Справа № 675/1736/16-к
Провадження № 1-в/675/8/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2018 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , представника закладу виконання покарань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав Хмельницької області заяву ОСОБА_6 про незаконні та протиправні дії Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», відшкодування заподіяної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 (по тексту - ОСОБА_6 , заявник) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з заявою про поновлення його законних прав та вжиття заходів для відшкодування завданої шкоди в порядку ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.
Засуджений у своїй заяві вказує, що посадові особи установи, в якій відбуває покарання зловживають своїми посадами та повноваженнями, тим самим порушуючи його конституційні права. Як вважає засуджений посадові особи Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» керуються сфальсифікованими та сфабрикованими коментарями та рекомендаціями до КВК України.
На думку заявника, його силою утримують в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» в нежитлових та не придатних до життя приміщеннях, які не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому вказує, що в камерах №40, 41 ПКТ житлової площі взагалі немає.
Засуджений ОСОБА_6 зазначає, що в установі в посилках-передачах, які не приймають, забирають крупи, в тому числі, гречку, рис, фасоль та інші. Крім того, вказує, що посадові особи колонії протиправно заміняють рис, гречку, горох, фасоль та інші на перлову, ячмінну, кукурудзяну крупу, що не відповідає встановленому раціону харчування засудженого.
ОСОБА_6 акцентує, що згідно встановлених норм передбачено для харчування цукор-пісок або цукор-рафінад, натомість отримує якусь рідину-замінник цукру.
Згідно заяви засудженого адміністрація закладу виконання покарання перешкоджає можливості отримати зв`язок з представниками аташе, консулами Казахстану, Гани чи Кот-д`Івуару, які в Україні представляють захист його інтересів і є дружніми країнами, які взяли на себе захист його інтересів.
Крім того засуджений ОСОБА_6 звертає увагу, що адміністрація Замкової виправної колонії (№58) злочинно перешкоджає в отриманні належної та професійної медичної допомоги, при цьому незаконно пошкоджує записи в медичній картці в частині лікарських призначень.
У судовому засіданні 07.05.2018 року та інших, проведених судових засіданнях захисник ОСОБА_6 підтримала його заяву повністю, вказала на можливість проведення судового розгляду 07.05.2018 року без участі засудженого, який не виявив бажання брати участі в судових засіданнях, які призначались в режимі відеоконференції з підстав висловлення недовіри складу суду, про що заявляв неодноразові відводи, які були розглянуті в установленому порядку та залишені без задоволення.
Представник Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» у судовому засіданні щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 заперечувавав у повному обсязі. У судових засіданнях пояснив, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Крім того вказав, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.
На думку представника закладу виконання покарання жодних порушень по відношенню засудженого допущено не було, а при прийнятті рішень уповноважені особи керувалися виключно вимогами кримінально-виконавчого законодавства.
Представник Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» акцентував увагу й на тому, що засуджений ОСОБА_7 систематично допускає порушення встановленого режиму утримання, на заходи виховного та профілактичного впливу не реагує, неодноразово звертався до судів щодо порушення його прав, натомість його позовні заяви, скарги були залишені без задоволення.
Зазначив, що засуджений ОСОБА_6 в оспорюваний період часу утримувався в дільниці посиленого контролю, а також відбував дисциплінарні стягнення у вигляді поміщення його в ДІЗО, ПКТ, а тому він забезпечувався триразовим харчуванням за нормою №4А, що передбачено постановою Кабінету Міністрів від 16.06.1992 року №336 «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках розподільниках та інших приймальниках Національної поліції».
Відповідність норм житлової площі, на думку представника закладу виконання покарання підтверджується відповідною технічною документацією. Щодо здійснення медичного обслуговування та надання відповідної медичної допомогти неналежним чином, то на думку адміністрації колонії такі покликання є необрунтованими також у повному обсязі.
Тим сам вказав, що обставини, на які покликається засуджений спростовуються доказами, добутими в ході судового розгляду, просив відмовити у задоволенні заяви.
Прокурор у судових засіданнях не вбачав підстав вважати, що оспорювані у справі дії Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» порушують права засудженого.
Вказував, що засуджений неодноразово звертався до Шепетівської місцевої прокуратури щодо протиправних дії посадових осіб адміністрації Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», однак будь-яких порушень під час відповідних перевірок не було встановлено
На думку прокурора підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 відсутні.
Заслухавши пояснення засудженого в засіданнях, в яких він брав участь та його захисника, доводи представника колонії, думку прокурора, показання свідка ОСОБА_8 , суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.
Ухвалюючи судове рішення по суті поданої заяви враховано наступне.
Відповідно до ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (по тексту - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.
Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.
Згідно ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.
Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.
Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.
Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду
Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).
Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 (по тексту - Правила).
Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).
Слід зазначити, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених (ч. 1 ст. 102 КВК України).
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_6 з 10.06.2016 року відбуває міру покарання в Замковій виправній колонії (№58).
Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_6 на момент звернення з заявою перебував в дільниці посиленого контролю (по тексту ДПК) Замкової виправної колонії (№58), що стверджується відповідною постановою від 14.06.2016 року.
Згідно характеристики затвердженої начальником Замкової виправної колонії (№58) від 24.06.2016 року засуджений ОСОБА_6 до моменту його переведення до ДПК перебував у дільниці карантину діагностики і розподілу, характеризувався негативно.
Як вбачається з вказаної вище характеристики та довідки про стягнення та заохочення, з моменту прибуття до Замкової виправної колонії (№58), тобто, з 10.06.2016 року до 23.06.2016 року, 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді 3 місяців ПКТ, суворої догани та 15 діб ДІЗО. При цьому, на момент звернення засудженого до суду зазначені стягнення не були погашеними, а останній характеризувався виключно негативно, як конфліктна особа, що агресивно реагує на критику та посягає на права і свободи, честь і гідність персоналу. Крім того, у відповідності з даною характеристикою засуджений ОСОБА_6 свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог.
Вирішуючи заяву ОСОБА_6 в частині його покликання на протиправність дій закладу виконання покарання щодо застосування норм Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, суд враховує наступне.

Так, на думку суду, посилання заявника на протиправність Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 не можуть братися до уваги, так як останній прийнято відповідно до статей 51, 59, 102, 107 та 151 Кримінально-виконавчого кодексу України та з метою врегулювання порядку виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

Питання визнання законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень може бути оскаржене в судовому порядку. Водночас, Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 29.12.2014 № 2186/5 не визнані в судовому порядку незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

З огляду на викладене, вказані Правила є чинними та обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині порушення прав заявника щодо відхилення від установлених норм житлової площі, де він відбував покарання, в тому числі камер №№40, 41, ПКТ, суд зазначає, що жила площа камер відповідає встановленим граничним нормам.
Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом на будівлю ДІЗО інв. №10310068, виготовленого на замовлення Замкової виправної колонії управління Державної пенітеціарної служби України у Хмельницькій області (№58).
Разом з тим, як визначає ч. 1 ст. 115 КВК України, особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів.
З врахуванням вказаних обставин, на думку суду, покликання засудженого щодо невідповідності норм житлової площі, в тому числі камер №40, 41, площа кожної з яких 4, 1 кв.м, не грунтується на фактичних обставинах справи та не можуть братися до уваги.
Також слід врахувати, що з часу прибуття до установи виконання покарань і до звернення до суду, ОСОБА_6 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до приміщення камерного типу (ПКТ) 13.06.2016 року строком на три місяці, а також у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) 21.06.2016 року строком на 15 діб.
Вказані обставини були встановлені судом у його постанові від 21.09.2017 року в рамках розгляду адміністративної справи № 675/2705/16-а за позовом ОСОБА_6 до адміністрації Замкової виправної колонії №58 про визнання протиправними та незаконним дій. Така постанова суду набрала законної сили 18.10.2017 року.
Посилання ОСОБА_6 щодо порушень встановленомого раціону харчування засудженого також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Згідно приписів пункту 1 розділу ХХХІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань у дільницях посиленого контролю виправних колоній засуджені тримаються в умовах суворої ізоляції від інших засуджених, яка поєднується із застосуванням до них обмежень, передбачених режимом відбування покарання, а також заходів виховного впливу. У дільницях посиленого контролю виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання та середнього рівня безпеки засуджені розміщуються у звичайних жилих приміщеннях, а в дільницях посиленого контролю виправних колоній максимального рівня безпеки - у ПКТ.
ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у виправній колонії максимального рівня безпеки, був переведений 24.06.2016 року строком на шість місяців до дільниці посиленого контролю, де утримувався у приміщенні камерного типу (ПКТ).
Додатком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №336 від 16.06.1992 року «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках розподільниках та інших приймальниках Національної поліції», встановлено норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках розподільниках та інших приймальниках Національної поліції. Зокрема, засуджені, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки та арештних домах, забезпечуються харчуванням за нормою №4А (загальна норма).
Нормою харчування №4А не передбачено надання засудженим манної та рисової крупи. В той же час встановлено видача засудженим за вказаною нормою харчування таких продуктів, як цукор, бобові, картоплі, м`ясо.
Дослідженими меню-розкладками продуктів харчування, що закладаються в котел на одну особу на добу за нормою №4А в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» за період червень липень 2016 року підтверджено, що засудженим, які утримувались в ПКТ у вказаний період, в тому числі заявнику, надавались в належній кількості продукти харчування, як те передбачено постановою Кабінету Міністрів України №336 від 16.06.1992 року для норми харчування №4А, крім бобових.
Вказаною постановою (додатки №2, 3) затверджено норми заміни продуктів харчування та порядок застосування такої заміни, відповідно до яких дозволено пряму та зворотну заміну макаронів, круп різних, овочів на бобові та навпаки.
Як вбачається з меню розкладок ОСОБА_6 за нормою харчування №4А замість бобових (гороху) видавались крупи, що відповідає вимогам постановою Кабінету Міністрів України №336 від 16.06.1992 року «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках розподільниках та інших приймальниках Національної поліції».
Суд також бере до уваги положення п. 5.11 Положення про організацію продовольчого забезпечення у державній кримінально-виконавчій службі України на мирний час, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №850/5 від 08.06.2012 року, відповідно до якого цукор в установах виконання покарань видається в розчиненому вигляді у III страві.
Слід констатувати, що положеннями пункту 6 розділу ХХV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань передбачено, що засудженим, які відбувають стягнення у ДІЗО, карцері або ПКТ (ОК), забороняються побачення, придбання продуктів харчування і предметів першої потреби, одержання посилок (передач) і бандеролей, користування настільними іграми.
Враховуючи зазначене вище, покликання засудженого на протиправне обмеження у праві одержання посилок (передач), з огляду на те, що він знаходився у ПКТ, є необгрунтованим.
Твердження засудженого ОСОБА_6 про те, що адміністрація закладу виконання покарання перешкоджає можливості отримати зв`язок з представниками аташе, консулами Казахстану, Гани чи Кот-д`Івуару, які в Україні представляють захист його інтересів також не знайшло свого підтвердження.
Суд бере до уваги повідомлення консульського відділу Посольства Республіки Казахстан в Україні від 17.04.2017 року, згідно якого ОСОБА_6 не документувався паспортом громадянина вказаної республіки та не має постійної реєстрації на її території, а відтак консульська посадова особа не має права відвідувати особу, яка знаходиться в закладі виконання покарання, яка не являється її громадянином.
Крім того, у ході розгляду справи не здобуто будь-яких доказів, що адміністрація Замкової виправної колонії (№58) перешкоджає в отриманні засудженим ОСОБА_6 належної та професійної медичної допомоги.
Судом було допитано в якості свідка начальника медичної частини Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_8 , який засвідчив, що ОСОБА_6 надавалася відповідна професійна медична допомога, будь-якого упередженого ставлення по відношення останнього не було. ОСОБА_8 повідомив суд, що медична документація, в тому числі і медичні карти засуджених оформлюються та зберігаються у встановленому порядку. Крім того, свідок акцентував увагу суду на ту обставину, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку у психіатра установи з приводу збудливої психопатії у наркозалежної особистості та залишкових явищ перенесених ЧМТ. Повідомив і те, що від родичів отримував вітамінні препарати, які приймав згідно лікарських призначень, стан здоров`я загалом задовільний. Згідно показань свідка, засудженому ОСОБА_6 рекомендовано лікування в психіатричному відділенні, однак останній відмовляється від надання психіатричної допомоги.
З урахуванням встановлення судом відсутності неправомірності дій Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» відносно засудженого ОСОБА_6 , відсутні підстави вважати, що йому була заподіяна шкода.
Таким чином, з огляду на встановлення судом відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 , суд відмовляє у її задоволенні повністю.
Керуючись Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, ст.ст. 1, 2, 3, 7, 51, 59, 102, 107, 151 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд в строк 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала в повному обсязі оголошена 11.05.2018 року.

Суддя: ОСОБА_1