печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7236/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальної фірми «Криптон» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку 18.08.2017 майна у кримінальному провадженні № 0000197,-

В С Т А Н О В И В :
09.02.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальної фірми «Криптон» адвоката ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді 12.02.2018, на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області у кримінальному провадженні № 0000197, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення тимчасово вилученого майна та просив зобов`язати слідчого повернути вилучене під час обшуку приміщення ТОВ НВФ «Криптон»18.08.2017 за адресою: м. Київ, вул. Магніторська, 1, майно.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 18.08.2018 здійснено обшук за вказаною адресою на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2017 у кримінальному провадженні № 0000197, під час виконання якої вилучено речі та документи, які належать ТОВ НВФ «Криптон».

Адвокатом в скарзі зазначено, що в подальшому ухвалою слідчого судді від 24.10.2017 на вилучене майно накладено арешт, проте ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу суду від 24.10.2017 скасовано, а у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

За викладених обставин, вилучене майно, має статус тимчасового вилученого, а відтак за вказаних обставин підлягає поверненню його законному володільцю.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлені належним чином. Представник володільця майна подав заяву, про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити, так як майно на поверненні якого вони наполягають, має статус тимчасово вилученого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 359 КК України.

18.08.2018 в рамках кримінального провадження № 0000197 від 07.08.2017 на підстав ухвали слідчого судді проведено обшук в приміщенні ТОВ НВФ «Криптон» 18.08.2017 за адресою: м. Київ, вул. Магніторська, 1, під час якого виявлено та вилучено майно ТОВ НВФ «Криптон».

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді № 757/48406/17-к від 24.10.2017 клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на вилучене майно.

В подальшому ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2018 ухвалу слідчого судді від 24.10.2017 скасовано, та постановлено нову, якою в задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000701 - відмовити .

У скарзі адвокат ОСОБА_3 просить повернути вилучене майно у кримінальному провадженні №0000197, в резолютивній частині ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 10.01.2018 зазначено майно у кримінальному провадженні №0000701.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальної фірми «Криптон» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку 18.08.2017 майна у кримінальному провадженні № 0000197 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1