П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 р.
м. Київ

Справа № 463/926/15-к

Провадження № 51-890 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі
відеоконференції),
засудженої ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2017 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та мешканки

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за:
- ч. 2 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 4 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією належного їй майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією належного їй майна.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих:
- ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 827 500 грн та 20 000 грн моральної шкоди;
- ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 650 000 грн та 15 000 грн моральної шкоди;
- ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 600 000 грн;
- ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 870 000 грн;
- ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 211 466 грн;
- ОСОБА_14 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 115 500 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2017 року вирок місцевого суду залишений без змін.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 в період часу з 15 листопада 2014 року до 20 січня 2015 року, діючи повторно, маючи умисел на особисте протиправне збагачення, перебуваючи на території ринку «Галицьке перехрестя» за адресою: вул. Поліська, 2, у м. Львові, достовірно знаючи, що не зможе виконати зобов`язання з обміну гривні на долари США за більш вигідним курсом на відміну від офіційного курсу, встановленого НБУ, зловживаючи довірою потерпілих, шахрайським способом заволоділа належними їм грошовими коштами, в тому числі у великому та особливо великому розмірах, чим спричинила матеріальної шкоди: ОСОБА_8 - на суму 827 500 грн; ОСОБА_12 - 870 000 грн; ОСОБА_13 - 211 466 грн; ОСОБА_14 - 115 500 грн; ОСОБА_10 -650 000 грн; ОСОБА_11 - 2 600 000 грн; ОСОБА_15 - 328 609,50 грн.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, кримінальне провадження закрити за відсутністю в діяннях його підзахисної складу злочину. Свої вимоги захисник мотивує тим, що матеріали провадження не містять доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, висновок суду ґрунтується на припущеннях, між нею та потерпілими склалися цивільно-правові відносини. Вказує на відсутність у ОСОБА_7 умислу на заволодіння коштами в момент їх отримання. Стверджує, що судом першої інстанції порушено права сторони захисту та справу розглянуто за відсутності потерпілих. Зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам статей 370, 419 КПК України, оскільки вона не містить відповідей на всі доводи апеляційної скарги сторони захисту. Вказує на неналежне повідомлення потерпілих про дату, час і місце судового провадження в суді апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо неї судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та її особі внаслідок суворості, просить їх змінити, звільнивши її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджена мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, при призначенні покарання в достатній мірі не врахував даних про її особу та обставин, що пом`якшують покарання, зокрема того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні двох малолітніх дітей.
У зміненій касаційній скарзі з доповненнями до неї представник потерпілої ОСОБА_9 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, просить їх скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги представник потерпілої мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок, а ті, що викладені у вироку, мають суттєві протиріччя, зокрема, суд не вказав місце вчинення злочину та посаду засудженої, не врахував, що злочин вчинений нею при виконанні службових обов`язків. Вказує на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ТзОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», суд неправильно вирішив цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 . Також представник зазначає про відсутність з боку засудженої будь-яких дій, спрямованих на усунення завданих злочином збитків.
Захисник ОСОБА_6 подав до суду заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні касаційної скарги представника потерпілої.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав свою скаргу та пояснив, що підтримує касаційну скаргу ОСОБА_7 у разі відмови у задоволенні його скарги.
Засуджена підтримала свою скаргу та захисника.
Потерпіла підтримала скаргу свого представника та заперечила проти скарг засудженої і захисника. При цьому вона не заперечує проти пом`якшення покарання ОСОБА_7 за умови повернення останньою коштів.
Прокурор заперечив проти всіх скарг.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник та представник потерпілої, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Разом із цим, згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3, 4 статті 190 КК України, та кваліфікацію її дій за даними нормами кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджена ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволоділа майном потерпілих ОСОБА_8 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , в тому числі у великому та особливо великому розмірах, підтверджується показаннями самої засудженої, потерпілих, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , даними, що містяться у письмових розписках.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги захисника про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй діянь за ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України Суд уважає безпідставними.
Не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та матеріалах провадження й доводи представника потерпілої, підтримані потерпілою ОСОБА_8 , про те, що обвинувачення ОСОБА_7 не містить кваліфікуючої ознаки - використання службового становища, та безпідставно не притягнуто до матеріальної відповідальності ТзОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», так як суд першої інстанції дотримався вимог статті 337 КПК України, розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення, цивільні позови розв`язано відповідно до вимог статей 127-129 КПК України.
Щодо доводів засудженої та представника потерпілої в частині невідповідності покарання через суворість чи м`якість відповідно, то вони також не заслуговують на увагу.
Так, обґрунтовуючи свій висновок щодо міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів та наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема наявність у неї двох неповнолітніх дітей, тобто дотримався вимог статей 65-67 КК України.
Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за апеляційними скаргами засудженої, її захисника та представника потерпілої виконав положення статей 404, 405, 407 КПК України та постановив рішення у відповідності до вимог статті 419 цього Кодексу.
При цьому суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційних скарг, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Разом із тим, Суд уважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку та ухвали посилання на обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину повторно, оскільки згідно з ч. 4 ст. 67 КК України будь-яка з обставин, яка обтяжує покарання, передбачена в статті, за якою особа притягається до відповідальності, як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, не може ще раз враховуватись судом при призначенні покарання як така, що його обтяжує. Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за частинами 2, 3, 4 статті 190 КК України, в тому числі за ознакою повторності, тому обтяжуючою обставиною повторність визнана безпідставно.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

постановив:
Касаційні скарги ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
В порядку ст. 433 КПК України вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з цих судових рішень посилання на обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину повторно.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3