Справа № 308/6862/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001928 від 14.06.2018 р. про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючу малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 04.05.2018 близько 02 годині 09 хвилин, знаходячись на проїжджій частині дороги біля будинку №44 по вул. Швабській, що у м. Ужгород, будучі попередженим про кримінальну відповідальність за ст.. 383 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , знаючи, що відносно нього не вчинялось грабежу працівниками ТОВ «Агенство безпеки СБМ», умисно, завідомо неправдиво повідомив уповноваженій службовій особі Ужгородського відділу поліції, завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно нього злочину грабежу, поєднаного з насильством та за попередньою змовою групою осіб, який передбачений ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме повідомив про те, що 04.05.2018 року близько 01.00 годин, повертаючись додому та перебуваючи на вулиці Швабській біля будинку №44, що у місті Ужгороді, двоє невідомих йому осіб чоловічої статі (працівники охоронного агентства), із застосуванням фізичного насильства відкрито викрали в останнього посвідчення учасника бойових дій, грошові кошти в розмірі 100 грн. та мобільний телефон марки якого не пам`ятає, про що уповноваженим працівником поліції (слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області) 04.05.2018 складено протокол про прийняття від нього заяви про вчинення зазначеного кримінального правопорушення, 04.05.2018 відповідні відомості за його заявою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0001460 за ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України. Проте, як встановлено в ході досудового розслідування вказаного злочину відносно громадянина ОСОБА_4 не вчинялось.
В подальшому, 20 травня 2018 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, що по вул. Гагаріна, 10 «а» в м. Ужгороді, будучі попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення злочину передбаченого ст.. 384 Кримінального кодексу України, умисно надав завідомо неправдиві покази уповноваженій на те особі, а саме старшому слідчому СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 щодо вчинення проти нього злочину грабежу, поєднаного з насильством та за попередньою змовою групою осіб, який передбачений ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме у допиті потерпілого повідомив про те, що 04.05.2018 близько 01 годині 00 хвилин,. Повертаючись додому та перебуваючи на вул. Швабській біля будинку № 44, що у місті Ужгороді, двоє невідомих йому осіб чоловічої статі (працівники охоронного агентства), із застосуванням фізичного насильства відкрито викрали в останнього посвідчення учасника бойових дій, грошові кошти в розмірі 100 грн. та мобільний телефон марки якого не пам`ятає, чим спричинили заявнику матеріального збитку на суму, яка встановлюється. Вказане вище завідомо неправдиве показання ОСОБА_4 було оформлено протоколом допиту потерпілого від 20.05.2018, яке він підтвердив своїм підписом та яке було додано до матеріалів кримінального провадження № 0001460 та як встановлено в ході досудового розслідування громадянин ОСОБА_4 умисно надав завідомо неправдиві показання уповноваженій на це особі, які були належним чином процесуально оформлені відповідно до встановленого законом порядку, чим у такий спосіб штучно створив докази обвинувачення двом працівникам охоронного агентства у вчиненні грабежу.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 18 червня 2018 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що 18 червня 2018 року Ужгородською місцевою прокуратурою складено обвинувальний акт иу кримінальному провадженні №0001928 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 383 та ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, При цьому ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання за ч. 2 ст. 383 Кримінального кодексу України у вигляді двох років позбавлення волі, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, на призначення покарання у виді двох років одного місяці позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України на звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.
Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 Кримінального кодексу України оговорені сторонами.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 18.06.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України визнав повністю.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 383 Кримінального кодексу України, тобто завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинене злочину, поєднаного з обвинуваченням особи у тяжкому злочині та штучним створенням доказів обвинувачення та за ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України, тобто завідомо неправдиві показання потерпілого під час проведення досудового розслідування, поєднаного з обвинуваченням особи у тяжкому злочині та штучним створенням доказів обвинувачення - вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 18.06.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Кримінальні правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України, є злочинами середньої тяжкості.
Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 18.06.2018 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 2 ст. 383 Кримінального кодексу України у вигляді двох років позбавлення волі, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, на призначення покарання у виді двох років одного місяці позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.
З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 18 червня 2018 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.
Цивільний позов не заявлений.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 18 червня 2018 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 383 Кримінального кодексу України у виді двох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України у виді двох років одного місяця позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази:
- оптичний диск формату DVD-R, на якому міститься відео файл, який упаковано в паперовий конверт білого кольору залишити при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки «Prestigio Nize B1», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який упаковано в спеціальний пакет з логотипом на горловині «Національна поліція України» № 4509052, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути ОСОБА_4 , як власнику.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України_ в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1