Справа № 369/6662/18
Провадження № 1-кс/369/2141/18
У Х В А Л А

іменем України

08.06.2018 року м.Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» терміном 60 діб, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003315 від 30.05.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий свої вимоги мотивує тим, що25.05.2018, близько 16:30 год,(більш точного часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Києво-Святошинського районного суду від 07.07.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу будинку № 61-А по вулиці Молодіжна в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, зайшов до приміщення магазину «Напівфабрикати», де в цей час перебувала ОСОБА_6 . У приміщенні магазину ОСОБА_4 помітив мобільний телефон марки «Самсунг Гелаксі» «SM-G360HZWDSEK», білого кольору, imei: НОМЕР_1 , з чохлом у вигляді книжки блакитного кольору, який перебував на столі, після чого діючи умисно, реалізуючи свій умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_6 за ним не спостерігає, таємно заволодів належним останній мобільним телефоном марки «Самсунг Гелаксі», моделі «SM-G360HZWDSEK» imei: НОМЕР_1 , вартістю 2 955,00 грн., який знаходився на столі в пиміщені магазину.

Вказані дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 помітила через вікно магазину, та після того, як ОСОБА_4 вийшов з приміщення магазину побігла за останнім. ОСОБА_4 усвідомивши, що його дії викриті ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел вже на відкрите викрадення чужого майна, почаввтікати від останньої, після чого ОСОБА_4 із місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2 955,00 грн.

30.05.2018 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003315 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України.

30.05.2018 слідчим за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є: протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2018, протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 , та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості, та покарання за який становить понад три роки позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування чи суду,вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 1, п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- є раніше судимою особою, що дозволяє йому вчинювати інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У ході досудового розслідування ,було встановлено, що 25.05.2018 року ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Києво-Святошинського районного суду від 07.07.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України та перебуваючи на умовно достроковому терміні згідно ухвали Ірпінського міського суду від 29.11.2017 року.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому просив суд обрати відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» терміном 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав своїх захисників, зазначивши, що має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 .

Суд, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, приходить до висновку що клопотання слідчого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання: в АДРЕСА_1 , підозра про вчинення ОСОБА_4 злочину є обґрунтованою, але при цьому слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд, враховуючи положення ст.ст.177,178 КПК України, приходить до переконання про необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Боярка, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 07.08.2018 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1