Справа №359/9521/15-к
Провадження №1-кп/359/22/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засудженого за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 року за ч. 2 ст. 185, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України, до п`яти років двох місяців позбавлення волі,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Паришків Баришівського району Київської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз за вироком Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 року за ч.3 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до восьми років шести місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, яке його власністю,
щодо вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України,
ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 392 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_10 , будучи засудженим вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, та відбуваючи покарання в Бориспільській виправній колонії № 119, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільській район, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.
18.08.2015 р. близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_10 перебував у кімнаті прийому їжі відділення соціально-психологічної служби № 3 Бориспільської ВК № 119 разом із засудженими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , чим порушували розпорядок дня, передбачений "Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань", затвердженого Наказом МЮУ № 2186/5 від 29.12.2014 р. В цей час, з метою перевірки виконання засудженими розпорядку дня та їх наявності на місцях, до вказаного приміщення зайшли інспектор відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_8 та заступник чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 .
В ході перевірки ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_17 поводить себе підозріло, у зв`язку з чим вирішив перевірити його на наявність заборонених предметів. З цією метою, ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_8 почав проводити поверхневий особистий обшук ОСОБА_17 , під час якого у останнього із-за поясу шортів випав мобільний телефон, який відповідно до п. 3 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом МЮУ № 2186/5 від 29.12.2014 р. та ст. 102 КВК України є забороненим предметом.
В цей час у засудженого ОСОБА_10 виник злочинний умисел вчинити напад на представника адміністрації ОСОБА_9 , направлений на припинення законної службової діяльності останнього, з метою перешкоджанню подальшого вилучення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на припинення законної службової діяльності представника адміністрації установи, ОСОБА_10 , перебуваючи з правої сторони від ОСОБА_9 , розуміючи, що його дії носять протиправний характер, застосовуючи фізичну силу, шляхом ривка вирвав мобільний телефон з його рук та штовхнув останнього обома руками в спину, від чого він впав на підлогу під стіл, чим вчинив напад на працівника адміністрації.
Разом з цим, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 притиснув ОСОБА_9 ногою до підлоги і не давав останньому можливості піднятись.
Одночасно, на неодноразові законні вимоги працівників адміністрації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинити протиправні дії, засуджений ОСОБА_10 не виконав, та в свою чергу почав висловлювати їм погрози застосування фізичною розправою, у разі якщо вони не залишать приміщення відділення соціально-психологічної служби, що сприймалося останніми як реальна загроза своєму життю та здоров`ю.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 201 від 19.08.2015 р. у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 3 (трьох) синців на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча. Вказані тілесні ушкодження спричиненні тупим(и) предметом(ами), індивідуальні і характерні властивості якого(яких) не відобразились, і могли утворитися в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення експертизи. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у нападі на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 392 КК України.
При цьому, ОСОБА_12 , будучи засудженим вироком Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, до 8 років 6 місяців позбавлення волі, та відбуваючи покарання в Бориспільській виправній колонії № 119, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільській район, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.
Так, 18.08.2015 р. близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи у спальному приміщенні відділення соціально-психологічної служби № 3 Бориспільської ВК № 119, почув словесний конфлікт, який відбувався у кімнаті для прийому їжі та направився туди дізнатися причину вказаної події.
Зайшовши до вказаного приміщення, ОСОБА_12 побачив як засуджений ОСОБА_10 , застосовуючи фізичне насильство до представника адміністрації ОСОБА_9 , шляхом ривка вирвав мобільний телефон, який є забороненим предметом, з його рук та штовхнув останнього обома руками в спину, від чого він впав на підлогу під стіл, притискаючи ногами, при цьому висловлюючи погрози про його подальше застосування, не давав змоги йому піднятися, та представника адміністрації установи ОСОБА_8 , який намагався припинити протиправні дії ОСОБА_10 .
В цей час, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел на вчинення нападу на представника адміністрації установи ОСОБА_8 , направлений на припинення законної службової діяльності останнього, з метою перешкодити йому припинити незаконні дії ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , діючи умисно, підбіг до ОСОБА_8 , та застосовуючи до нього фізичне насильство, обома руками схопив його за комір форменого одягу, і з силою штовхнув його до стіни, тим самим не даючи змоги останньому допомогти ОСОБА_9 піднятися з підлоги.
Після цього, ОСОБА_12 , підійшов до ОСОБА_9 та почав ногами притискати останнього до підлоги, висловлюючи при цьому погрози фізичною розправою вказаним працівникам установи, у разі якщо вони не залишать приміщення відділення соціально-психологічної служби, що сприймалося останніми як реальна загроза своєму життю та здоров`ю.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 201 від 19.08.2015 р. у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 3 (трьох) синців на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча. Вказані тілесні ушкодження спричиненні тупим(и) предметом(ами), індивідуальні і характерні властивості якого(яких) не відобразились, і могли утворитися в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення експертизи. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у нападі на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 392 КК України.
В судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення визнали в повному обсязі, пояснивши, що дійсно вчинили злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, щиро розкаялись у вчиненому, зазначили, що зрозуміли значення вчиненого ними, висловили намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України на майбутнє, просили суворо їх не карати.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 показав, що він відбував покарання у виді позбавлення волі у Бориспільській ВК № 119. 18.08.2015 р. близько 01 год. 30 хв. він зайшов до кімнати для прийому їжі, де побачив конфлікт між засудженим ОСОБА_10 , та представниками адміністрації колонії. В нього також виник словесний конфлікт із представником адміністрації ОСОБА_8 , в ході якого він, діючи умисно, підбіг до ОСОБА_8 , та обома руками схопив його за комір форменого одягу, і з силою штовхнув його до стіни. Також зазначив, що вчиняв всі дії по відношенню до працівників адміністрації колонії, як зазначено в обвинувальному акті, детальний розвиток подій тієї ночі вже не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий проміжок часу. Вину визнав, розкаявся у скоєному, повідомив, що у разі звільнення його з під варти має намір відразу працевлаштувався, а також зазначив, що на нього чекають родичі, просив призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки вже зробив для себе належні висновки.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав покази ОСОБА_12 та показав суду, що відбував покарання у виді позбавлення волі у Бориспільській ВК № 119. Так, точної дати не пам`ятає, влітку 2015 р. близько 01:00 год. він перебував у кімнаті прийому їжі відділення соціально-психологічної служби № 3 Бориспільської ВК № 119 разом із іншими засудженими, де пили чай. В цей момент до даного приміщення зайшли працівники адміністрації колонії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Між ним та вказаними представниками колонії виник конфлікт, в ході якого він вчинив напад на ОСОБА_9 , а саме застосував фізичну силу по відношенню до останнього, у такій спосіб та послідовності як зазначено в обвинувальному акті, а також висловлював їм погрози фізичною розправою. Вину визнав, розкаявся у скоєному, повідомив, що у разі звільнення його з під варти має намір відразу працевлаштувався, а також зазначив, що на нього чекає його родина, а саме: батьки, брати та племінники, з якими він постійно підтримує зв`язок, просив призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки вже зробив для себе належні висновки.
Не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнали себе винними, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що він з березня 2015 р. працює на посаді заступника чергового помічника начальника установи Бориспільської ВК № 119. 17.08.2015 р. він відповідно до наказу начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу заступив на добове чергування в складі чергової зміни відділу нагляду та безпеки установи. 18.08.2015 р. приблизно о 01 год. 30 хв. він разом із членом оперативної групи інспектором відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_8 , під час здійснення обходу житлової зони установи, з метою перевірки виконання засудженими розпорядку дня та перевірки чисельності засуджених на своїх спальних місцях, зайшли до житлового приміщення відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи, а саме до кімнати для приймання їжі. Зайшовши до даного приміщення він побачив, що там знаходились троє засуджених, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , тим самим порушуючи розпорядок дня установи, оскільки в цей час вони не мали права там перебувати. Побачивши їх один із засуджених, а саме ОСОБА_17 , почав помітно нервувати. У зв`язку з такою підозрілою поведінкою засудженого ОСОБА_17 , ОСОБА_8 вирішив провести неповний особистий обшук вказаного засудженого, оскільки він міг при собі зберігати заборонені предмети. ОСОБА_8 підійшов до засудженого ОСОБА_17 з метою проведення неповного його особистого обшуку, та в ході його проведення із шортів, в які був одягнений, випав мобільний телефон, який впав на підлогу. Помітивши це, він відразу підібрав цей мобільний телефон з метою подальшого його вилучення, оскільки мобільний телефон являється предметом зберігання яких засудженим заборонено. Однак, засуджений ОСОБА_10 , з метою припинення його службової діяльності, підбіг до нього та застосовуючи силу, вирвав із його рук даний мобільний телефон. При цьому продовжуючи застосовувати по відношенню до нього фізичну сили, штовхнув його, від чого він впав на підлогу, обличчям до низу, та частина його тіла опинилася під столом, який стояв у даній кімнаті. Після чого він притиснув його до підлоги та продовжив утримував його, щоб він не зміг піднятись, при цьому хапав та тягав його за руки іззаду. Побачивши це, ОСОБА_8 наказав засудженому ОСОБА_10 припинити свої протиправні дії, але останній проігнорував його законну вимогу та продовжував застосовувати відносно нього фізичне насильство. В цей момент до кімнати прийому їжі забіг засуджений ОСОБА_18 , який схопив ОСОБА_8 за формений одяг, та застосовуючи фізичну силу відштовхував його, при цьому виражався нецензурними словами в його адресу та погрожував фізичною розправою. В цей час ОСОБА_10 із застосуванням фізичної сили продовжував утримувати його на підлозі, при цьому погрожуючи їм фізичною розправою. Також до кімнати прийому їжі прийшли і інші засуджені, які відпочивали, бо прокинулись від шуму, та спостерігали за протиправними діями засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Він вже точно не пам`ятає, чи він сам, чи хтось йому допоміг, але він вирвався від засудженого ОСОБА_10 , та піднявшись з підлоги, побіг до ОСОБА_8 , який на той момент перебував вже в інші кімнаті. Разом з тим, ОСОБА_8 за допомогою рації чи мобільного телефону повідомив про те, що відбувається чергового помічника начальника установи ОСОБА_14 . Як саме припинився конфлікт між ними та засудженими він не пам`ятає. В той момент як вони разом із ОСОБА_8 перебували в іншій кімнаті, він точно не пам`ятає в якій, прийшов черговий помічник ОСОБА_14 , який наказав засудженим виконувати розпорядок дня, а саме йти спати, що вони і зробили. Вони ж всі разом пішли до чергової частини, де він та ОСОБА_8 доповіли про все ОСОБА_14 та написали рапорти з приводу неправомірних дій засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 по відношенню до них. Крім того, зазначив, що відомості про дану подію, черговим, були занесені до відповідно журналу, де реєструються всі допущені правопорушення засудженими. При цьому, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що під час проведення слідчого експерименту добровільно показував про обставини кримінального правопорушення, все добре пам`ятав та розповів так як це було в дійсності. Зазначив, що будь-яких претензій до обвинувачених не має, однак бажає, щоб останні понесли кримінальну відповідальність у відповідності до вимог чинного законодавства, за вчинений злочин.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 17.08.2015 р. він відповідно до наказу начальника Бориспілької ВК № 119 про забезпечення охорони та нагляду на добу заступив на добове чергування в складі оперативної групи. 18.08.2015 року приблизно о 01 год. 30 хв., він разом із заступником чергового помічника начальника установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_9 , відповідно до своїх функціональних обов`язків, під час здійснення обходу житлової зони установи, з метою виконання засудженими розпорядку дня та перевірки чисельності засуджених на своїх спальних місцях, зайшли до житлового приміщення відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи, а саме до кімнати для приймання їжі. Зайшовши до даного приміщення він побачив, що там перебувало декілька засуджених, серед яких, зокрема був і ОСОБА_10 , чим останні порушили розпорядок дня установи. Побачивши їх засуджений, один із засуджених, а саме ОСОБА_17 почав нервувати, та в той момент як останній при піднявся, то із шортів, в які він був одягнений, із-за пояса спереду, випав мобільний телефон та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_9 підняв даний мобільний телефон з метою його вилучення, оскільки він являється предметом зберігання яких засудженим заборонено. В той же час засуджений ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_9 , та силовим методом, із застосуванням фізичної сили, вирвав вищевказаний мобільний телефон із рук ОСОБА_9 . При цьому, продовжуючи застосовувати фізичну силу, ОСОБА_10 повалив ОСОБА_9 на підлогу, та він впав біля столу, обличчям до низу, при цьому частина його тіла знаходилася під столом, та між ними розпочалася боротьба. В ході даної боротьби ОСОБА_10 наносив ОСОБА_9 удари руками по тілу, а також ногою, притиснувши останнього до підлоги, та утримував його, щоб той не зміг піднятись з підлоги. Помітивши це, він відразу спробував розборонити їх, відтягнувши ОСОБА_9 від засудженого ОСОБА_10 , та допомогти йому піднятись із підлоги. При цьому він словесно наказав засудженому ОСОБА_10 припинити свої протиправні дії, але останній проігнорував його законну вимогу та продовжував застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_9 . В цей час до кімнати прийому їжі забіг засуджений ОСОБА_12 , який перешкоджаючи йому виконувати свої службові обов`язки, застосував по відношенню до нього фізичну силу: схопив його обома руками за одяг, відштовхнув його в сторону, та притиснув його до стіни, при цьому розмахував перед ним руками, висловлювався в його адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. У відповідь на це, він знову почав вимагати від вищевказаних засуджених припинити свої протиправні дії, але засуджені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на його законні вимоги не реагували, продовжуючи їх, та із застосуванням фізичної сили ОСОБА_10 утримував ОСОБА_9 на підлозі, при цьому погрожували їм фізичною розправою. Також інші засуджені, які знаходились у житловому приміщені відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи та відпочивали, прокинулись від шуму, та забігли до кімнати для приймання їжі, та почали спостерігати за неправомірними діями засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які в свою чергу, своєю протиправною поведінкою, підривали дисципліну та негативно впливали на останніх. В цей час, засуджений ОСОБА_12 із застосуванням фізичної сили, а саме рукою штовхаючи його в спину, виштовхав його до іншого приміщення відділення, а саме до кімнати зберігання речей, висловлюючись в його адресу нецензурні слова та погрози фізичною розправою. Враховуючи таку неправомірну поведінку засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , він за допомогою мобільного телефону викликав на допомогу чергового помічника ОСОБА_14 . Через декілька хвилин до кімнати, в якій він знаходився, зайшов ОСОБА_9 . На той момент вже конфлікт між ними та засудженими припинився, і як раз до кімнати зберігання речей прибув черговий помічник ОСОБА_14 , якому вони розповіли про ситуація, яка сталася. ОСОБА_14 відразу наказав всім засудженим виконувати розпорядок дня, а саме йти спати. Він разом із ОСОБА_9 пішли до чергової частини установи, де вони вже детально доповіли ОСОБА_14 про неправомірні дії та поведінку засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відносно них, а також про те, що ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_9 . Потім він та ОСОБА_9 написали на ім`я начальника колонії рапорти щодо нападу на них засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Внаслідок вищезазначених дій засуджених йому тілесних ушкоджень завдано не було, а у ОСОБА_9 були виявлені синці на руці. Зазначив, що будь-яких претензій до обвинувачених не має, однак бажає, щоб останні понесли кримінальну відповідальність у відповідності до вимог чинного законодавства, за вчинений злочин.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він з 2014 р. працює на посаді чергового помічника начальника Бориспільської ВК № 119. Так, точної дати він не пам`ятає, він відповідно до наказу начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу заступив на добове чергування. Також на дане добове чергуванні, разом з ним заступили заступник чергового помічника начальника установи Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_9 , який працює в його зміні, та інспектор відділу нагляду і безпеки Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_8 , який входить до складу оперативної групи. Під час вказаного добового чергування, вони перебували в його підпорядкуванні. Вночі, точного часу він не пам`ятає, відповідно до наданої ним вказівки, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 здійснювали обхід житлової зони установи, з метою перевірки виконання засудженими розпорядку дня та чисельності засуджених на своїх спальних місцях, зокрема житлового приміщення відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи. Він в цей час перебував в черговій частині установи, де здійснював відповідні записи до службової документації. В цей момент на його службовий мобільний телефон зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про те, що на нього та ОСОБА_9 здійснили напад засуджені, та попросив його терміново прибути до відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи. Почувши це, він відразу туди направився, та через пару хвилин вже був на місці. Зайшовши до відділення соціально-психологічної служби № 3 СПС установи, він побачив, що в коридорі перебуває багато засуджених, серед яких зокрема був і ОСОБА_10 , а з кімнати зберігання речей почув якусь розмову на підвищених тонах та крики. Зайшовши до даної кімнати, він побачив, що там перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_12 між якими відбувався словесний конфлікт. Він сказав всім заспокоїтися, що вони і зробили. Після чого всім засудженими, а також і ОСОБА_12 , він наказав виконувати розпорядок дня, а саме йти спати. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з ним направилися до чергової частини, де він отримав від них усні пояснення про виниклий конфлікт. Зі слів ОСОБА_9 він зрозумів, що засуджені здійснили на них напад, що вони повалили його, а також штовхали їх. Після того, як він з`ясував всі обставини, він викликав до чергової частини фельдшера ОСОБА_15 з метою проведення медичного огляду на факт наявності тілесних ушкоджень у вищезазначених працівників. Після проведеного огляду фельдшером було виявлено тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , які саме він не пам`ятає. Дана подія була зафіксована у книзі обліку злочинів та подій. Також про факт нападу засудженими на працівників адміністрації він відразу повідомив начальника колонії, а також викликав працівників поліції. Детальні обставини даного нападу, він вже не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий проміжок часу.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він працює на посаді фельдшера медичної частини Бориспільської ВК № 119. Точної дати не пам`ятає, враховуючи, що пройшло вже більше двох років, він перебував на чергування, на своєму робочому місці в медичній частині колонії, та вночі його викликав черговий помічника начальника ОСОБА_14 до чергової частини. Прийшовши до чергової частини, він побачив, що там знаходилися працівники колонії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в цей час на добовому чергуванні. Черговий помічника начальника ОСОБА_14 сказав йому, щоб він провів медичний огляд ОСОБА_9 на факт наявності у нього тілесних ушкоджень. Провівши медичний огляд ОСОБА_9 , він виявив у нього тілесні ушкодження у вигляді трьох синців на передньо-внутрішній поверхні плеча. За зовнішніми ознаками було зрозуміло, що дані синці утворилися недавно. За результатами, проведеного ним, медичного огляду він склав відповідний рапорт. Медичний огляд ОСОБА_8 він не проводив. Зі слів даних працівників колонії йому стало відомо, що під час здійснення ними обходу житлової зони, було виявлено, що деякі засуджені порушили розпорядок дня установи. В ході проведення поверхневого огляду засуджені почали чинити опір, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження. В подальшому, зранку, до медичної частини доставили засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з метою проведення їхнього медичного огляду на факт наявності тілесних ушкоджень. Однак, останні відмовилися від проходження повного медичного огляду.
Крім показань потерпілих та свідків, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:
- заявою ОСОБА_19 від 18.08.2015 р. (т.2 а.с.9) про дачу дозволу працівникам міліції на проведення огляду місця події - приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
- протоколом огляду місця події кімната для прийому їжі, яка знаходиться на території Бориспільської виправної колонії № 119, розташованої за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1, від 18.08.2015 р. з ілюстративною таблицею до даного протоколу (т.2 а.с.10-11, 12-13), яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та сліди злочину. В ході цієї слідчої дії встановлено факт порушення загального порядку в кімнаті, а саме, що деякі меблі знаходяться не на своїх місцях;
- рапортом № 7 чергового помічника начальника Бориспільської ВК № 119 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_14 від 18.08.2015 р. (т.2 а.с.14), в якому останній доповів в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітану внутрішньої служби ОСОБА_20 про те, ним була надана вказівка заступнику чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 та члену оперативної групи ОСОБА_8 , які перебували на добовому чергуванні, здійснити обхід житлової зони на предмет виконання засудженими розпорядку дня та перебування їх на своїх місцях. Близько 01 год. 42 хв. він отримав повідомлення від ОСОБА_8 про те, що на відділенні СПС № 3 засуджені чинять фізичний опір. Після чого він прибув на відділення для з`ясування обставин даної події, де ним було виявлено агресивну поведінку засудженого ОСОБА_12 по відношенню до вищезазначених працівників установи, та прийнято відповідні міри з метою припинення протиправної поведінки засуджених;
- рапортом, складеним інспектором відділу нагляду і безпеки Бориспільської ВК № 119 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_8 від 18.08.2015 р. на ім`я в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітана внутрішньої служби ОСОБА_20 (т.2 а.с.15), в якому останній у письмовій формі детально виклав обставини події, які відбувалися на відділенні СПС № 3, під час виконання ним та заступником чергового помічника начальника установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_9 , своїх функціональних обов`язків, в ході здійснення обходу житлової зони установи на предмет виконання засудженими розпорядку дня та перевірки чисельності засуджених на своїх спальних місцях, що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілого;
- рапортом, складеним заступником чергового помічника начальника установи старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_9 від 18.08.2015 р. на ім`я в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітана внутрішньої служби ОСОБА_20 (т.2 а.с.16), в якому останній у письмовій формі детально виклав обставини події, які відбувалися на відділенні СПС № 3, під час виконання ним та інспектором відділу нагляду і безпеки Бориспільської ВК № 119 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_8 , своїх функціональних обов`язків, в ході здійснення обходу житлової зони установи на предмет виконання засудженими розпорядку дня та перевірки чисельності засуджених на своїх спальних місцях, що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілого;
- рапортом фельдшера медичної частини Бориспільської ВК № 119 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 від 18.08.2015 р. (т.2 а.с.17), в якому останній доповів в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітану внутрішньої служби ОСОБА_20 про те, що 18.08.2015 р. близько 01 год. 50 хв. ним був оглянутий заступник чергового помічника начальника установи старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_9 . За результатами проведеного медичного огляду в останнього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча;
- рапортами фельдшера медичної частини Бориспільської ВК № 119 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 від 18.08.2015 р. (т.2 а.с.18, 19), в якому останній доповів в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітану внутрішньої служби ОСОБА_20 про те, що 18.08.2015 р. близько 09 год. 00 хв., засуджені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відмовилися від проходження повного медичного огляду на предмет наявності тілесних ушкоджень, заявивши, що в них в них не має тілесних ушкоджень;
- копією наказу в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 капітана внутрішньої служби ОСОБА_20 про забезпечення охорони та нагляду на добу від 17.08.2015 р. (т.2 а.с.20), згідно якого з 09:00 год. 17.08.2015 р. до 09:00 год. 18.08.2015 р. встановлено варіант охорони та нагляду звичайний, та затверджено, серед іншого, склад чергової зміни з нагляду до якої увійшли: черговий помічник начальника установи підполковник ОСОБА_14 , заступник ЧПНУ старший прапорщик ОСОБА_9 , молодші інспектори чергової зміни: старший прапорщик Хоменко, прапорщик АДРЕСА_4 , старший сержант ОСОБА_21 , прапорщик Нечай, а також склад оперативної групи: капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 та старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_15 ;
- копією відомості про забезпечення нагляду на добу у Бориспільській ВК № 119, складеної начальником відділу нагляду і безпеки БВК № 119 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_22 та затвердженої в.о. першого заступника начальника установи з нагляду, безпеки, охорони та оперативної роботи Бориспільської ВК № 119 капітаном внутрішньої служби ОСОБА_19 від 17.08.2015 р. (т.2 а.с.21-24), згідно якої, зокрема, черговий помічник начальника установи підполковник ОСОБА_14 , заступник ЧПНУ старший прапорщик ОСОБА_9 , молодший інспектор житлової зони, ДІЗО, ПКТ, ДПК капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 та черговий медичний працівник установи старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_15 несли службу в період часу з 09:00 год. 17.08.2015 р. до 09:00 год. 18.08.2015 р.;
- копією наказу в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київської області ОСОБА_20 № 24 о/с-ПР (по особовому складу) від 16.03.2015 р. (т.2 а.с.25), згідно якого старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_9 призначений на посаду заступника чергового помічника начальника установи начальник чергової зміни відділу нагляду і безпеки;
- копією посадової інструкції заступника чергового помічника начальника установи, затвердженої начальником БВК № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_23 від 03.01.2012 р. (т.2 а.с.26-29), положеннями якої визначено організаційно-правове становище співробітника, який займає цю посаду ОСОБА_9 , згідно яких останній підпорядковується начальнику установи, першому заступнику начальника установи, начальнику, старшому інспектору та інспектору ВНіБ, ЧПНУ, виконує їх вказівки щодо забезпечення належного нагляду за спецконтингентом і виконання розпорядку дня для засуджених та веденню режимної роботи в установі, а також в ній закріплені, серед іншого, посадові обов`язки заступника ЧПНУ (начальник чергової зміни);
- копією витягу із наказу начальника Бориспільської виправної колонії № 119 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київської області № 118 о/с-пр від 11.11.2014 р. (т.2 а.с.30), згідно якого підполковник внутрішньої служби ОСОБА_14 призначений на посаду чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Бориспільської ВК № 119;
- копією посадової інструкції чергового помічника начальника установи, затвердженої начальником БВК № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_23 від 03.01.2012 р. (т.2 а.с.31-35), положеннями якої регламентовано організаційно-правове становище співробітника, який займає цю посаду ОСОБА_14 , із визначенням, зокрема, його конкретних завдань, обов`язків, прав та повноважень, які він повинні дотримуватися під час несення служби;
- копією витягу із наказу в.о. начальника управління ОСОБА_24 № 40 о/с-пр (по особовому складу) від 24.04.2015 р. (т.2 а.с.36), згідно якого капітан внутрішньої служби ОСОБА_8 , який перебуває у розпорядженні управління, призначений на посаду інспектора відділу нагляду і безпеки Бориспільської виправної колонії № 119;
- копією посадової інструкції заступника чергового помічника начальника установи, затвердженої начальником БВК № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_23 від 03.01.2012 р. (т.2 а.с.37-40), положеннями якої визначено організаційно-правове становище співробітника, який займає цю посаду ОСОБА_8 , згідно яких останній підпорядковується начальнику установи, першому заступнику начальника установи, начальнику та старшому інспектору ВНіБ, виконує їх вказівки щодо забезпечення належного нагляду за спецконтингентом та веденню режимної роботи в установі, а також в ній закріплені, серед іншого, посадові обов`язки інспектора відділу нагляду і безпеки установи;
даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту на місці скоєння злочину від 29 серпня 2015 року та фотоілюстрацією до даного протоколу за участю свідка ОСОБА_25 (т.2 а.с.58-59, 60, т.1 а.с.53-54, 55-56). В ході цієї слідчої дії, на місці події, свідок ОСОБА_25 розповів про обставини, які сталися 18.08.2015 р., в кімнаті прийому їжі СПС № 3 Бориспільської ВК № 119, розташованої в с. Мартусівка Бориспільського р-ну Київської обл. по вул. Бориспільська, 1. Свідок ОСОБА_25 повідомив, що він відбував покарання у виправній колонії. Приблизно о 01 год. 30 хв. 18.08.2015 р. він знаходився у відділенні соціально-психологічної служби № 3 СПС установи, а саме в спальному приміщенні, де відпочивав, та почув шум з кімнати прийому їжі. Вирішив подивитися, що там відбувається, а тому направився туди. Зайшовши до приміщення кухні, він побачив працівників установи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , між якими відбувалась боротьба, а саме: ОСОБА_10 за допомогою ніг утримував ОСОБА_9 на підлозі, притиснувши останнього ногою, і висловлюючи при цьому погрози в його бік, а ОСОБА_12 в свою чергу штовхав руками в груди ОСОБА_8 , не даючи йому змоги допомогти ОСОБА_26 , при цьому висловлював погрози про подальше застосування насильства. Потім ОСОБА_12 штовхав руками ОСОБА_8 в спину, який наказував останньому припинити свої дії, але останній на дані вимоги не реагував. Згодом до приміщення СПС № 3 зайшов помічник чергового ОСОБА_14 , який наказав всім засудженим йти спати, що вони і зробили, під його контролем. Так, в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_25 , за допомогою статиста, показав, як саме відбувалася боротьба між засудженим ОСОБА_10 та працівником установи ОСОБА_9 , відобразивши механізм, локалізацію та силу нанесення ударів ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , та показав, де саме та в якому положенні перебував ОСОБА_9 в момент даної події;
-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту на місці скоєння злочину від 29.08.2015 року та фотоілюстрацією до даного протоколу за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.с.73-75, 76-77, т.1 а.с.73-75, 76-77). В ході цієї слідчої дії, на місці події, потерпілий ОСОБА_8 розповів про обставини, які сталися 18.08.2015 р. близько 01 год. 30 хв., в кімнаті прийому їжі СПС № 3 Бориспільської ВК № 119, розташованої в АДРЕСА_3 , що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілого. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_8 показав де саме в кімнаті прийому їжі перебував ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_10 . При цьому детально розповів, та за допомогою статиста, показав, як засуджений ОСОБА_10 за допомогою рук повалив ОСОБА_9 на підлогу, в якому положенні на підлозі перебував ОСОБА_9 після цього, та як саме ногою засуджений ОСОБА_10 , притиснувши ОСОБА_9 до підлоги, та утримував його, щоб той не зміг піднятись з підлоги, відобразивши механізм, локалізацію, силу нанесення поштовху руками та спосіб утримання останнього ногою. Також детально розповів, та за допомогою статиста, показав, як саме засуджений ОСОБА_12 хапав його руками за формений одяг, штовхнув його та в подальшому виштовхав його із кімнати прийому їжі в кімнату зберігання речей, відобразивши механізм, локалізацію та силу нанесення поштовхів;
-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту на місці скоєння злочину від 29.08.2015 року та фотоілюстрацією до даного протоколу за участю потерпілого ОСОБА_9 (т.2 а.с.78-80, 81-82, т.1 а.с.68-70, 71-72). В ході цієї слідчої дії, на місці події, потерпілий ОСОБА_9 розповів про обставини, які сталися 18.08.2015 р. близько 01 год. 30 хв., в кімнаті прийому їжі СПС № 3 Бориспільської ВК № 119, розташованої в АДРЕСА_3 , що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості потерпілого. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_9 показав де саме в кімнаті прийому їжі перебував він та засуджений ОСОБА_10 по відношенню до нього. При цьому детально розповів, та за допомогою статиста, показав у який спосіб засуджений ОСОБА_10 вирвав у нього із рук мобільний телефон, та як саме останній руками штовхнув його, відобразивши механізм, локалізацію та силу нанесення поштовху, та показав як саме він впав, внаслідок такого поштовху, на підлогу та в якому положенні він після цього перебував. Також детально розповів, та за допомогою статиста, показав подальшу поведінку засудженого ОСОБА_10 , а саме, що останній продовжуючи застосовувати по відношенню до нього фізичну силу, утримував його ногою, притиснувши до підлоги, відобразивши механізм, локалізацію та спосіб даної дії;
-висновком експерта № 201 від 19.08.2015 р. (т.2 а.с.85), з якого вбачається, що при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох (3) синців на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча. Вказані тілесні ушкодження спричиненні тупим(и) предметом(ами), індивідуальні і характерні властивості якого(яких) не відобразились, і могли утворитися в строк та за обставин, на які вказано у постанові про призначення експертизи. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться легких тілесних ушкоджень;
-копією вироку Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р. (т.2 а.с.113-120), яким ОСОБА_12 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
-копією вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р. (т.1 а.с.100-106), яким ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про осіб обвинувачених.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.
При цьому, приєднані стороною обвинувачення до матеріалів справи протоколи слідчих дій, а саме: протоколи допиту потерпілих, свідків та підозрюваних, з огляду на те, що в цих протоколах містяться показання підозрюваних, свідків та потерпілих, які суд безпосередньо не сприймав під час судового засідання, ці показання були надані слідчому під час досудового розслідування, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, про те, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому судом дані докази оцінюються критично та не приймаються до уваги.
Крім того, суд приходить до висновку, що й всі інші, надані стороною обвинувачення докази, як самі по собі так і в сукупності, не доводять вину обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України.
Також, стороною захисту у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_25 , які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Однак, вказані свідки не допитувався судом, у зв`язку з їх неможливістю прибути в судове засідання, оскільки згідно відомостей за результатами виконання окремого доручення та примусового приводу даних свідків, останні за адресою вказаною в ухвалі суду не проживають та місце їхнього перебування не відоме, що перешкоджає здійснити їх примусовий привід до суду, у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим сторона захисту, у судовому засіданні 18.04.2018 р., відмовилася від клопотання щодо допиту вказаних свідків. Сторона обвинувачення, з цього приводу, не наполягала на допиті останніх. З огляду на вищевикладене, та оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд вважав можливим закінчити розгляд кримінального провадження без допиту свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_25 .
Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковані:
- за ст. 392 КК України, як напад на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Дії ОСОБА_12 кваліфіковані:
- за ст. 392 КК України, як напад на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Таку кваліфікацію дій обвинувачених суд вважає правильною.
Так, об`єктом злочину, передбаченого ст. 392 КК України є встановлений порядок відбування покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі та нормальна діяльність адміністрації виправних установ.
Під нападом на адміністрацію розуміються протиправні дії, що вчиняються щодо представників адміністрації виправної установи, у зв`язку з їх службовою діяльністю, шляхом застосування насильства над ними або створення реальної загрози його негайного застосування.
Згідно коментованої ст. 392 КК України під представниками адміністрації розуміються як службові особи, наділені правом застосовувати заходи заохочення і стягнення щодо засуджених, так і інші особи, які виконують певні функції у виправних установах, - чергові помічники начальників виправних установ та інших осіб начальницького складу, військовослужбовці внутрішніх військ, які несуть службу з охорони і нагляду, а також особи, які здійснюють у місцях позбавлення волі медичне обслуговування, культурно-освітню роботу, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання засуджених, адміністративний та інженерно-технічний персонал виправних установ.
Так, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Бориспільській виправній колонії № 119, розуміючи, що ОСОБА_9 являється заступником чергового помічника начальника установи, а ОСОБА_8 - інспектором відділу нагляду і безпеки установи, тобто є працівниками адміністрації, та знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, з метою перешкоджання їхній законній службовій діяльності, вчинили напад на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , шляхом вчинення насильницьких дій із застосування фізичної сили, внаслідок яких ОСОБА_9 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, при цьому висловлювали в їх адресу погрози щодо застосування фізичної розправи, що сприймалося ними як реальна загроза своєму життю та здоров`ю.
Обвинувачені є суб`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України, та досягли віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення даного злочину. Їх дії характеризуються прямим умислом. Зокрема, обвинувачені усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки і бажали їх настання. Вчинене ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є закінченим.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить про доведення обвинуваченням всіх вищезазначених ознак злочину.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_10 повинен бути засудженим:
- за ст. 392 КК України, за напад на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_9 повинен бути засудженим:
- за ст. 392 КК України, за напад на представників адміністрації установи виконання покарань, вчинений особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, дані про осіб обвинувачених і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкції визначеної ст. 392 КК України.
Так, санкцією ст. 392 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, а тому вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення є тяжким злочином. Також судом враховується те, що даний злочин є умисним.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, судом відповідно до ст. 67 КК України, визнається рецидив злочину.
Обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий та неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, де характеризувався негативно, як злісний порушник вимог режиму відбування покарання, має місце реєстрації та місце постійного проживання, має родинні зв`язки, неодружений, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається.
Обвинувачений ОСОБА_12 раніше судимий та неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, де характеризувався негативно, як злісний порушник вимог режиму відбування покарання, має місце реєстрації та місце постійного проживання, має незначні соціальні зв`язки, неодружений, має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається.
Також, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , є раніше судимі та мають незняті та непогашені судимості.
Таким чином, факт того, що обвинувачені раніше засуджувались, однак на шлях виправлення і перевиховання не стали та на належних висновків для своєї поведінки не зробили, та наступний злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , скоєні ними в період відбування покарання у виді позбавлення волі, вказує на те, що вони є особами, які схильні до вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про їх злочинну лінію поведінки та підвищену суспільну небезпеку.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченим, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останніх до скоєного ними.
Обвинувачені не є інваліда, не досягли пенсійного віку, та не є військовослужбовцями.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням відсутні.
При цьому у судовому засіданні потерпілі зазначили, що вони жодних претензій до обвинувачуваних ні морального, ні матеріального характеру не мають.
Таким чином, із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та даних про осіб обвинувачених, суд приходить до висновку, що за вчинення злочину, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Крім того, вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р., обвинувачений ОСОБА_10 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Новий злочин, передбачений ст. 392 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив під час відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком.
Тому, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р. обвинуваченому ОСОБА_10 належить призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому, вироком Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р. обвинувачений ОСОБА_12 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Новий злочин, передбачений ст. 392 КК України, обвинувачений ОСОБА_12 вчинив до повного відбуття покарання у виді позбавлення волі, призначеного даним вироком.
Тому, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р. обвинуваченому ОСОБА_12 належить призначити остаточне покарання у виді 8 років 8 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинувачених є достатньою для виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочину та дані про осіб обвинувачених.
При цьому, згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Так, у постанові від 13 березня 2018 р. Верховним Судом України колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 440/853/17, викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України. У випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України № 2046-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18 травня 2017 року, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
З огляду на вищевикладене та на підставі вимог статей 4, 5 КК України, суд приходить до висновку, що при зарахуванні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк їхнього попереднього ув`язнення правильно застосувати редакцію закону, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_12 інкримінованого їх злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув'язнення" від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
При цьому, відповідно до абз. 4, 5 ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26.11.2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Початок строку відбування покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р., рахується ОСОБА_10 з моменту його затримання, а саме з 03.08.2012 р. Даний вирок набрав законної сили 02.12.2012 р.
При цьому, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2015 року (т.2 а.с.94-97) щодо підозрюваного ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, починаючи з 31 серпня 2015 р., з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київський області.
Тому, з урахуванням наведеного та керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), суд вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_10 , слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 03.08.2012 року по 02.12.2012 року (період з моменту його затримання до дня набрання вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 р. законної сили), з 31.08.2015 року по 10.04.2016 року та з 12.04.2016 року по 19.04.2018 року (період перебування в ДП "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вироку Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р., строк відбування покарання ОСОБА_12 рахується з моменту взяття під варту, а саме з 20.01.2010 р. Даний вирок набрав законної сили 01.09.2010 р.
При цьому, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2015 року (т.1 а.с.100-103) щодо підозрюваного ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, починаючи з 31 серпня 2015 р., з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київський області.
Тому, з урахуванням наведеного та керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), суд вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_12 , слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 20.01.2010 року по 01.09.2012 року (період з моменту його затримання до дня набрання вироком Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 р. законної сили), з 31.08.2015 року по 10.04.2016 року та з 12.04.2016 року по 19.04.2018 року (період перебування в ДП "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, при зарахуванні судом попереднього ув`язнення у строк покарання, станом на день ухвалення вироку, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вважається такими, що повністю відбули покарання, призначене за даним вироком, у виді позбавлення волі.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним змінити ОСОБА_10 та ОСОБА_12 запобіжний захід до набрання вироком законної сили з тримання під вартою на особисте зобов`язання згідно статей 179, 194 КПК України, із визначенням відповідних обов`язків.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. Процесуальних витрат не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-70, 72, ст. 392 КК України, суд,
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.11.2012 року, остаточно, шляхом часткового складання, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Згурівського районного суду Київської області від 11.06.2010 року, остаточно, шляхом часткового складання, призначити ОСОБА_12 покарання у виді 8 (восьми) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання, тобто з 03.08.2012 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_10 перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 03.08.2012 року по 02.12.2012 року, з 31.08.2015 року по 10.04.2016 року та з 12.04.2016 року по 19.04.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Негайно звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду, у зв`язку з закінченням строку відбування ним призначеного покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту його затримання, тобто з 20.01.2010 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_12 перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 20.01.2010 року по 01.09.2010 року, з 31.08.2015 року по 10.04.2016 року та з 12.04.2016 року по 19.04.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Негайно звільнити ОСОБА_12 з-під варти в залі суду, у зв`язку з закінченням строку відбування ним призначеного покарання.
До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_10 змінити на особисте зобов`язання, та покласти на нього обов`язок не відлучатись з місця свого проживання ( АДРЕСА_1 ) та за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, докласти зусиль для пошуку роботи, з`являтись на вимогу до суду.
До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_12 змінити на особисте зобов`язання, та покласти на нього обов`язок не відлучатись з місця свого проживання ( АДРЕСА_2 ,) та за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, докласти зусиль для пошуку роботи, з`являтись на вимогу до суду.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1