Справа № 154/2893/17 Провадження №11-кп/773/153/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Нововолинськ Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, судимий вироком Іваничівського районного суду від 12 травня 2017 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, ухвалою Іваничівського районного суду від 04 жовтня 2017 року несплачена сума штрафу замінена покаранням у вигляді 50год. громадських робіт,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду від 12.05.2017р., з урахуванням ухвали Іваничівського районного суду від 04.10.2017р., і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці 5 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 08 вересня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 800 гривень.
Вироком вирішені питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 22 червня 2017 близько 14.30год., в м.Володимирі-Волинському, в магазині «Українські Солодощі», що розміщений по вул.Данила Галицького, 9, повторно, відкрито викрав грошові кошти із шухляди для зберігання каси, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
Він же, 04 липня 2017 року близько 20.00год., в м. Володимир-Волинський, біля входу до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, демонтувавши за допомогою плоскогубців трос для кріплення велосипедів, повторно, таємно викрав велосипед «RAGAZI», належний ОСОБА_13 , чим спричинив останньому майнову шкоду на суму 1500 грн.
Він же, 31 липня 2017 року близько 09.30год., в м.Володимирі-Волинському, поряд госпрозрахункового ринку, що по вул.Данила Галицького, 3, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав зі стійки для велосипедів велосипед «Аіст» належний ОСОБА_14 , чим спричинив останньому майнову шкоду на суму 500 грн.
Він же, 01 серпня 2017 року близько 18.25год., в м. Володимирі-Волинському, в магазині «Заграва», що розміщений по вул.Устилузька, 32, повторно, відкрито викрав зі стелажа для товарів чоловічу сумку «Delika», чим спричинив ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 230 грн.
Він же, 05 серпня 2017 року, близько 21.00год., в м. Володимирі-Волинському, в магазині «Ірена», що розміщений по вул.Луцька, 64, повторно, відкрито викрав грошові кошти із шухляди для зберігання каси, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 800 грн.
Він же, 07 серпня 2017 близько 12.40год., в м.Володимирі-Волинському, біля приміщення магазину «Технолюкс», що по вул.Ковельська, 42, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед «Мінськ» належний ОСОБА_16 , чим спричинив останньому майнову шкоду на суму 1000 грн.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Окрім того, вказує що судом не здійснено відповідне переведення з громадських робіт у позбавлення волі, як це передбачено ч.1 ст.72 КК України, а також не вказано в резолютивній частині рішення про цивільний позов Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК 5 років позбавлення волі, а на підставі ст.71 КК остаторочне покарання у виді 5 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК 5 років 5 днів позбавлення волі, зробивши при цьому відповідне переведення, як це передбачено ч.1 ст.72 КК України. Також просить задовольнити повністю цивільний позов потерпілої.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання суд першої інстанції, в повній мірі дотримав вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 має незняту і непогашену судимість.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючих обставин не встановлено, і це не оспорюється прокурором.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі та про необхідність часткового складання покарань.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.

Окрім того, твердження прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з не зазначенням в резолютивній частині рішення щодо цивільного позову потерпілої не заслуговують на увагу, оскільки судом 27 грудня 2017 року була виправлена явна описка, при цьому резолютивна частина доповнена наступним реченням: «Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити». Більше того, дана ухвалу суду навіть не оскаржується прокурором.

Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.п. «г» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
З вироку вбачається, що суд, призначивши обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком вироком Іваничівського районного суду від 12.05.2017р., з урахуванням ухвали Іваничівського районного суду від 04.10.2017р., у виді громадських робіт до покарання у виді позбавлення волі і в порушення вимог ст.72 КК України у резолютивній частині не перевів громадські роботи в позбавлення волі та не послався на ст. 72 КК України.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Однак, таке порушення, на думку апеляційного суду, не є істотним і таким, що тягне за собою зміну судового рішення, оскільки фактично перерахунок зроблений правильно.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вважати ОСОБА_8 , на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, засудженим, таким, якому до покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 листопада 2017 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду від 12.05.2017р., з урахуванням ухвали Іваничівського районного суду від 04.10.2017р., з розрахунку, в силу ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, і остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 4(чотири) роки 2 (два) місяці 5 (п`ять) днів позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді