Постанова

Іменем України
24 травня 2018 р.

м. Київ
справа № 658/3777/16-к
провадження № 51-3023км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 3 листопада 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002607, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 вересня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з відбуванням покарання у спеціальній виховній установі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , в інтересах якого діє ОСОБА_10 , моральну шкоду в розмірі 150 тис. грн. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_8 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, постановлено стягнути моральну шкоду з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 01 грудня 2015 року о 12:30 год., перебуваючи на першому поверсі біля кабінету № НОМЕР_1 в приміщенні загальноосвітньої школи № 1, розташованої за адресою: вул. Карла Маркса, 77, м. Каховка, Херсонської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_9 близько 4 ударів руками в ділянку тулуба, спричинивши потерпілому відповідно до висновку експерта № 425-к від 25 грудня 2015 року, «розрив селезінки і лівої частки печінки», що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 3 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання належним чином не врахував дані про особу засудженого, пом`якшуючі покарання обставини, а тому просить судові рішення щодо його підзахисного змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість і на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали подану скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.

У письмових запереченнях законний представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 просить касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_8 без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України,у касаційній захисника скарзі не оспорюється.

Доводи захисника про необхідність звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 104 КК України є безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, засуджений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, скоїв злочин у неповнолітньому віці, відшкодував шкоду в повному обсязі, вперше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризувався. Ці дані про особу винного та пом`якшуючі покарання обставини суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і дійшов вірного висновку про можливість призначення засудженому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу .

На підставі наведених обставин у їх сукупності суд, врахувавши мету покарання, дійшов висновку про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без відбування покарання.

Із урахуванням зазначених даних, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин вчинення протиправного діяння, думки представника потерпілого в судовому засіданні про призначення ОСОБА_8 реальної міри покарання, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Водночас колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що вказані дані не свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і, відповідно не дають достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. ст. 75, 104 КК України.

Окрім того, аргументів, які би доводили явну несправедливість через суворість покарання, призначеного засудженому за вироком суду, в касаційній скарзі не наведено.

Апеляційним судом при перевірці даного кримінального провадження в апеляційному порядку прийнято правильне рішення. Свої висновки суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 2 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 3 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3