Житомирський апеляційний суд
Справа №287/446/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000655 за апеляційними скаргами обвинувачуваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України на 1 ( один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один ) рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_2 , несудимого,

- ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 240 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один ) рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: водяну мотопомпу кустарного виробництва з вмонтованим двигуном марки «SUZUKI» T10G10A26709, пожежний рукав та водозабірний шланг, дві металеві тички, які знаходяться на зберіганні в Олевському ВП ГУНП в Житомирській області - конфісковано в дохід держави.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 09.12.2017 року близько 14:00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, в порушення п.п. 2-5 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого постановою КМУ від 30.05.2011 року №615, п.п.3 , 4 «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27.01.1995 року №59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами, та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.ст. 15-19 Кодексу України про надра, прибули на земельну ділянку лісового масиву, яка розташована в східному напрямку на відстані 2,7 кілометра від села Шебедиха, Олевського району, Житомирської області, де за допомогою мотопомпи «SUZUKI » T10G10A26709 та обладнання до неї, шляхом вимивання водою породи, намагалися здійснювати незаконний видобуток корисних копалин, а саме бурштину.

Відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме ювелірної сировини (дорогоцінного каміння).

09.12.2017 року в 15:00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були затримані працівниками поліції Олевського ВП ГУНП в Житомирській області і у них під час огляду було виявлено та вилучено інструмент та знаряддя (засоби) незаконного видобутку бурштину, а саме: водяну мотопомпу кустарного виробництва з вмонтованим двигуном марки « SUZUKI » T10G10A26709, пожежний рукав та водозабірний шланг, дві металеві тички. На які 13.12.2017 року було накладено арешт слідчим суддею Олевського районного суду Житомирської області.

Таким чином обвинувачені вчинили всі дії безпосередньо спрямовані на вчинення незаконного видобутку бурштину, однак не змогли здійснити його видобуток з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками Олевського ВП на місці злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин провадження, кваліфікації дій, вважає, що вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання є незаконним та необґрунтованим через суворість.

Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його вік, щире каяття, наявність самостійного заробітку, відсутність заподіяної шкоди, позитивну характеристику за місцем проживання та те, що він раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою яка постійно проживає на території радіоактивного забруднення.

Просить вирок суду щодо нього в частині призначення покарання змінити та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин провадження, кваліфікації дій, вважає, що вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання є необґрунтованим через суворість.

Вказує, що суд при призначенні покарання, формально зазначив, але не врахував, обставин, що пом`якшують його покарання щире каяття, сприяння слідству та суду, відсутність збитків, та те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є особою яка постійно проживає на території радіоактивного забруднення.

Просить вирок суду щодо нього в частині призначення покарання змінити та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України.

Покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, обставини що пом`якшують їх покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжує їх покарання, дані про особу обвинувачених, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно, ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, вони є особами, які постійно проживають на території радіоекологічного забруднення. Також, суд врахував, те, що обвинувачений ОСОБА_8 є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Визначені ст. 69 КК України підстави для призначення менш суворого покарання ніж передбачає санкція ст. 240 КК України, а зокрема наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину судом першої інстанції не встановлені з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин підстав вважати призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, від якого обвинувачені звільнені з встановленням мінімального іспитового строку, явно несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачуваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: