Провадження № 11-кп/780/575/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.06.2018
УХВАЛА
Іменем України

21 червня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_8 (особи, стосовно якої надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру) ОСОБА_9 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2018 року, якою ОСОБА_8 визнано вчинившим суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України та застосовано щодо нього примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно ухвали суду, 30 жовтня 2017 року приблизно о 9 годині, ОСОБА_8 , страждаючий на хронічне психічне захворювання: біполярний афективний розлад, поточний епізод манії, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, проник через вікно до квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_10
В подальшому ОСОБА_8 переніс з вищевказаної квартири та склав біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , майно бувше у використанні, що належить ОСОБА_10 , а саме: трубу сталеву дугоподібну вартістю 152 грн., Wi-Fi роутер «TP-Link» вартістю 190 грн., записуючий касетний відеоплеєр «LG» вартістю 190 грн., кавомолку «Вэлт-1» вартістю 285 грн., мобільний телефон «Nokia 3110» вартістю 190 грн.
Потім, ввівши в оману ОСОБА_11 , повідомив його про необхідність у надані допомоги при переїзді та разом з останнім виніс з квартири холодильник «Indesit B16NF» вартістю 3800 грн., пральну машинку «Ariston» вартістю 2000 грн. та газову плиту «Nord» вартістю 120 грн.
Вищезазначеним привласненим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми суспільно небезпечними діями потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 6927 грн.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2018 року ОСОБА_8 визнано вчинивши суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України та застосовано до нього примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
В обґрунтуванні суд послався на те, що ОСОБА_8 суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, вчинено у стані неосудності, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та за своїм психічним станом, внаслідок хворобливого стану психіки ОСОБА_8 становить небезпеку для оточуючих та потребує згідно висновку експерта № 611 від 22.11.107 року застосування до нього примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Не погоджуючись з ухвалою суду, законний представник ОСОБА_8 (особи, стосовно якої надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру) ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 .

В обґрунтуванні вказує, з моменту проведення психіатричної експертизи пройшло чотири місяці, на протязі яких з 08.11.2017 року по 02.01.2018 року ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні Білоцерківської міської лікарні №4, та пройшов курс інтенсивної терапії і був виписаний з покращенням здоров`я, тому підстави для застосування такого виду примусового заходу медичного характеру, як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом - відпали.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив рішення суду залишити без змін, ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, застосовуючи до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 611 від 22 листопада 2017 року, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих ОСОБА_8 дій та на теперішній час ОСОБА_8 страждає на хронічне психічне захворювання біполярний афективний розлад, поточний епізод манії, що позбавило на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Ст. 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).

Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану і поведінки в період вчинення суспільне небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст.12 КК України про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку: а) суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; б) психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_8 клінічних ознак хронічного психічного захворювання біполярний афективний розлад та поточний епізод манії, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Однак, з таким висновком суду неможливо погодитись виходячи з наступного.

Згідно зі п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння корисливої спрямованості, які не мають насильницького характеру, та не пов`язані з посяганням на життя та здоров`я громадян.
Під час апеляційного перегляду, у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що з 08.11.2017 року по 20.01.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні Білоцерківської міської лікарні №4 та пройшов курс інтенсивної терапії, звідки був виписаний з покращенням здоров`я, на даний час приймає ліки, які підтримують його нормальний стан, проживає разом з сестрою, яка контролює прийом ліків та допомагає йому по домашніх справах, звернув увагу, що він працює та має задовільний стан здоров`я.
В свою чергу, у суді апеляційної інстанції, судово-психіатричний експерт ОСОБА_13 повідомив про те, що на момент проведення судово - психіатричної експертизи щодо ОСОБА_8 , комісія експертів приходила до висновку про можливість застосування до останнього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом, оскільки на той момент проведення дослідження ОСОБА_8 перебував в маніакальній фазі біполярного афективного розладу, яка характеризується підвищеною збудливістю, перебування в стані постійної ейфорії, хворі починають відчувати неймовірний приплив сил і енергії, постійну потребу діяти, мова при цьому дуже швидка, вони перескакують з теми на тему, легко відволікаються і ні на чому не можуть зосередитися, хворі в цій фазі не здатні адекватно оцінювати дійсність, можуть здійснювати ризиковані, небезпечні вчинки, абсолютно не віддаючи собі звіт про можливі наслідки, відбувається втрата відчуття часу, така фаза при біполярному розладі триває не менше тижня. Порядок виникнення

фаз може коливатися від декількох тижнів до декількох місяців або років. Після зникнення симптомів розладу може бути тривала ремісія, захворювання зазвичай має хронічний рецидивуючий перебіг. Експерт звернув увагу, що в періоди ремісії людина почуває себе абсолютно нормально, та на даний момент ОСОБА_8 перебуває в фазі ремісії, його стан нормальний, він приймає препарати, які допомагають попередити виникнення фаз біполярного афективного розладу, а тому на даний час відпала необхідність в госпіталізації ОСОБА_8 до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та доцільно буде застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 03 червня 2005 №7, до неосудних (не здатних усвідомлювати свої дії або керувати ними) та обмежено осудних (не здатних повною мірою усвідомлювати свої дії або керувати ними) осіб за медичними критеріями не можуть застосовуватись однакові примусові заходи медичного характеру з числа передбачених частинами 3-5 ст. 94 КК України. З огляду на те, що надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України), судам слід враховувати, що до осіб, визнаних обмежено осудними, у разі потреби може застосовуватися лише цей вид примусових заходів медичного характеру.

Пунктом 8 вищезазначеної постанови зазначено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність зміни судового рішення та вважає, що до ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія судді,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2018 року, якою ОСОБА_8 визнано вчинившим суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України та застосовано щодо нього примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - змінити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Судді: