОСОБА_10 до м. Бакуріані, Грузія; показаннями ОСОБА_12 , який прямо вказує на ОСОБА_8 як на особу, що передала йому пакет із сильнодіючими речовинами, та на прохання якої він, у свою чергу, попросив свою знайому ОСОБА_13 відправити вказані речовини від імені вигаданої особи до м. Бакуріані, Грузія, отримувачу ОСОБА_10 .

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, у виді незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, переховування від органу досудового розслідування та суду,втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання апелянта на відсутність щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та необхідність відмови у застосуванні до нього будь-якого запобіжного заходу колегія суддів оцінює критично з огляду на те, що ОСОБА_8 ґрунтовно підозрюється у замаху на скоєння особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, а отже з метою уникнення відповідальності може вживати відповідні заходи, зокрема переховуватися від органу досудового розслідування та суду, намагатися вплинути на інших підозрюваних та свідків, щонайменше один з яких надав слідчому показання, які ОСОБА_8 викривають.

Як було правильно встановлено слідчим суддею, з урахуванням фактичних обставин та відомостей про особу цього підозрюваного вказані ризики мають порівняно невисокий ступень та не обґрунтовують застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що не свідчить про їх повну відсутність та відсутність підстав для застосування до цього підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. На думку колегії суддів, обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час надає достатні можливості для контролю над ним з боку держави, і одночасно не є надмірно обтяжливим для самого підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного таких висновків не спростовують та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним, а підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2018 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4