В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.04.2018 Справа №607/15489/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000106 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм у ПП ОСОБА_4 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Так, 20 березня 2017 року біля 21 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керуючи технічно-справним автомобілем «Опеля Аскона», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався на 332 км+300 м правою смугою руху транспортного потоку в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля без пасажирів та вантажу автодорогою «Доменово-Ковель-Чернівці-Тереблече», де в порушення вимог п.п. 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість», «темна пора доби», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожні умови та дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а саме наближаючись до другорядної автодороги, що веде у с.Острів Тернопільського району Тернопільської області, де виявив пішохода ОСОБА_7 , який рухався правим краєм проїзної частини дороги в темпі повільної ходьби, в попутному напрямку відносно руху його автомобіля, всупереч вимог п.1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху», і виконання його вимог) та 12.2 ПДР України, не обрав таку безпечну швидкість руху у темну пору доби та в межах видимості напрямку руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб, а поставив себе в такі умови, що позбавив себе технічної можливості уникнення наїзду, унаслідок чого правою передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді рани тім`яної ділянки, переломів кістки склепіння і основи черепу, крововиливів у речовину та під оболонку головного мозку, закритої травми грудей у вигляді численних переломів тіла 6-го шийного хребця, крововиливів у речовину, над та під оболонку спинного мозку, від яких помер на місці події.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вищевказаних вимог ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_7 ..

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 20 березня 2017 року біля 21 год. 50 хв.він, як водій, керуючи автомобілем «Опеля Аскона», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався із швидкістю близько 60 км/год правою смугою руху транспортного потоку в напрямку від м.Тернополя до м.Теребовля автодорогою «Доменово-Ковель-Чернівці-Тереблече», де наближаючись до другорядної автодороги, що веде у с.Острів Тернопільського району Тернопільської області, унаслідок своєї неуважності та поганої видимості, запізно виявив пішохода ОСОБА_7 , який рухався правим краєм проїзної частини дороги в попутному напрямку відносно руху його автомобіля, унаслідок чого правою передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на нього, у результаті чого останній отримав такі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та повне добровільне відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої, яка просила суд призначити обвинуваченому якомога м`якше покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у межах санкції статті обвинувачення ближче до нижчої її межі, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, і, з урахуванням об`єктивних даних вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, того, що останній працює водієм, думки потерпілої щодо необхідності призначення обвинуваченому альтернативного додаткового покарання, яка просила не позбавляти його права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку, що додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призначати немає необхідності.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, відсутність обтяжуючих його, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити даного обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без ізоляції останнього від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 50 000 грн., який підлягає до повного задоволення, як такий, що є підтвердженим матеріалами кримінального провадження та безумовно визнаний обвинуваченим, а також виходячи з наступного.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Крім цього, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також приймає до уваги те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні нею сильного нервового стресу унаслідок втрати близької людини, її поховання, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому, з урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань потерпілою, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілої ОСОБА_6 50 000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз, зокрема, №5-154/17 від 21 березня 2017 року в сумі 989, 6 грн., №5-155/17 від 24 квітня 2017 року в сумі 880, 4 грн. та №5-676/17 від 27 листопада 2017 року в сумі 989, 6 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення задовольнити та стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 50 000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз, зокрема, №5-154/17 від 21 березня 2017 року в сумі 989, 6 грн., №5-155/17 від 24 квітня 2017 року в сумі 880, 4 грн. та №5-676/17 від 27 листопада 2017 року в сумі 989, 6 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1