Провадження № 1-в/317/168/2018
Справа № 317/1454/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Зугдидського району Грузії, грузина, громадянина України, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого 11.07.2016 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Клопотання вмотивоване тим, що засуджений працює, має чотири заохочення, стягнень не має.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що він працює в колонії різноробочим, більше нічим не займається.

У судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, стягнень не має, працевлаштований різноробочим. Він не завжди виконує сумлінно вимоги персоналу установи, не приймає участі у виховних заходах, у програмах диференційованого виховного впливу, самодіяльних організаціях засуджених. Застосування ст. 82 КК України вважає передчасним.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.04.2016 р. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав. З 07.10.2016 р. відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99), характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався чотири рази правами начальника колонії. На виробництві установи працевлаштований різноробочим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою отримати поблажливість, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування посередньо, хоча має достатній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений не підтримує зв`язок з рідними та родичами, має слабкі соціальні зв`язки, не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи. У скоєному злочині вину визнає повністю, але не щиро. За вироком суду позову не має. Засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває. Підстав для постановки на профілактичний облік не було.

Характеристика вказує на те, що засуджений має певні недоліки у своїй поведінці та поводить себе пасивно. Наявні в особовій справі інші характеристики також є посередніми та вказують на пасивність засудженого.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення, стягнень не має.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Засуджений хоча працевлаштований, проте не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, в життєдіяльності відділення участі не приймає, ініціативи своєї не проявляє.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1