У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки вважає ухвалу слідчого судді від 14.03.2018 року винесеною помилково, так як нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить йому,він є добросовісний набувач даного майна, а тому, на його думку, у слідчого судді не було підстав, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України для накладення арешту на належне його майно в межах кримінального провадження, оскільки приміщення не є ні знаряддям, ні предметом злочину. Просить клопотання задовольнити.

Судом вживалися заходи, спрямовані на повідомлення заявника про дату, час та місце розгляду скарги, однак забезпечити його явку у судове засідання не вдалося. Відтак, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності його, на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Слідчий у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для скасування арешту на майно, оскільки таке була накладне обґрунтовано в межах кримінального провадження. Просила у клопотанні відмовити.

Вивчивши матеріали клопотання, заперечення слідчого проти заявленого клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2018 року накладено арешт на нерухоме майно приміщення клубу-їдальні, загальною площею 1 807,6 м2, яке розташоване за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н, м. Дубляни, вул. Львівська, 2 (реєстраційний номер майна: 5865678), цілісний майновий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (номер об`єкта РПВН 12470072, складові частини об`єкта нерухомого майна: будівля складу літ. «А-2» пл. 514,0 кв.м., будівля складу літ. «А-1» пл. 1 190,7 кв.м., навіс літ. «А-1» пл. 262,1 кв.м., адмінбудинок літ. «А-2» пл. 369,0 кв.м.), а також приміщення клубу-їдальні, яке складається з підвалу, 3 сходових кліток, 10 коридорів, каси, вестибюлю, глядацької зали, 8 кладових, 8 туалетів, артист, гардеробу, магазину, бару залу, кухні, 3 мийок, 2 електрощитових, камери зберігання відходів, машинного відділення холодильної камери, складу спецодягу, 3 холодильних камер, загрузочної, овочевого цеху, м`ясного цеху, кімнати відпочинку, душової, 5 умивальників, кінопрокату, радіовузлу, залу, обіднього залу, холодної заготовочної, варочної зали, заготовки кондитерських виробів, хліборізки, обідньої зали загальною площею 1 807,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено на термін накладення арешту відчуження, розпорядження (реалізацію) та використання фізичним та юридичним особам вказаних вище об`єктів до скасування у встановленому законом порядку ухвали про накладення арешту.

Згідно з ч.ч. 1,2,6 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При цьому не допускається заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000332, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

При накладенні арешту на вищезазначене майно у кримінальному провадженні №0000332 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, слідчий суддя виходив з того, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що при постановлені ухвали Франківського районного суду м.Львова від 14.03.2018 року у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого підстави для арешту майна, а саме з метою запобігання можливим фактам подальшого відчуження нерухомого майна стороннім особам, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його та те, що слідчим суддею при накладенні арешту враховано достатність доказів, наданих слідчим, що вказують на можливість вчинення злочину, метою арешту майна є забезпечення речового доказу.

Отже, враховуючи те, що у кримінальному провадженні №0000332 від 30 січня 2018 рокунакладенні арешту на дане майно має значення для об`єктивного досудового розслідування та встановлення істини у справі.

При цьому, заявник не довів, що в подальшому в застосуванні накладенню арешту на майно, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ураховуючи, що в ході розгляду клопотання про скасування арешту майна не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а на цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, арешт накладено з підстав визначених чинним законодавством за наслідками слідчих дій у кримінальному провадженні, підстав для задоволення клопотання і скасування накладеного арешту слідчим суддею наразі не встановлено.

За таких обставин клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170,174, 303, 305-307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1