АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/778/18 Справа № 185/4461/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м.Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001265 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Павлоград Дніпропетровської
області, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично
проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчим та прокурором не надано жодного доказу про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, проживає в цивільному шлюбі, зареєстрований у свого батька в АДРЕСА_1 , працює неофіційно, раніше не судимий. Вказує на те, що підозра ОСОБА_7 необґрунтована, оскільки відсутні дані, з якої причини ОСОБА_7 бив потерпілого. Крім того, не визначено предмети, немає слідів.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року задоволено клопотання начальника відділення СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській областіта застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 серпня 2018 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на інших учасників кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваного та захисників, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та просили її задовольнити, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на інших учасників кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 05 червня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, а саме в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та в порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб.
З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показами свідка ОСОБА_10 , яка показала, що її син ОСОБА_11 у вечірній час 01 червня 2018 року пішов з дому на відпочинок зі своїми друзями; показами потерпілого ОСОБА_12 , який показав, що його син ОСОБА_11 у вечірній час 01 червня 2018 року пішов з дому на відпочинок зі своїми друзями. Дізнався про перебування сина у лікарні 02 червня 2018 року; довідкою з КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР», якою підтверджується діагноз, встановлений ОСОБА_11 під час надходження до лікарні; показами свідка ОСОБА_13 , який повідомив про стан ОСОБА_11 та наявність у останнього тілесних ушкоджень; протоколом огляду місцевості від 02 червня 2018 року, згідно якого місцем події є ділянка місцевості в районі перехрестя вулиць Центральна та Шевченка м. Павлограда, де було виявлено плями речовини бурого кольору (де було здійснено напад на потерпілого); показами свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що на нього, ОСОБА_12 та його друга ОСОБА_15 був здійснений 02 червня 2018 року, у нічний час, напад невідомими чоловіками, які спричинили тілесні ушкодження; показами ОСОБА_16 , який показав, що під час відпочинку, в ніч з 01 на 02 червня 2018 року, коли він разом зі своїми друзями ОСОБА_17 та ОСОБА_18 знаходилися в районі перехрестя вулиць Центральна та Шевченка м. Павлограда, було здійснено напад групою чоловіків, які спричинили тілесні ушкодження; показами свідка ОСОБА_19 , яка показала, що бачила у нічний час 02 червня 2018 року, як невідомий чоловік (один з тих, що зазнав напад невідомих) тікав від інших, а потім вона разом зі своїми друзями виявили постраждалого хлопця; показами свідка ОСОБА_20 , який показав, що він бачив, як група чоловіків, серед яких знаходилися ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , у нічний час 02 червня 2018 року, перебуваючи в районі перехрестя вулиць Центральна та Шевченка м. Павлограда, здійснила напад на інших чоловіків, які знаходилися у зазначеному районі, наносила багаточисленні удари ногами, руками, палками постраждалим; записом подій, які сталися в нічний час 02 червня 2018 року, згідно якого видно, як чоловік ( ОСОБА_23 ) наносить удар кулаком в голову потерпілого та потім, коли той лежить на землі, наносить удар ногою в голову, після чого потерпілий більше не піднімається з землі, та іншими матеріалами кримінального провадження.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років та від трьох до семи років, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний не має постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, існує ризик незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення, оскільки з наданих в суді апеляційної інстанції пояснень представника потерпілого, під час перебування потерпілого в лікарні з боку підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_24 були спроби незаконного впливу на потерпілого, про що останнім були направлені відповідні заяви.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційні скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Також, зважаючи на те, що у інкримінованому підозрюваному ОСОБА_7 кримінальному правопорушенні наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, погоджується з рішенням слідчого судді не визначати у даному кримінальному провадженні заставу.
Крім того, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу підозрюваного, а доводи апеляційної скарги його захисника про міцність соціальних зв`язків підозрюваного самі по собі не можуть служити підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, та враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4