Справа № 748/3150/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/340/2018
Категорія - cт. 186 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1100 від 20 жовтня 2017 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжик Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 29 вересня 2017 року о 17 год. 30 хв., діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись на залізничному мосту, що по вул. Підводника Кітицина у с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, шляхом ривка, намагався відкрито викрасти жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 грн., що належить ОСОБА_9 , чим намагався спричинити останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Однак з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки потерпіла ОСОБА_9 втримала свою сумку.

Не погоджуючись з рішенням суду перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати за м`якістю призначеного судом покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при визначенні строку покарання, судом не в повному обсязі було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення не став, не враховано зухвалість дій обвинуваченого. Наголошує на тому, що стан здоров`я обвинуваченого не завадив йому вчинити кримінальне правопорушення, а задовільна характеристика не може свідчити про його позитивну поведінку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок районного суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, визнання вини, обставини, за яких обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, дані про особу обвинуваченого, за місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, є інвалідом ІІ групи, перебуває на лікуванні в Чернігівському обласному прититуберкульозному диспансері з діагнозом РРТБ легень, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції хоча і враховано, але не дана належна оцінка особі обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, у тому числі, корисливих злочинів, що відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти корисливі злочини, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, не в повній мірі враховано спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме, зухвалість дій обвинуваченого, який у денний час, намагався шляхом ривка відкрито заволодіти сумкою потерпілої і це йому не вдалося лише завдяки тому, що потерпіла втримала сумку.

Також, колегія бере до уваги, що стан здоров`я ОСОБА_7 (наявність 2 групи інвалідності) та лікування в обласному протитуберкульозному диспансері не завадили йому вчинити тяжкий корисливий злочин під час перебування на лікуванні. А наявність задовільної характеристики за місцем мешкання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, не може свідчити про його позитивну поведінку.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, характеристику за місцем проживання обвинуваченого, є інвалідом ІІ групи, перебуває на лікуванні в Чернігівському обласному прититуберкульозному диспансері, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 690 (а.п. 52 55) у ОСОБА_7 на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчинені якого він підозрюється мав місце емоційно нестійкий розлад особистості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, і він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального правопорушення, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру йому не показані.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду у частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3