Постанова
Іменем України

11 жовтня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000936,

відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Слобідка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, засудженого за пунктами 4, 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Вимогою засудженого до касаційного суду є скасування вказаних судових рішеньі призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано істотними порушеннями кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині кваліфікації дій засудженого за пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 115 КК України замість ч. 2 ст. 121 КК України, що у результаті також призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі засудженого внаслідок суворості.
В доповненнях до касаційної скарги ОСОБА_6 вимогу не змінив, так само вимагає скасувати судові рішення із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, але обґрунтовує істотним порушенням вимог процесуального закону, порушенням права на захист через нерозяснення йому права на розгляд провадження відносно нього судом присяжних.

2. Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за пунктами 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення невідбутої частини покарання у виді двох років семи місяців двадцяти трьох днів позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2006 року, більш суворим покаранням у виді довічного позбавлення волі за цим вироком остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вироком суду вирішено долю речових доказів.

2.2 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької областівід 05 серпня 2016 року без зміни.

2.3 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2006 року за умисне вбивство та замах на умисне вбивство двох і більше осіб, тобто за ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до одинадцяти років позбавлення волі та будучи звільненим із місць позбавлення волі 18 липня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк два роки сім місяців двадцять три дні, на шлях виправлення не став і вже через рік та три місяці після звільнення в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисне вбивство за таких обставин.
15 жовтня 2015 року приблизно о 3-й год., знаходячись в АДРЕСА_1 за місцем проживання, в ході суперечки із співмешканкою ОСОБА_9 на ґрунті побутових конфліктних відносин, діючи умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що завдає потерпілій нестерпного болю і особливих фізичних страждань внаслідок нанесення великої кількості тілесних ушкоджень, бажаючи смерті потерпілої, завдав ОСОБА_9 у різні частини тіла із прикладанням значної фізичної сили численних ударів кулаками, а також шухлядами, меблями і їх уламками, а саме: не менше 17-ти ударів кулаками обох рук в область грудної клітки, гомілково-ступеневого суглобу, гомілки, кисті, сідниці та поперекової ділянки; не менше 27-ми ударів меблевою шухлядою і її уламками в область гомілки, стегна, ліктьового суглоба, плеча, передпліччя та життєво важливого органу людини голови; а всього завдав не менше 44 ударів із прикладанням значної сили.
Знущаючись над потерпілою, ОСОБА_6 в час і за наведених обставин, коли потерпіла стояла (перебувала у вертикальному положенні) і лежала (перебувала у горизонтальному положенні), маючи намір заподіяти смерть потерпілій з особливою жорстокістю, у швидкій послідовності одне за одним у незначний проміжок часу прижиттєво умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді:
1) перелому 7-8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодженням парієнтальної плеври уламками ребер зліва; забою лівої легені по задній поверхні нижньої долі; крововиливу в міжреберні м`язи в 6-7-8-9 міжребір`ях по середньо-підпахвовій лінії та задньо-підпахвовій лініях; крововиливу в підшкірно-жирову клітковину та широкий м`яз спини зліва на рівні 5-6 ребер по навколохребтовій лінії зліва; чотирьох синяків на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 6-7-8-9 ребер по середньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій лінії; семи синяків у верхньо-зовнішньому квадранті правої сідниці та нижньо-зовнішньому квадранті лівої сідниці, на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, на задній поверхні гомілки у верхній третині, в поперековій ділянці справа; шести синяків на тильній поверхні правої та лівої кисті на рівні фаланг 2-3-4 пальців, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «А», які утворилися шляхом завдання не менше 17 ударів кистю, зібраною в кулак, з прикладенням значної сили в область лівих відділів грудної клітки;
2) шести синяків подовгастої форми на зовнішній поверхні правого стегна у верхній та середній третинах із розповсюдженням на передню поверхню правого стегна; тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «Б», які утворилися шляхом шестиразової дії тупого твердого предмета з продовгастою травмуючою поверхнею по механізму «удар»;
3) десяти ран у лобній області ліворуч, в лобній області справа, в областях спинки носа та підборіддя зліва, в тім`яних ділянках справа та зліва, на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглоба, на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; семи ран на передній поверхні правої гомілки у верхній, середній та нижніх третинах, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, що розташовані на фоні розповсюджених синяків м`яких тканин, чотирьох саден на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній, нижній та верхній третинах, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «В», які утворилися шляхом двадцятиодноразової дії тупого твердого предмета з продовгастою травмуючою поверхнею з двохгранним ребром по механізму «удар»;
4) двох саден на задній поверхні правого ліктьового суглоба, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «Г», які утворилися шляхом удару об тупі тверді предмети по механізму «тертя».
Тобто ОСОБА_6 за вказаних обставин, маючи намір вбити потерпілу з особливою жорстокістю, спричинив ОСОБА_9 значну кількість тілесних ушкоджень, які в сукупності призвели до розвитку плевро-пульмонального і травматичного шоку та мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та під час і після завдання яких при житті потерпіла терпіла нестерпну біль.
Невдовзі, тобто не пізніше години після спричинених ОСОБА_9 тілесних ушкоджень: внаслідок поєднаної тупої політравми закритої травми органів грудної порожнини, переломів 7-8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодження парієнтальної плеври уламками ребер зліва, забою лівої легені, яка ускладнилась лівобічним гемопневмотораксом (скупчення повітря й крові в лівій плевральній порожнині), численних ран, крововиливів та синяків голови тулуба, верхніх і нижніх кінцівок з розвитком плевро-пульмонального та травматичного шоку, гострої легенево-серцевої недостатності набряку головного мозку, геморагічного набряку легень, зупинки серцевої діяльності, ОСОБА_9 померла на місці вчинення злочину.

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та інших учасників судового розгляду
Засуджений і його захисник у судовому засіданні підтримали подану скаргу засудженим, просили її задовольнити, скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого, стверджуючи про законність й обґрунтованість судових рішень.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний кодекс України
4.1.1 Стаття 65. Загальні засади призначення покарання
Частина 1. Суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

4.1.2 Стаття 115. Умисне вбивство
Частина 2. Умисне вбивство:
4) вчинене з особливою жорстокістю;
13) вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу;

карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

4.1.3 Стаття 121. Умисне тяжке тілесне ушкодження
Частина 2. Умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого,
карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

4.2 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.2.1 Стаття 94. Оцінка доказів
Частина 1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

4.2.2 Стаття 384. Роз`яснення права на суд присяжних
Частина 1. Прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Частина 2. Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

4.2.3 Стаття 412. Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону
Частина 1. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

4.2.4 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

5. Мотиви Верховного Суду
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Суд здійснив перевірку доводів касаційної скарги засудженого в частині правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій за пунктами 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, істотних порушень вимог процесуального закону при роз`ясненні права на суд присяжних [4.3.4].

5.2 Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність
Умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілої життя, усвідомлював, що завдає їй особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень тощо) страждань, а також якщо воно вчинювалося в присутності близьких потерпілій осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останній особливих психічних чи моральних страждань.
Суди, оцінивши докази у провадженні, обґрунтовано зробили висновок, що засуджений діяв з особливою жорстокістю, що проявилось у завданні значної кількості ударів, яких було не менше 44, за присутності в будинку двох малолітніх дітей ( ОСОБА_10 , 2009 року народження, та ОСОБА_11 , 2015 року народження), а також у відсутності з боку ОСОБА_6 будь-якої адекватної і швидкої медичної допомоги після завдання численних побоїв.
Як встановлено судом, за висновком судово-медичної експертизи спростовано версію захисту про відсутність умислу на позбавлення життя. Так, незважаючи на те, що при наданні ОСОБА_9 кваліфікованої медичної допомоги не виключалась здатність її до життя, ОСОБА_6 не вжив жодних заходів для порятунку життя потерпілої, а маючи реальну можливість викликати швидку медичну допомогу, повідомити рідних і сусідів, цього не зробив. Викладене свідчить, що ОСОБА_6 , заподіявши значну кількість тілесних ушкоджень, які в сукупності були небезпечні для життя в момент заподіяння, діяв лише з прямим умислом, тобто бажав смерті потерпілої.
Про умисел ОСОБА_6 на вбивство свідчить і той факт, що значну кількість ударів заподіяно в життєво важливі органи голову і ліву частину тулубу (в область серця), а сила ударів була значною і достатньою для переломів ребер зліва.
Висновки судово-медичних експертиз учасників конфлікту ОСОБА_6 і ОСОБА_9 свідчать, що побиття було одностороннім і жорстоким, при цьому лише ОСОБА_6 завдавав великої кількості ударів (понад 44) з прикладенням значної сили, в тому числі й твердими предметами з ребристою поверхнею.
Висновком судово-гістологічної експертизи № 1606 від 15 жовтня 2016 року зафіксовано ознаки внутрішніх органів, які їм характерні після завдання численних тілесних ушкоджень в область грудної клітини.
Отже, при кваліфікації дій засудженого за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України суди дослідили докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. При вирішенні питання про наявність умислу суди правильно врахували сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки.
За таких встановлених судом фактичних обставин провадження, суд не вбачає підстав до перекваліфікації дій з умисного вбивства, вчиненого з особливою жорстокістю, на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

5.3 Щодо розяснення права на суд присяжних
За матеріалами кримінального провадження встановлено, що прокурор розяснив обвинуваченому ОСОБА_6 про можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжих [4.2.2].

Письмове розяснення долучено до обвинувального акта, яке підписано ОСОБА_6 14 грудня 2015 року без будь-яких застережень (том 2, а.к.п. 30).
Під час підготовчого судового засідання судом розяснювалося ОСОБА_6 його право на розгляд провадження відносно нього судом присяжних, на що останній заперечив (журнал судового засідання, том 2, а.к.п. 31; ухвала про призначення провадження до розгляду від 14 грудня 2015 року, том 2, а.к.п 33).

5.4 Щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого та даним про особу внаслідок суворості
При призначенні покарання суд повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, що є особливо тяжким, та дані про особу засудженого, раніше судимого, який вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, характеризується негативно, частково брав участь у вихованні неповнолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебував, хоча у нього наявні ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності.
Обставин, які обтяжують або помякшують покарання, судами не встановлено.
Крім того, суд з огляду на повторне вчинення ОСОБА_6 вбивства з кваліфікуючими ознаками в період умовно-дострокового звільнення за аналогічний злочин, не відбувши за нього повністю покарання, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі та в період встановленого адміністративного нагляду, з врахуванням негативних характеристик та неодноразового притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутності бажання виправлятись на волі, з врахуванням жорстокості вбивства та викладеного, дійшов висновку про неможливість застосувати до ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

5.5 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Підстав стверджувати, що суди, правильно встановивши обставини кримінального провадження, надали їм неправильної кримінально-правової оцінки при кваліфікації дій ОСОБА_6 , Суд не вбачає.
Призначене покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, яке визначено в межах санкції статті та за сукупністю вироків, і даним про його особу Суд вважає відповідним, справедливим та підстав для помякшення якого не встановлено.
З огляду на роз`яснення права на суд присяжних як прокурором, так і судом, та відповідно відмовою ОСОБА_6 на такий розгляд Суд стверджує про відсутність встановленого факту порушення цього права.

Керуючись статтями 436, 441, 442 КПК України, пунктами 46 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3