В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
та їх захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді об`єднану справу № 308/458/16-к за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 1-кп/308/20/16 (справа № 308/458/16-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001418 від 09 вересня 2015 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тула Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

та за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 1-кп/308/368/16 (справа № 308/12137/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 10.01.2015 року про обвинувачення, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.2015 року, біля 21 години 30 хвилин, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в м. Чоп на площі Героїв Майдану, неподалік залізничного вокзалу в громадському місці, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підійшов до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , власник якого знаходився в салоні автомобіля, отримавши обґрунтовану відмову останнього у наданні транспортних послуг, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, висловлюючись нецензурною лайкою наніс один удар рукою затиснутою в кулак в область обличчя гр. ОСОБА_7 , після чого повідомив за допомогою мобільного телефону про своє місцезнаходження та про вказаний факт свого сина ОСОБА_4 .

Через кілька хвилин, біля 21 год. 50 хв., до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , під`їхав на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , який вийшов з салону автомобіля, тримаючи в руках дерев`яну биту, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виражаючи нецензурною лайкою, підійшов до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , який знаходився в м.Чоп на площі Героїв Майдану, неподалік залізничного вокзалу, де дерев`яною битою, наніс декілька ударів по лобову склу автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , знищивши його, у зв`язку з чим воно втратило свої споживчі властивості та економічну цінність, привів його до такого стану, за якого воно не може бути використане за своїм призначенням і втрачені ним властивості не можуть бути відновлені, завдавши матеріальні збитки ОСОБА_7 , яку полягали у повній заміні вищевказаного лобового скла, загальна сума витрат на заміну скла та його встановлення згідно ПП ОСОБА_8 складає 1700 гривень.

Під час вчинення вищевказаних дій ОСОБА_7 підійшов до свого автомобіля, де його схопили декілька невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які намагалися заштовхнути його до багажника автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 , який їм відкрив ОСОБА_4 , разом з тим їм це не вдалося зробити через активну фізичну протидію з боку ОСОБА_7 .

Зразу після цього ОСОБА_7 почав телефонувати до Чопського МВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, щоб повідомити про вказаний факт, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в свою чергу на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 поїхали в невідомому напрямку, а повернувшись близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_7 , наніс останньому один удар в область носа, заподіявши в сукупності йому тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах спинки носа, правої скулової дуги та забій носа, перелом кісток носа без зміщення відламків, викривлення переділки без порушення носового дихання.

Зазначені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізмі дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, по давності виникнення вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 07.01.2015 року, не суперечать обставинам справи, потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Окрім того, 09.09.2015 року, близько 01 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме магазині АВС «Соломон», що розташований в с. Соломоново, вул. Європейська 3, Ужгородського району, працює цілодобово та належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_4 , умисно, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, в присутності відвідувачів закладу та його працівників, виражався нецензурними словами то погрозою у фізичній розправі в адресу громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_5 , який працює продавцем у вказаному закладі, після чого плюнув в обличчя останнього та кидав у нього товаром, що знаходився на прилавку.

Після чого, кинув пластикову пляшку з пивом у вітрину, що знаходилася у магазині внаслідок чого пошкодив 4 скляні банки з гранатовим соком ємність кожної 1 літр, а також один пакунок кави марки «Ford» вагою 0,5 кг.

Не припиняючи свої хуліганські дії, ногою пошкодив вхідні двері, що ведуть з магазину до кафе в цьому ж приміщенні, з матеріалу ДСП, спричинивши такі пошкодження, внаслідок яких вказане дверне полотно підлягає заміні, розкидав пластмасові пляшки з пивом і безалкогольним напоєм «Соса-соlа», що знаходились перед входом в магазин в якості рекламної продукції.

В результаті умисних дій ОСОБА_4 роботу магазину АВС було припинено на три години та власникові вищевказаного закладу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_4 , завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1335 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

07.01.2015 року, біля 21 години 30 хвилин, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в м. Чоп на площі Героїв Майдану, неподалік залізничного вокзалу в громадському місці, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підійшов до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , власник якого знаходився в салоні автомобіля, отримавши обґрунтовану відмову останнього у наданні транспортних послуг, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, висловлюючись нецензурною лайкою наніс один удар рукою затиснутою в кулак в область обличчя гр. ОСОБА_7 , після чого повідомив за допомогою мобільного телефону про своє місцезнаходження та про вказаний факт свого сина ОСОБА_4 .

Через кілька хвилин, біля 21 год. 50 хв., до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , під`їхав на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , який вийшов з салону автомобіля, тримаючи в руках дерев`яну биту, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виражаючи нецензурною лайкою, підійшов до автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , який знаходився в м.Чоп на площі Героїв Майдану, неподалік залізничного вокзалу, де дерев`яною битою, наніс декілька ударів по лобову склу автомобіля марки OPEL-Vectra, з державним номерним знаком словацької республіки ТV НОМЕР_1 , знищивши його, у зв`язку з чим воно втратило свої споживчі властивості та економічну цінність, привів його до такого стану, за якого воно не може бути використане за своїм призначенням і втрачені ним властивості не можуть бути відновлені, завдавши матеріальні збитки ОСОБА_7 , яку полягали у повній заміні вищевказаного лобового скла, загальна сума витрат на заміну скла та його встановлення згідно ПП ОСОБА_8 складає 1700 гривень.

Під час вчинення вищевказаних дій ОСОБА_7 підійшов до свого автомобіля, де його схопили декілька невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які намагалися заштовхнути його до багажника автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 , який їм відкрив ОСОБА_4 , разом з тим їм це не вдалося зробити через активну фізичну протидію з боку ОСОБА_7 .

Зразу після цього ОСОБА_7 почав телефонувати до Чопського МВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, щоб повідомити про вказаний факт, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в свою чергу на автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_2 поїхали в невідомому напрямку, а повернувшись близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, тобто ігноруючи існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_7 , наніс останньому один удар в область носа, заподіявши в сукупності йому тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах спинки носа, правої скулової дуги та забій носа, перелом кісток носа без зміщення відламків, викривлення переділки без порушення носового дихання.

Зазначені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізмі дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, по давності виникнення вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 07.01.2015 року, не суперечать обставинам справи, потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296 КК України, а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених вище, проте відмовився давати покази.

Обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, проте відмовився давати покази.

Приймаючи до уваги те, що прокурор та потерпілі також не оспорювали фактичні обставини проваджень, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, переконавшись у добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням доказів, які характеризують особи обвинувачених, розмір судових витрат та долю речових доказів.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296 КК України при обставинах, викладених вище, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а також як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, - (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.
Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України при обставинах, викладених вище, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, - (хуліганство) тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Тула Російської Федерації, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, раніше не судимий, у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра на обліку не перебуває, підстави для сумнівів у його осудності відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиннені злочинів, та за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 67 КК України за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України суд визнає вчинення злочину особою повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296 та ч. 2 ст. 296 КК України, які є невеликої та середньої тяжкості відповідно, особу винного, який раніше не судимий, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття у вчиненні злочинів, та за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - добровільне відшкодування завданого збитку, а також наявність обставини, що обтяжує покарання за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - вчинення злочину особою повторно, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді обмеженням волі на строк один рік шість місяців;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Також, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, а тому, у відповідності до ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України та з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов, за яким він просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальні збитки у розмірі 1 335,00 грн. та моральні збитки у сумі 800,00 грн., завдані кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову цивільний позивач зазначив наступне.

В результаті вчинення кримінального правопрушення ОСОБА_4 , потерпілому - ОСОБА_9 , завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1335 гривень.

Моральну шкоду він розцінює від спричинення йому душевного хвилювання від втрати власного майна та збитків, які він поніс на прибуття до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, для надання показів та участі в проведенні слідчих дій в сумі 800 гривень.

Як зазначено у ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Прокурор підтримав позов потерпілого вважає, що він підлягає задоволенню.
Обвинувачений визнав цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди та заперечив повінстю в частині моральної шкоди.

Відповідно до положень частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовують у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено у п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги, що характер правопорушення, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю; глибину фізичних та душевних страждань потерпілого.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника по суті заявленого цивільного позову, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну шкоду від злочину в розмірі 1 335,00 гривень, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину встановлена в ході розгляду зазначеного кримінального провадження, а також 400,00 грн. моральної шкоди, оскільки потерпілий пережив душевне хвилювання від втрати власного майна.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, раніше не судимий, у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра на обліку не перебуває, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, підстави для сумнівів у його осудності відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , які передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиннені злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , які передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, яке є середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття у вчиннені злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, усунення заподіяної шкоди; відстуність обставини, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні було подане клопотання про застосування амністії та звільнення його від призначеного покарання внаслідок акту амністії, оскільки він є інвалідом ІІІ групи та підпадає під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачений ОСОБА_5 надав письмову та усну згоду на застосування амністії.

Прокурор не заперечував проти застосування амністії до обвинуваченого, оскільки це відповідає вимогам Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Як зазначено у п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Згідно п. «а» ч. 2 ст. 10 застосування цього Закону здійснюється щодо: осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності раніше, він не відноситься до переліку осіб, щодо яких не може бути застосовано амністію.

Відповідно до Довідки МСЕК № 0929194 є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням безстроково.

З урахуванням викладеного, слід на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за ч. 2 ст. 296 КК України за цим вироком у вигляді обмеження волі на строк один рік, внаслідок акту амністії.

За ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року у справі № 308/14108/15-к було змінено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 12 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 16 536,00 грн.

Застава була внесена заставодавцем ОСОБА_5 , що підтверджується квитанцією від 02.12.2015 року № 527612 на суму 16 536,00 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судом з`ясовано, що застава була внесена ОСОБА_5 , тобто заставодавцем, який у жодному із своїх клопотань не надав згоди на звернення її судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, відтак суд не вбачає підстав для такого звернення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність повного повернення застави заставодавцю ОСОБА_5 у сумі 16 536,00 грн., сплаченої за квитанцією від 02.12.2015 року № 527612, після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинувачнеого ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Обраний судом запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчив свою дію ще у 2015 році, проте він постійно прибував на виклики суду, не перешкоджав розгляду кримінального провадження по суті, відтак суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Судові витраті за проведення експертизи № 16/51 у сумі 245,52 грн., слід стягнути на користь держави із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по частині із кожного, оскільки зазначена експертиза безпосередньо стосується вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешти на майно не накладалися.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 128, 182, 368, 370, 374, 394 КПК України, п. «г» ст. 1, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, ст. 22, 23, 1177, 1192 Цивільного кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді обмеженням волі на строк один рік шість місяців;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків у розмірі 1 335,00 грн. та моральних збитків у розмірі 800,00 грн., завданих кримінальним правопорушенням, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_4 , серія, номер паспорту та ідентифікаційний номер суду невідомі, матеріальну шкоду від злочину в розмірі 1 335,00 гривень та 400,00 грн. моральної шкоди, а всього: 1 735,00 грн. (одна тисяча сімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави судові витрати на проведення експертизи у розмірі 122,76 грн. (сто двадцять дві гривні 76 копійок).
Запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за ч. 2 ст. 296 КК України за цим вироком у вигляді обмеження волі на строк один рік, внаслідок акту амністії.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави судові витрати на проведення експертизи у розмірі 122,76 грн. (сто двадцять дві гривні 76 копійок).
У відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України повернути повністю заставодавцю ОСОБА_5 заставу у сумі 16 536,00 грн., сплачену за квитанцією від 02.12.2015 року № 527612, після набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки «Опель Вектра» номерні знаки НОМЕР_5 , який був визнаний речовим доказом за постановою від 12.01.2015 року повернути його власнику (законному володільцю);
- дерев`яну биту, яка була визнана речовим доказом за постановою від 30.03.2015 року знищити;
- оптичний диск CD-R на якому відзнятий матеріал камерами відеоспостереження в магазині АВС « ІНФОРМАЦІЯ_9 » де зафіксовані хуліганські дії гр. ОСОБА_4 , який був визнаний речовим доказом за постановою від 28.09.2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1