Справа № 305/1010/18
Номер провадження 1-м/305/17/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,-

ВСТАНОВИВ:

Міністерство Юстиції України звернулося до Рахівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Клопотання мотивовано тим, що 03 травня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 1380/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінально процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 02.02.2018 №06-14141/18.

ОСОБА_4 засуджено вироком Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012 до покарання у вигляді 20 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктами "а", "в", "з" частини другої статті 105 (вбивство двох осіб, що знаходились у безпорадному стані, поєднане з розбоєм) та пунктом "в" частини четвертої статті 162 (розбій, вчинений із застосуванням насилля небезпечного для життя, із застосуванням предметів, які використовувались в якості зброї, з нанесенням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілим)Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції Федерального закону від 27.12.2009 р. №377-ФЗ), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 знаходиться у ФКУ "Об`єднання виправних колоній з особливими умовами господарської діяльності №4 УФСВП Росії по Архангельській області"; кінець строку відбуття покарання - 14.05.2031.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вироку Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012, ОСОБА_4 повинен сплатити в користь потерпілої ОСОБА_5 , в якості компенсації моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_6 250000 рублів, а також в якості компенсації моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_7 250000 рублів.

Згідно з інформацією Санкт-Петербурзького міського суду та Калінінського районного відділу судових приставів, виконавчі листи були повернуті стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Водночас ОСОБА_4 надав гарантії сплати коштів за допомогою його родичів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно частини першої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини шостої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

При визначені строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_4 в Україну, просять суд врахувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну, як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

При цьому звертають увагу суду на те, що відповідно до судової практики в Російській Федерації російський суд і Міністерство юстиції Російської Федерації відмовляють у передачі засуджених громадян в Україну у разі, якщо визначене в Україні покарання є меншим за визначене у вироку, вказуючи підставою для відмови ту обставину, що покарання, призначене вироком російського суду, є неспівмірним з покаранням, яке засуджений зможе відбувати в Україні у разі його передачі для подальшого відбування покарання.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, заявник - Міністерство юстиції України, у клопотанні просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012; вирішити питання про виконання вироку Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012 в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_6 250000 рублів, а також моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_7 . 250000 рублів потерпілій ОСОБА_5 .

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України до передачі засудженого в Україну, у зв`язку з чим, забезпечити присутність цієї особи в судовому засіданні держави виконання вироку згідно з Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, є неможливим.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону. З наведених підстав висловила думку про необхідність приведення вироку Санкт-Петербурзького міського суду Російської Федерації у відповідність із нормами чинного Кримінального кодексу України. Зокрема вважає, що дії ОСОБА_4 , належить кваліфікувати за пунктами 1, 6 частини 2 статті 115 КК України, тобто умисне вбивство двох або більше осіб вчинене з корисливих мотивів та за ч.4 ст.187 КК України - розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Просить вважати ОСОБА_4 засудженим: за пунктами 1, 6 частини 2 статті 115 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі без конфіскації майна; за частиною 4 статті 187 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілою ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Виходячи з положень ст. 10 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, аніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим аніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, аніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Кримінального Кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, при цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , є громадянином України, останнє відоме місце його проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, яка додається до клопотання.

З наданого вироку Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених пунктами "а", "в", "з" частини другої статті 105 (вбивство двох осіб, що знаходились у безпорадному стані, поєднане з розбоєм) та пунктом "в" частини четвертої статті 162 (розбій, вчинений із застосуванням насилля небезпечного для життя, із застосуванням предметів, які використовувались в якості зброї, з нанесенням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілим)Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції Федерального закону від 27.12.2009 р. №377-ФЗ), йому призначено покарання у вигляді 20 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, без штрафу, без обмеження волі.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995р., та норм Кримінального кодексу України.

Визначаючи статті, частини статей Кримінального кодексу України якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив вбивство двох осіб, що знаходились у безпорадному стані, поєднане з розбоєм (пункти "а", "в", "з" ч.2 ст.105 КК РФ) та розбій, вчинений із застосуванням насилля небезпечного для життя, із застосуванням предметів, які використовувались в якості зброї, з нанесенням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілим (п. "в" ч.4. ст.162 КК РФ (в редакції Федерального закону від 27.12.2009 р. №377-ФЗ).

Частина 2 статті 115 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство:

1) двох або більше осіб;

2) малолітньої дитини або жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності;

3) заручника або викраденої людини;

4) вчинене з особливою жорстокістю;

5) вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб;

6) з корисливих мотивів;

7) з хуліганських мотивів;

8) особи чи її близького родича у зв`язку з виконанням цією особою службового або громадського обов`язку;

9) з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення;

10) поєднане із зґвалтуванням або насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом;

11) вчинене на замовлення;

12) вчинене за попередньою змовою групою осіб;

13) вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу;

14) з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості.

Частина 4 статті 187 КК України передбачає кримінальну відповідальність за розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 , належить кваліфікувати за пунктами 1, 6 частини 2 статті 115 КК України, де передбачено покарання позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п.6 частини другої цієї статті та ч.4 ст.187 КК України де передбачено покарання позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання слід рахувати з 15 травня 2011 року.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

Поряд з цим, Міністерство юстиції України звернулося також з клопотанням про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову, що згідно ч.6 ст.610 КПК України вирішується судом при розгляді питання про виконання покарання.

Відповідно до ч.8 ст.602 КПК України вирішення питання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із ч.1 ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані зокрема, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків.

Відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст.467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали. Якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню. Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Вироком Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012 з ОСОБА_4 стягнуто в користь потерпілої ОСОБА_5 , в якості компенсації моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_6 250000 рублів, а також в якості компенсації моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_7 250000 рублів.

Відповідно до довідки Калінінського районного відділу судових приставів та довідки Санкт-Петербурзького міського суду виконавчі листи були повернуті стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Засуджений ОСОБА_4 надав гарантії сплати коштів за допомогою його родичів (заява засудженого додається).

Отже, наявні підстави для надання дозволу на примусове виконання вироку іноземного суду в частині цивільного позову, який підлягає виконанню.

Станом на 11.07.2018 офіційний курс гривні до російського рубля становить 10 російських рублів - 4.2235 гривень. Таким чином, з засудженого ОСОБА_4 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 :

- моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_6 250000 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 12.07.2018 складає 105587.50 гривень;

- моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_7 250000 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 12.07.2018 складає 105587.50 гривень.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 9-11 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 606, 609, 610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, щодо громадянина України, ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012, відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених пунктами "а", "в", "з" частини другої статті 105 та пунктом "в" частини четвертої статті 162 Кримінального кодексу Російської Федерації (в редакції Федерального закону від 27.12.2009 р. №377-ФЗ) у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим:

- за пунктами 1, 6 частини 2 статті 115 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 187 КК України - 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати, з 15 травня 2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Надати дозвіл на виконання вироку Санкт-Петербурзького міського суду від 02.11.2012 у відношенні засудженого ОСОБА_4 в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

Визначити, що з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути:

- моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_6 250000 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 12.07.2018 складає 105587.50 (сто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок;

- моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_7 250000 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 12.07.2018 складає (сто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та Державній пенітенціарній службі України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом семи днів з моменту проголошення, а Міністерством юстиції України та засудженим ОСОБА_4 , в той же строк, з моменту отримання її копії.

Головуюча: ОСОБА_1