ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002276 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 00 годин 01 хвилин 30 листопада 2018 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, вчинення нового кримінального правопорушення. Слідчий суддя також врахував, що підозрюваний є особою, яка раніше засуджена за корисливий умисний злочин, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а також прокурором доведено про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання заявленим ризикам.
В апеляційній скарзі підозрюваний зазначає про недоведеність його вини у вчиненні даного злочину, а також суд першої інстанції не врахував міцність соціальних зв`язків, а саме те, що він мешкає за місцем реєстрації разом з цивільною дружиною, двома малолітніми дітьми та батьком пенсійного віку, та які перебувають на його утриманні. Також, він працює за договором та за два роки перебування на волі після звільнення з місць позбавлення волі підозрюваний жодного разу не притягувався до відповідальності та до відділу поліції не викликався.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
02 жовтня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке виразилося у відкритому заволодінні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 02 жовтня 2018 року, а саме відкритої ділянки місцевості за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна біля буд. 1, де знаходився громадянин ОСОБА_6 , біля якого на бетонному покритті знаходилася сумка чоловіча сірого кольору, в 10 см від якої знаходився мобільний телефон Ерго, а при відкритті вказаної сумки виявлено мобільний телефон Нокиа, військовий квиток, тимчасова перепустка, картка, паспорт на ім`я ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 02 жовтня 2018 року, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 02 жовтня 2018 року та іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Таким чином, доводи апеляційної скарги підозрюваного про необґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні вказаного злочину спростовуються дослідженими матеріалами.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, що у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше судимий за вчинення злочину проти власності, дійсно об`єктивно існують і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Що стосується доводів підозрюваного, що судом першої інстанції не враховано міцність соціальних зв`язків останнього, а саме він проживає за місцем реєстрації з цивільною дружиною, має на утриманні малолітніх дітей та батька пенсійного віку, то дані доводи є необґрунтованими, оскільки жодних належних підтверджень з приводу цього суду стороною захисту не надано та матеріали судового провадження такі відомості не містять.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002276 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4