№1522/7723/12/1/522/14/18 року
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

за участю

потерпілої

та цивільного

позивача - ОСОБА_7 ,

за участю

представника

потерпілої та цивільного

позивача - адвоката - ОСОБА_8 , ,

за участю представника

цивільного відповідача - ОСОБА_9 ,

за участю захисника

підсудної

адвоката - ОСОБА_10 ,

за участю

підсудної - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м.Одеси кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с.Дачне Біляївського району Одеської області, громадянки України, із вищою освітою, яка працювала начальником сектору реклами в управлінні Одеської залізниці, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-за ч.2 ст.367 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_11 обвинувачується у службовій недбалості у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди.

Як вбачається, із обвинувального висновку, ОСОБА_11 була призначена на роботу інженером 1 категорії по рекламній діяльності в Одеській дирекції залізничних перевезень у період з 6.09.2006 року, а з 5 жовтня 2006 року , як службова особа, згідно до її посадової інструкції від 5.10.2006 року, була зобов`язана організовувати роботу з надання, просування, розміщення реклами на території Дирекції, у тому числі готувати договори на рекламні послуги, а також узгоджувати їх оплату по діючим тарифам /п.2.1/, здійснювати контроль за виконанням укладених договорів /п.2.4/, у межах компетенції повідомляти про всі виявлені у процесі своєї діяльності недоліки, та вносити пропозиції по їх усуненню /п.3.3/, нести відповідальність за недостовірність даних, які надаються керівництву /п.4.2/, нести відповідальність за невиконання законодавства про рекламу, наказів, вимог Української залізної дороги, керівництва дирекції /п.4.4/, та зобов`язана знати законодавство про рекламу / п.5.3/.

У обвинувальному висновку указано про те, що ОСОБА_11 , при складанні, узгодженні і укладанні додаткового договору №9 від 1 жовтня 2006 року до договору від 3 квітня 2006 року між Одеської залізною дорогою /Розповсюджувачем/ та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_12 /Рекламодавцем/ неналежним чином виконала свої службові обов`язки, порушила вимоги законодавства, пов`язаного із рекламною діяльністю, а саме Закон України «Про рекламу» від 11.07.2003 року, Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені Постановою КМУ №2067 від 29.12.2003 року, Методичні рекомендації по рекламній діяльності на залізничному транспорті України, затверджені Наказом №158 Ц від 30.07.2004 року «Про упорядкування рекламної діяльності на залізничному транспорті», Методичні рекомендації « Про розміщення реклами на Одеській залізній дорозі», затверджені першим заступником начальника Одеської залізної дороги ОСОБА_13 від 21.12.2005 року, порушила встановлений порядок розповсюдження та розміщення реклами на залізничному транспорті, а після ознайомлення із своєю посадовою інструкцією від 5.10.2006 року не контролювала належне виконання, внаслідок несумлінного ставлення до обов`язків.

Надалі у обвинувальному висновку зазначено про те, що у вересні листопаді 2006 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена , ОСОБА_11 , із порушенням законодавства, пов`язаного із рекламною діяльністю, підготувала додатковий договір №9 від 1.10.2006 року ,до діючого договору про надання рекламних послуг ОД/П-06-287 д НЮ від 3.04.2006 року, відповідно до якого, ОСОБА_12 було дозволено розмістити рекламу на 3 металевих конструкціях, та зазначено місце «адресна програма» огорожа у районі станції Одеса Головна.

У обвинувальному висновку указано про те, що ОСОБА_11 у порушення указаних нормативно правових актів, як відповідальна за організацію, діяльність та контроль рекламної діяльності в Одеській дирекції залізничних перевезень відповідно до займаної посади, на яку вона була призначена згідно до наказу на посаду інженера 1 категорії по рекламній діяльності в Одеській дирекції залізничних перевезень №490 від 30.08.2006 року, неналежним чином виконала свої службові обов`язки при складанні та укладенні додаткової угоди №9 до Договору ОД/П-06-287 д НЮ від 3.04.2006 року між Одеської залізною дорогою та СПД ОСОБА_12 про надання рекламних послуг внаслідок несумлінного ставлення до них, в установленому порядку не ініціювала створення комісії, необхідної для розгляду питання про наявність технічної можливості установки спеціальних / рекламних/ конструкцій на огорожі у районі мийки ст.Одеса Головна, а також не узгодила місце розміщення цих конструкцій із виконанням вимог правил техніки безпеки, безпеки руху потягів, а також із ДАІ , і після ознайомлення із посадовою інструкцією від 5.10.2006 року, а також у період вересень листопад 2006 року надала недостовірну інформацію, що комісія виходила на «адресне місце», порушивши п.4.2 Інструкції, письмово, та усно не доповіла, що надала недостовірну інформацію.

Згідно до обвинувального висновку в ніч з 24 на 25 жовтня 2006 року невстановлені досудовим розслідуванням особи / організації/ встановили три рекламні щити на огорожі вул..Середньофонтанській у м.Одесі у районі мийки ст.Одеса- Головна.

Як указано у обвинувальному висновку , 26.10.2006 року на місці розташування цих рекламних конструкцій з`явилась тріщина і ОСОБА_11 , у порушення вимог посадової інструкції , не направила жодного офіційного листа на адресу ОСОБА_12 з приводу установки цих рекламних конструкцій і ні жодного офіційного документа на адресу керівництва з приводу створення комісії для перевірки обгрунтованності та безпеки розміщення 3 конструкцій.

Як зазначено, у обвинувальному висновку ОСОБА_11 , після телефонної розмови підсудної із ОСОБА_12 у той же день 26.10.2006 року одна із рекламних конструкцій була знята невстановленими слідством особами / організацією/, що свідчить, як зазначено у висновку про те, що була можливість демонтувати і інші дві конструкції.

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_11 , яка була відповідальною посадовою особою від Одеської залізниці, у порушення вимог законодавства, пов`язаного із рекламною діяльністю, не контролювала виконання указаного договору із ОСОБА_12 , письмово не довела до відома керівництво про можливість обрушення огорожі, не ініціювала питання про повний демонтаж двух рекламних конструкцій, що залишились, та не ініціювала питання створення спеціальної комісії для вирішення ситуації, що склалася.

Як свідчить обвинувальний висновок, у зв`язку із тим, що на огорожі залишилось дві рекламні конструкції, 26.10.2006 року за вказівкою ОСОБА_11 бухгалтерією Одеської дирекції залізничних перевезень був складений рахунок на оплату рекламних послуг у розмірі 1000 грн., які були сплачені ОСОБА_12 за використання двух зазначених рекламних щитів , відповідно до додаткової угоди №9 від 1.10.2006 року по 500 грн. за один щит/.

У обвинувальному висновку зазначено про те, що 30 жовтня 2006 року у зв`язку із невідповідністю вимог безпеки, виникло руйнування, із послідуючим обрушенням 12 секцій огорожі Одеської залізниці, на яких знаходились дві рекламні конструкції, у результаті чого був смертельно травмований ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 отримав легкі тілесні ушкодження.

Як зазначено у обвинувальному висновку, зазначені трагічні події мали місце із за неналежного виконання підсудною ОСОБА_11 своїх службових повноважень при складанні, узгодженні, та укладанні, а у подальшому , невиконання контроля виконання указаної додаткової угоди №9 від 1 жовтня 2006 року.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_11 свою вину у пред`явленному за ч.2 ст.367 КК України обвинуваченні не визнала, та пояснила , що з 11.09.2006 року, коли вона була призначена інженером у сектор реклами, виконувала вказівки керівництва і її керівником був ОСОБА_16 . Згідно до заявки і раніше укладеного договору від 3.04.2006 року із ОСОБА_12 , вона звернулась до головного інженера ОСОБА_17 для визначення подальших її дій для підготовки додаткової угоди із ОСОБА_12 . Разом із нею ОСОБА_17 запропонував їй разом із в.о. головного інженера залізничного вокзалу ОСОБА_18 обрати місце для визначення можливості установки рекламних конструкцій, що вона і зробила, та було вибране місце біля мийного комплексу вокзалу на території Дирекції Одеських залізничних перевезень. Місце це оглядав і ОСОБА_12 із цим погодився. Разом із ОСОБА_18 вони вирішили на вибраному місці можливо встановити 3 рекламних конструкції, але з новим розрахунком надійності, ніж з наданим ОСОБА_12 , про що вона повідомила ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , та передала ОСОБА_12 запити до ДАІ та бюро естетики для узгодження. Також підсудна ОСОБА_11 пояснила про те, що 25 жовтня 2006 року її керівник ОСОБА_16 повідомив їй, що на огорожі залізничного вокзалу встановлені 3 рекламні конструкції, чому вона здивувалась, так як строки початку робіт з ОСОБА_12 були узгоджені на листопад 2006 року, а також не було відповідей на її запити, не було нових розрахунків надійності , та щити були встановлені не на обумовленому місці, а на огорожі, належній залізничному вокзалу станції Одеса Головна. Про необхідність демонтажу щитів із за їх нестійкості, вона по телефону повідомила ОСОБА_12 , після чого він наступного дня зняв один щит, а по іншим двум пояснив, що демонтаж буде коштувати дорого, після чого вона знову йому дзвонила, але це було неможливо. Їй відомо про те, що начальник станції Одеса Головна ОСОБА_19 також говорив ОСОБА_12 про необхідність демонтажу встановлених рекламних щитів із за поганого закріплення цих щитів. Від ОСОБА_12 приходив ОСОБА_20 для виправлення недоліків при установленні щитів, приносив нові розрахунки надійності їх закріплення. Також у судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що 30.10.2006 року у ОСОБА_19 було призначена нарада для вирішення питання про долю цих рекламних щитів, із запрощенням її керівника ОСОБА_16 , ОСОБА_12 .

Не визнаючи свою вину у вчиненні указаного злочину, підсудна ОСОБА_11 поясняла про те, що у той період часу , діючими актами не було передбачене утворення комісії для вибору місця установки рекламних щитів, щити були встановлені не на обговореному місці, а на території іншої організації. Про початок робіт встановлення рекламних щитів ОСОБА_12 повинен був повідомити заздалегідь, так і про завершення робіт із складанням акту приймання передачі виконаних робіт, але цього не було зроблено. Також підсудна ОСОБА_11 пояснила про те, що у неї не було необхідності письмово повідомляти своє керівництво і ОСОБА_12 про виявлені порушення при установці рекламних щитів, так як про це вже було відомо керівництву та ОСОБА_12 . Також ОСОБА_11 пояснила, що вона не надавала ніяких вказівок працівникам бухгалтерії, а 1000 грн. ОСОБА_12 вніс в касу для оплати за установку інших рекламних щитів у другому місці.

Дослідивши у судовому засіданні докази по указаній кримінальній справі, дослідивши матеріали кримінальної справи, вислухавши підсудну, потерпілу та цивільного позивача ОСОБА_7 , показання свідків, суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_11 не винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України з наступних підстав:

Відповідно до вимог кримінального та кримінально процесуального законодавства , підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння , передбаченого КК України.

З об`єктивної сторони службову недбалість, передбачену ч.2 ст.367 КК України характеризуює наявність 3 складових у їх сукупності:

1/ дія або бездіяльність службової особи,

2/ наслідки у вигляді істотної шкоди..

3/ причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

У пред`явленому підсудній обвинуваченні такий причинний зв`язок відсутній, що свідчить про відсутність такого необхідного елементу складу злочину, як об`єктивна сторона.

Із матеріалів кримінальної справи вбачається , що ОСОБА_11 приймала участь у зв`язку із роботою у вересні 2006 року при складанні, узгодженні та укладенні проекту додаткової угоди №9 від 1.10.2006 року до договору від 3.04.2006 року між Одеською залізницею та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_12 після узгодження із окремими службами залізниці була підписана зазначена угода 1.10.2006 року.

На той час посадові обов`язки ОСОБА_11 , як інженера, не були визначені будь якою посадовою інструкцією, така інструкція у кримінальній справі відсутня, та межі її відповідальності , згідно до вимог 12.1. методичних рекомендацій рекламної діяльності на залізничному транспорті України від 30.07.2004 року окремим наказом не були визначені / такий наказ у кримінальній справі відсутній/. т.4 а.с.52/.

Відповідно до зазначеної додаткової угоди ОСОБА_12 було дозволено на умовах оплати розмістити рекламу 3 рекламних щитів на станції Одеса Головна , огорожа в районі мийки, за умови, що монтаж і демонтаж рекламної конструкції Рекламодавець задійнює за власний рахунок, та у разі необхідності дострокового монтажу рекламної конструкції витрати зараховуються у місячну платню розповсюджувача, та у разі потреби демонтажу Розповсюджувач повідомляє ОСОБА_21 за 4 тижні, а він зобов`язаний зробити демонтаж в строк 2 тижня.

Як вбачається, із обвинувального висновку та матеріалів кримінальної справи зазначені рекламні щити були встановлені невстановленими слідством особами / організацією/, ким саме досудовим розслідуванням не було встановлено, без будь яких дозволів на установку цих рекламних конструкцій, без повідомлення ОСОБА_11 . Про час, місце проведення таких робіт по розміщенню рекламних щитів ні підсудна, ні її керівництво не повідомлялись, та не була надана вся необхідна технічна документація на установки цих конструкцій, акт виконаних робіт із складанням відповідного акта прийому та передачі виконаних робіт .

Так як невідомими особами / організацією/ були встановлені 3 рекламні конструкції без складання відповідного акту прийому, без отримання всіх необхідних узгоджень, відсутній причинний зв`язок між діями підсудної та наступними трагічними подіями, що відбувались 30 жовтня 2006 року, та ОСОБА_11 , згідно до зазначеного у її посадовій інструкції від 5 жовтня 2006 року , не може нести відповідальність за дії інших осіб, до того ж згідно до її посадової Інструкції, вона організовувала розміщення реклами, зазначеною інструкцією не передбачені її обов`язки роботи демонтаж рекламних об`єктів.

По пред`явленому цій підсудній обвинуваченню відсутня також суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, так як ОСОБА_11 не повинна була, та не могла передбачити те, що будь які невстановлені особи , організація, без дозволу її, керівництва залізничного вокзалу чи керівництва Одеської залізної дороги самовільно встановлять рекламні конструкції, без отримання необхідних узгоджень.

Крім цих підстав , для визнання підсудної не винною по пред`явленому їй обвинуваченню у зв`язку із відсутністю суб`єктивної та об`єктивної сторони складу злочину, встановлені також і інші додаткові підстави для винесення відносно ОСОБА_11 виправдувального вироку у зв`язку із відсутністю доказів її винності у вчиненні указаного злочину.

У обвинувальному висновку за обвинуваченням ОСОБА_11 органи досудового розслідування допустили деякі протиріччя, неправильне толкування закону, зробили не об`єктивні, а суб`єктивні висновки, з метою ввести суд в оману про обгрунтованність обвинувачення підсудної.

У матеріалах є посадова інструкція із обов`яками підсудної ОСОБА_11 від 5 жовтня 2006 року, саме тоді її керівництво затвердило цю посадову інструкцію із визначенням її посадових обов`язків, та з якою вона була ознайомлена.

У обвинувальному висновку слідчий не конкретно зазначив перелік порушених законів та підзаконних нормативних актів, які, на думку слідчого, порушила підсудна ОСОБА_11 , як посадова особа, під час підготовки додаткової угоди №9 від 1.10.2006 року про розміщення реклами, та яка була підписана сторонами 1.10.2006 року до визначення посадових обов`язків підсудної. .Не звертаючи уваги на очевидність виконання підсудною ОСОБА_11 роботи по підготовці робочих матеріалів до кінця вересня 2006 року для підписання указаної додаткової угоди 1.10.2006 року, органи досудового розслідування умисно зазначили період такої роботи ОСОБА_11 з вересня до листопада 2006 року, що не відповідає дійсності.

Так, у обвинувальному висновку слідчий зазначив, що ОСОБА_11 у вересені листопаді 2006 року не належним чином виконуючи покладені на неї обов`язки зазначеними законодавчими актами, внаслідок несумлінного до них відношення, без узгодження із усіма указаними службами, без дозволу комісії, надала недостовірну інформацію керівництву та службам Одеської залізної дороги про те, що комісія виходила на адресне місце, та прийняла рішення про технічну можливість їх розміщення в указаній додатковій угоді №9 від 1.10.2006 року між Одеської залізницею та СПД ОСОБА_12 .

За таких обставин, коли робота підсудної ОСОБА_11 по підготовці додаткової угоди №9 була завершена у вересні 2006 року, а 30 жовтня 2006 року вже було обрушення огорожі , та трагічні події, висновки слідчого про дії підсудної у жовтні 2006 року, та у листопаді 2006 року є явно надуманими, та такими, що не співпадають із матеріалами кримінального провадження. По цим обставинам підсудна ОСОБА_11 не могла бути суб`єктом посадового злочину, в зазначених слідчим її діях відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Не являючись посадовою особою при підготовці угоди №9 від 1.10.2006 року ОСОБА_11 , посадові обов`язки якої не були визначені відповідно до інструкції , не може бути притягнутою до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України, та слідчим не були спростовані показання підсудної про те, що вона виконувала свої обов`язки , відповідно до вимог керівництва при підготовці проекту.

Обвинувачення ОСОБА_11 , під час досудового розслідування , не було конкретизовано , та містить протиріччя, так вона обвинувачується у тому, що після 5.10.2006 року , коли вона була посадовою особою , повинна була інформувати своє керівництво про допущені нею порушення до 1 жовтня 2006 року, та не зазначено при цьому, який закон вона порушила, не повідомивши про погану роботу до покладення на неї обов`язків, згідно до посадової інструкції від 5.10.2006 року.

Наступний пункт обвинувачення ОСОБА_11 у тому, що вона після демонтажу однієї металевої конструкції не ініціювала перед свої керівництвом питання про створення комісії на предмет технічної можливості подальшого розміщення двух рекламних конструкцій, що залишились, та не зазначено, який нормативний акт вона порушила, тоді як відповідно до посадової інструкції, на підсудну такі обов`язки не були покладені, у тому числі і за роботу посадових осіб залізничного вокзалу на чиїй території були розміщені рекламні щити. Про установку цих рекламних конструкцій було відомо начальнику підсудної ОСОБА_16 , начальнику станції Одеса Головна ОСОБА_19 , з приводу цих двух рекламних конструкцій на 30 жовтня 2006 року планувалось проведення наради, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 .

Згідно до обвинувального висновку підсудна ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що вона не контролювала виконання додаткової угоди №9 від 1.10.2006 року, але у висновку не зазначено, які дії вона не вчинила, відповідно до посадової Інструкції від 5.10.2006 року, яким чином вона могла це контролювати, коли невстановлені посадові особи самовільно встановили три рекламні конструкції на території залізничного вокзалу без її повідомлення та без повідомлення її керівництва. Таке обвинувачення можливе пред`явити підсудній лише за умови, якщо за договором особи / організація/ повідомили підсудну або керівництво вокзалу про місце та проведення робіт, надали необхідні документи, надали їй відповідний акт виконаних робіт, був складений акт приймання передачі, як передбачено у договорі. За таких обставин суд не погоджується і з цим пунктом обвинувачення підсудної.

Також підсудна ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що їй було відомо про порушення при установці рекламних конструкцій не направила на адресу керівництва офіційного документа, офіційного листа на адресу ОСОБА_12 . Як вбачається, із матеріалів кримінальної справи керівництво підсудної - ОСОБА_16 про ці порушення знав, як і керівник станції ОСОБА_22 та на 30.10.2006 року планувалось проведення наради з цього приводу за участю інших осіб. Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона направила письмове повідомлення з цього питання керівництву Одеської залізниці.

Згідно до посадової інструкції ОСОБА_11 від 5.10.2006 року не передбачено її обов`язку письмово повідомляти про виявленні порушення.

Також ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що 26.10.2006 року за її вказівкою бухгалтерією керівництва Дирекції був складений рахунок на оплату рекламних послуг у сумі 1000 грн. за рекламні щити, що залишились у кількості -2, по 500 грн. за щит, які оплатив ОСОБА_12 . У цій частині обвинувачення не конкретизовано, кому із працівників бухгалтерії ОСОБА_11 надала таку вказівку, коли вже вирішувалось питання про демонтаж цих рекламних щитів, доказів з цього приводу досудовим розслідуванням не було надано, та в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості за які саме рекламні щити розрахувався ОСОБА_12 . Доводи підсудної про внесення ОСОБА_12 1000 грн. по іншим угодам слідством не були спростовані. Слідчим були не вірно у обвинувальному висновку зазначені дати оплати 1000 грн. 26.10.2006 року, тоді як згідно до квитанції у справі, зазначена дата 25.10.2006 року.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_11 у вчиненні указаного злочину органи досудового розслідування посилаються на акт судової будівельної технічної експертизи по справі /т.2 а.с. 221-232/. Але висновки цієї експертизи свідчать лише про те, що при установленні цих рекламних щитів були порушені правові та нормативно технічні вимоги. А саме те, що ці роботи виконувались без розробленого проекту , без заходів по збереженню огорожі, був відсутній акт прийому - передачі рекламних щитів та інші порушення нормативних актів, пов`язаних із зведенням цих конструкцій. У судовому засіданні експерт ОСОБА_24 зазначив про те, що при загрозі обрушення огорожі обов`язок по демонтажу лежить на посадових особах організації на територій якої були встановлені ці конструкції. Зазначені конструкції були установлені на території Одеського залізничного вокзалу станції Одеса Головна, а не на території дирекції Одеських залізничних перевозок, де працювала підсудна.

Органи досудового розслідування надали до обвинувального висновку список осіб, що підлягають виклику у якості свідків, та які, на думку органів досудового розслідування, підтверджують винність ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Суд дослідив показання зазначених свідків, але вони не підтвердили висновки органів досудового розслідування про те, що ОСОБА_11 вчинила указаний злочин.

Єдиний свідок ОСОБА_12 , під час допиту у суді повідомив , що у вересні 2006 року він виходив разом із ОСОБА_11 на місце, та підсудна йому запропонувала розмістити рекламні щити на огорожі. ОСОБА_12 пояснив, що ні він, ні інші особи за його дорученням не встановлювали три рекламні щити на огорожі, він нікому не доручав установку або демонтаж, вважав, що демонтаж повинні роботи особи, що їх встановили, у зв`язку із встановленням щитів йому дзвонила ОСОБА_11 та працівник залізної дороги. В спростування показань ОСОБА_12 до матеріалів справи була долучена додаткова угода , згідно до якої на ОСОБА_12 був покладений обов`язок по демонтажу рекламних носіїв.

Згідно до показань свідка ОСОБА_25 , під час досудового розслідування, /т.4 а.с. 169-171/, що були досліджені у судовому засіданні , встановлено те, що він дійсно виходив із ОСОБА_11 для вибору місця під рекламні конструкції , та було дозволено розмістити ці конструкції на землі ,між огорожею вокзалу та залізничними шляхами, на умовах розробленої схеми кріплення конструкції. У суді свідок ОСОБА_12 не заперечував того,що ОСОБА_11 йому надала на руки запити в бюро естетики та ДАІ для узгодження, але він цього не виконав.

Доводи свідка ОСОБА_12 про його непричетність до встановлення зазначених рекламних конструкцій були спростовані у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19 , що підтвердив свої показання т.11 а.с. 244-247, які свідчать про те, що у телефонній розмові ОСОБА_12 відмовився від демонтажу рекламних конструкцій, посилаючись на відсутність техніки та необхідність великих коштів для цього.

Суд також дослідив і інші показання свідків, але показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_23 ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та інших ніяк не свідчать про те, що з вини підсудної ОСОБА_11 мали місце трагічні події 30 жовтня 2006 року.

Так у суді в.о. начальника залізничного вокзалу свідок ОСОБА_23 пояснила, що , зі слів ОСОБА_19 , їй відомо, про установлення щитів ОСОБА_12 , який після розмови із Самохваловим щит зняв, а інші два залишив на огорожі. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_29 також повідомили про те, що рекламні щити встановив ОСОБА_12 та повинен був скласти акт прийому щитів, чого не зробив.

У судовому засіданні заступник начальника Одеської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_28 пояснив про те, що громадяни, яки отримали дозвіл на розміщення реклами повинні надати всю технічну документацію на конструкцію, що зводиться, питаннями рекламної діяльності займались ОСОБА_16 та ОСОБА_11 .

У судовому засіданні свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 пояснили про те, що приїхали якісь чоловіки, які хотіли закріпити два щити до мийної машини, але їм це заборонили. Також і показання інших свідків не доводять винуватості ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного злочину. Це відноситься до показань свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , а також свідка ОСОБА_37 під час досудового розслідування./т.4 а.с.183-189/.

У судовому засіданні досліджувались і інші докази, що були надані стороною обвинувачення, після неодноразового направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, але інших доказів обвинуваченням не було надано.

Також у суду виникають сумніви у тому, чи є ОСОБА_11 , яка працювала інженером 1 категорії по рекламній діяльності, суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України службовою особою.

Відповідно до примітки до ст.364 службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово займають на підприємствах, організаціях посади, пов`язані із виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків…

Не може визнаватися службовою особою, особа, яка не виконувала організаційно розпорядчих обов`язків. Як встановлено у судовому засіданні, у посадовій інструкції ОСОБА_11 , що була затверджена 5.10.2006 року не зазначено про те, що на неї покладені організаційно розпорядчі обов`язки, там зазначені тільки організаційні обов`язки ,у ОСОБА_11 під час роботи не було жодної особи у підпорядкуванні, яким вона могла надавати накази чи розпорядження, вона не могла приймати будь які рішення самостійно, укладати угоди за своїм підписом. Згідно до інструкції ОСОБА_11 повинна була організувати роботи з надання, просування, розміщення реклами, повідомляти про недоліки. У ії посадовій інструкції не був передбачений обов`язок організувати демонтаж незаконно встановлених рекламних конструкцій, та не було у підпорядкуванні осіб, яким вона могла це доручити.

На підставі досліджених матеріалів кримінальної справи суд приходить до висновку про те, що ці матеріали свідчать про необхідність винесення відносно ОСОБА_11 виправдувального вироку. Трагічні події 30 жовтня 2006 року дійсно мали місце, але даних, що вони виникли з вини підсудної ОСОБА_11 у справі немає, тому суд вважає необхідним виправдати її за відсутності доказів винності.

У судовому засіданні представник цивільного позивача та потерпіла ОСОБА_7 заявила позов до Регіонального філіалу «Одеської залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» , а саме про стягнення 2 млн. грн.. моральної шкоди, та 91 345, 87 грн. матеріальної шкоди , та судових витрат за правову допомогу 4772 грн., також цивільний позов був заявлений до Одеської залізниці цивільним позивачем та потерпілим ОСОБА_38 про стягнення моральної шкоди 300 тис. грн.., та матеріальної шкоди 58 23 грн. 16 коп.

Так як питання винності керівництва Одеської залізниці , по пред`явленому обвинуваченню ОСОБА_11 не розглядалися, а ОСОБА_11 необхідно визнати не винуватою у вчиненні злочину, заявлені цивільні позови необхідно залишити без розгляду для вирішення цього питання у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати за експертизу у сумі 616 грн. 32 коп. прийняти на рахунок держави, відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, так як стягнення судових витрат із виправданої особи КПК України не передбачено.

На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст.323 -325, 327, п.2 ст.213 КПК України у редакції Закону України від 28.12.1960 року, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та по суду виправданою за відсутності доказів її винуватості.

Заявлені цивільні позови ОСОБА_7 до Регіонального філіалу «Одеської залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та ОСОБА_39 до керівництва Одеської залізниці про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити

без розгляду, для розгляду цих позовів у порядку цивільного провадження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 підписку про невиїзд скасувати.

Речові докази : фотографії т.2 а.с. 33-54, та документи т.1 а.с.55-58, т.1 а.с. 150 -152, т.4 а.с. 133-135, т.1 а.с. 206-209, т.1 а.с. 226-227, т.1 а.с. 228-234, т.2 а.с. 17, , т.2 а.с. 31, т.2 а.с. 242, т.3 а.с. 20, т.3 а.с. 44 -45, т.3 а.с. 46-47, т.3 а.с. 141, т.3 а.с. 142-143, т.4 а.с. 33, т.4 а.с. 44-54, т.4 а.с. 55 -58, т.4 а.с. 199 -204, т.4 а.с. 224, т.4 а.с. 229-243, т.4 а.с. 249, т.4 а.с. 295 зберігати у матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 15 діб з дня оголошення вироку через Приморський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1 .

23.05.2018