АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/446/18 Справа № 705/4644/17 Категорія: ст.81 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року, якою стосовно засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва та

мешканця до арешту:

АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, українця, громадянина

України, раніше неодноразово судимого,

відмовлено в задоволенні клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Не погоджуючись з прийнятим місцевим судом рішенням засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року та задовольнити клопотання ДУ Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно дострокове його від відбування покарання. В обґрунтування апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 зазначає, що він відбув 2/3 призначеного йому судом покарання, сумлінною поведінкою і своїм ставленням до праці довів своє виправлення. На момент розгляду судом клопотання про умовно-дострокове звільнення він мав три заохочення за сумлінну поведінку та не мав стягнень (всі стягнення, накладені під час його перебування в СІЗО до моменту набуття вироком законної сили були зняті або погашені). Апелянт наголошує на тому, що до роботи та виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, старанно виконує покладені завдання та приймає активну участь у самодіяльній секції. Згідно характеристики, керівник ДУ Старобабанівської виправної колонії №92 зробив висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання. Також зазначає, що він є учасником антитерористичної операції та нагороджений медалями. Апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було жодних документів, який би свідчив про те, що апелянт не став на шлях виправлення, а отже у суду не було підстав ставити під сумнів висновки установи покарань про можливість його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 08.12.2015 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.146, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва від 21.06.2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 05.02.2015 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 05.02.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 20.09.2019 року. Станом на 26.10.2017 року не відбута частина покарання становила 1 рік 10 місяців 24 дні. Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Старобабанівській ВК №92 з 26.07.2017 року. Характеризується позитивно, працевлаштований, дисциплінарних порушень не вчиняв. Разом з тим за час відбування покарання з 05.02.2015 року під час перебування в СІЗО м.Києва вчинив 4 дисциплінарні порушення за які 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. В його діях мали місце систематичність та злісність. Збитки потерпілим в сумі 15500 грн. не відшкодував і заходи про відшкодуванню не вживав. Засуджений ОСОБА_7 має шість судимостей. Останній злочин вчинив після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належним чином, врахувавши особу засудженого, його поведінку в установі виконання покарань, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки поведінка засудженого ОСОБА_7 у період відбування покарання не є стабільною і лише позитивною, оскільки до засудженого застосовувались як заходи заохочення так і заходи стягнення. За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що така поведінка засудженого ОСОБА_8 свідчить лише про те, що засуджений ОСОБА_7 в цілому лише в останній час дотримується режиму відбування покарання, що є його обов`язком, проте це ще не свідчить, що він виправився раніше закінчення визначеного йому вироком строку покарання. Про це свідчить, зокрема і не вжиття будь- яких дій з приводу відшкодування засудженим ОСОБА_7 збитків потерпілим.

Суд апеляційної інстанції вважає, як і суд першої інстанції, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, на шлях виправлення не став, тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Крім того, останній злочин засуджений ОСОБА_8 вчинив після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яке відбулось 26.06.2013 року, невідбутий строк становив 6 місяців 24 дні.

З урахуванням зазначеного, посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що він сумлінною поведінкою і своїм ставленням до праці довів своє виправлення, що на момент розгляду судом клопотання про умовно-дострокове звільнення він мав три заохочення за сумлінну поведінку та не мав стягнень, всі стягнення, накладені під час його перебування в СІЗО до моменту набуття вироком законної сили були зняті або погашені, що він старанно виконує покладені завдання та приймає активну участь у самодіяльній секції та те, що він є учасником антитерористичної операції та нагороджений медалями, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про те, що встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення та скасування ухвали суду першої інстанції.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування ухвали суду та на підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі без зміни.

Головуючий :

Судді :