Справа №592/868/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/516/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з повною вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 в яких:

- прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеність вини обвинуваченого, просив вирок суду змінити у зв`язку з допущенням судом неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та виключити з мотивувальної частини судового рішення обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи,доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили визначено не обирати.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- прокурор зазначає, що покарання у виді арешту строком на 2 місяці є таким, що повною мірою відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння та принципам індивідуалізації покарання, однак вказує, що судом помилково визнано стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 обставиною, яка обтяжує його покарання, оскільки такий стан особи у дійсності не спровокував вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та прямий зв`язок такого стану із об`єктивною стороною злочину не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

- обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, в силу ст. 89 КК України він є несудимим та має постійне місце проживання. Крім цього, зазначає, що його родина складається з нього та його матері ОСОБА_9 , 1950 року народження, яка є особою пенсійного віку, страждає на тяжку хворобу - онкологічне захворювання II стадії, в 2011 році нею перенесено операцію по видаленню лівої нирки, а тому вона потребує сторонньої підтримки та допомоги. Між тим, оскільки інших дітей та родичів вона не має, обов`язок по її догляду покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 , як сина. Крім того, обвинувачений вказує на те, що за місцем проживання характеризується позитивно, має неофіційне місце роботи та отримує самостійний заробіток, і тому він може виконати таке покарання як штраф і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Як встановив суд першої інстанції, у невстановлений в ході досудового слідства день та час ОСОБА_7 придбав два пакети з порошкоподібною психотропною речовиною амфетамін. 02 січня 2018 року близько 18 години ОСОБА_7 направився до розташованого в м. Сумах по вул. Г. Крут, 76 магазину «АТБ», де до нього, у зв`язку з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поведінкою, яка порушувала громадський порядок, підійшли співробітники поліції з метою перевірки документів.

У зв`язку з виявленим станом алкогольного сп`яніння, а також тим, що ОСОБА_7 продовжував поведінку, яка порушувала громадський порядок, останній був доставлений до Сумського обласного наркологічного диспансеру, де за результатами поверхневої перевірки співробітниками поліції, у ОСОБА_7 з правої кишені куртки було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із двома згортками з фольги з порошкоподібною речовиною, що відповідно до висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Сумській області № 19/119/7-2/19е від 18.01.2018 р., містить амфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою - 0,2266 г.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання, у виді штрафу, щодо задоволення вимог апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 , і просила вирок суду змінити, виключивши з його обтяжуючу покарання обставину та заперечила проти вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Судом вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, а обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій не було та за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним виклик свідків по справі, та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг, тобто в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та наявності чи відсутності у ОСОБА_7 обставини, що обтяжує покарання алкогольного сп`яніння.

Так, засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за своєю тяжкості відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, зокрема те, що ОСОБА_7 відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, офіційно не працює, проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою та страждає на тяжке захворювання, за місцем проживання характеризується незадовільно. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_7 , обставинами, що його обтяжують є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що саме покарання у виді 2-х місяців арешту буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також для запобіганню вчинення ним нових злочинів ніж інші види покарань, зокрема штрафу, виправних робіт, обмеження чи позбавлення волі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки призначене ОСОБА_7 покарання не виходить поза межі санкції ч. 1 ст. 309 КК України, воно призначене з детальним врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, а тому є справедливим та необхідним для сприяння виправленню обвинуваченого ОСОБА_7 та запобіганню вчинення ним повторних злочинів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого в якій йдеться про суворість призначеного йому покарання, оскільки ті обставини на які посилається обвинувачений, а саме те, що останній в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Щодо посилання обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі на тяжку хворобу матері, та те, що він є єдиним сином і інших осіб, які б могли надавати їй допомогу немає, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема ухвали Апеляційного суду Сумської області від 21.01.2014 року (а.с. 25), якою було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 та пом`якшено йому за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.11.2013 року покарання, вказані доводи обвинуваченого вже виступали предметом апеляційного розгляду та стали однією з підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин аналогічного характеру, що свідчить про його небажання виправлятись.

Крім того, посилання обвинуваченого на його позитивну характеристику за місцем проживання, то вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме довідкою-характеристикою від 23.01.2018 року, в якій ОСОБА_7 характеризується незадовільно, зловживає алкогольними напоями, має скарги від сусідів, притягався до адміністративної відповідальності, схильний до вчинення злочинів та правопорушень, а також має неодноразові приводи до поліції (а.с. 34). Між тим, додана ОСОБА_7 до апеляційної скарги довідка, на яку він посилається, як на позитивну його характеристику, то вона на переконання колегії суддів, виступає більш як посередня, оскільки відсутність від сусідів та мешканців мікрорайону на ОСОБА_7 скарг, ще не свідчить про його остаточне виправлення.

З огляду на вказані обставини, а також на те, що ОСОБА_7 відповідно до матеріалів кримінального провадження офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, колегія суддів не може погодитись із призначенням йому більш м`якого покарання, а саме, покарання у виді штрафу, оскільки існують сумніви у можливості його виконання зі сторони обвинуваченого, і крім того жодних доказів на підтвердження достатнього матеріального стану обвинуваченого до суду надано не було.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає меті покарання, визначеній в ч. 2 ст. 50 КК України та при його призначенні було дотримано основних засад, визначених у ст. 65 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора стосовно того, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 не обумовив вчинення злочину за ч.1 ст. 309 КК України, тому суд безпідставно визнав такий стан обставиною, що обтяжує покарання, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими, оскільки, як слідує з фактичних обставин, саме стан алкогольного сп`яніння спровокував зберігання ОСОБА_7 при собі психотропної речовини - амфітаміну, та порушення в подальшому обвинуваченим ОСОБА_7 громадського порядку став причиною його затримання працівниками поліції та вилученню у нього зазначеної психотропної речовини, яку він незаконно зберігав при собі, знаходячись в громадському місці (перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння) без мети збуту.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційний скарг обвинуваченого та захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку

протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4