У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської прокуратури №10 ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009027 від 22.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0009027 від 22.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Вказує, що на даний час, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, шляхом обману, заволоділи нежитловими приміщеннями №41 та АДРЕСА_1 , які належать територіальній громаді м. Києва.

Зазначає, що невідомі особи постійно змінюють замки у вказаному приміщенні, окрім цього, з єдиного реєстру власників нерухомого майна встановлено, що за невідомих обставин, власником майна в реєстрі значиться громадянин Нігерії ОСОБА_4 , хоча приміщення з комунальної власності не вибувало, жодних договорів з даного приводу не укладалось.

На даний час невідомі особи намагаються реалізувати вказане приміщення, для чого розмістили відповідні оголошення на сайтах продажу нерухомого майна.

У клопотанні прокурор зазначає, що вищевказане нерухоме майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте неправомірним шляхом, тобто внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідає критеріям речового доказу.

З метою збереження даного речового доказу, неможливості його подальшого відчуження, просить накласти арешт на групу приміщень першого поверху №41-42 (Літ. А) по АДРЕСА_2 , загальною площею 171,1 м. кв., власником яких є ОСОБА_4 .

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, подане клопотання підтримує та просить задовольнити.

В силу вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання про арешт такого проведено без повідомлення власника майна.

Ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З долучених до клопотання доказів, вбачається, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0009027 від 22.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Вказані відомості до реєстру розслідувань внесені за заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 21.08.2018 року.

З наданих скріншотів інтернет сторінок сайтів з продажу нерухомого майна вбачається, що для продажу виставлено приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , які по своїм характеристикам відповідають майну про арешт якого клопоче прокурор.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2018 року, власником групи приміщень першого поверху АДРЕСА_3 , загальною площею 171,1 м. кв., є Нвару Каміллус Онієкачі. Нерухоме майно йому належить на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2018 року.

До цього власником майна був гр. ОСОБА_5 , приміщення належали йому на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2002 року, укладеного на товарній біржі «Київська універсальна біржа».

Згідно розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 року та рішення Київської міської ради № 284/5096 від 02.12.2010 року, будинок по АДРЕСА_2 відноситься до власності територіальної громади м. Києва.

Вказані обставини також підтвердив представник потерпілого ОСОБА_6 у своєму допиті від 03.09.2018 року.

Як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 31.08.2018 року, останній надав показання, що мав намір придбати приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , про продаж яких довідався через оголошення в мережі інтернет. Він домовився про зустріч із особою на ім`я ОСОБА_8 . Маючи намір попередньо перевірити приміщення, він прибув за місцем знаходження таких, та довідався від охоронця, що приміщення не продаються, оскільки є комунальною власністю. Зрозумівши, що його намагаються ошукати, він звернувся до правоохоронних органів та надав їм відповідну інформацію.

До матеріалів клопотання долучено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 15.10.2002 року, який має очевидні ознаки не співпадіння у своєму змісті, оскільки укладений начебто 15.10.2002 року, хоча в тексті договору вказано, що такий укладено згідно протоколу аукціону № 1050 від 18.02.2003 року.

Окрім цього, в договорі вказано паспортні дані покупця ОСОБА_5 , зокрема, що паспорт гр. України йому видано 08.05.2003 року, при цьому договір укладено 15.10.2002 року.

Вказані обставини ще не свідчать про факт підробки вказаного договору, однак в сукупності з іншими даними, створюють розумний сумнів у справжності укладеного правочину.

Постановою слідчого від 10.09.2018 року нежитлові приміщення першого поверху №41-42 (Літ. А) по АДРЕСА_2 , загальною площею 171,1 м. кв визнані речовим доказом.

З врахуванням зазначеного, на даний час є достатні підстави вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, а також, що вказані нежитлові приміщення були безпосереднім об`єктом кримінально-протиправних дій.

За вказаних обставин, зазначене майно відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою його збереження, підлягає арешту.

Слідчий суддя враховує можливість того, що теперішні власники майна є його добросовісними набувачами та не були обізнаними щодо ймовірних протиправних дій відносно цього майна, однак, в силу ч. 10 ст. 170 КПК України, дана обставина не перешкоджає арешту майна.

Водночас, накладення арешту на майно унеможливить його подальше відчуження третім особам, які можуть його придбати, не будучи інформованими про попередню долю цього майна.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання про арешт майна є підставним, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 7-9, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора Київської міської прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на групу приміщень першого поверху №41-42 (Літ. А) по АДРЕСА_2 , загальною площею 171,1 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, власником яких є ОСОБА_4 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Київської міської прокуратури №10 ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали скерувати заінтересованим особам, що не були присутні в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особами, що не були присутні в судовому засіданні під час її оголошення у той же строк з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала може бути скасована в порядку, що передбачений ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1