Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/10/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0004889 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, не працює офіційно, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 1 700 (тисяча сімсот) гривень. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 19 861 грн. 77 коп. залишено без розгляду. Стягнуто процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи від 06.08.2014 року № 716 в сумі 196 грн. 56 коп.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачений ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин:

01.07.2014 приблизно о 23:10 год. біля «Радіо заводу», який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Г. Сталінграду ОСОБА_7 побачив раніше не відомого йому потерпілого ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пішли до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою зняти кімнату для відпочинку. В період часу з 01.07.2014 по 02.07.2014 знаходячись в приміщенні кімнати № НОМЕР_1 в готелі «Турист», який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Ушакова, 1-А, де ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. В ході відпочинку ОСОБА_7 неодноразово виходив з приміщення кімнати АДРЕСА_4 . Після чого повернувшись до кімнати АДРЕСА_4 виявив, що вхідні двері до кімнати зачиненні. Взявши запасні ключі від кімнати № НОМЕР_1 , та підійшовши до вхідних дверей кімнати, намагався їх відчинити. Після марної спроби відчинити двері ОСОБА_10 вирішив виламати вхідні двері кімнати № НОМЕР_1 . Виламавши вхідні двері ОСОБА_7 зайшов в приміщення кімнати № НОМЕР_1 , де побачив мобільний телефон моделі iphone 5S 16 GB, чорного кольору, та мобільний телефон моделі Lenovo А 369і чорного кольору та грошові кошти в сумі 900 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення вищевказаного майна. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано переконавшись, що його дії не будуть помічені, ОСОБА_7 , умисно, таємно, із корисливих спонукань, з метою власної наживи, викрав мобільний телефон моделі iphone 5S 16 GB, чорного кольору, вартість якого становить 7983, 34 грн., мобільний телефон моделі Lenovo А 369і чорного кольору, вартість якого становить 978, 43 грн. та грошові кошти в сумі 900 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 . З місця вчинення злочину ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9861,77 грн.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілим ОСОБА_6 було подано апеляційний скаргу, в якій він просить вирок скасувати та ухвали новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 позбавлення волі строком на 3 роки та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Зазначає, що суд всупереч вимогам закону належної оцінки зібраним в провадженні доказам у їх сукупності не дав. Також покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 є явно несправедливим внаслідок м`якості, що є підставою для скасування вироку.

Вказує, що потерпілим було дотримано вимоги ст.. 128 КПК України та подано цивільний позов слідчому, ще під час кримінального провадження до початку судового розгляду в кількості для всіх сторін кримінального провадження. В матеріалах провадження міститься достатньо доказів на підтвердження пред`явлення потерпілим цивільного позову ще на стадії досудового розслідування. Зокрема, в матеріалах справи наявна розписка обвинуваченого ОСОБА_7 про отримання цивільного позову на стадії досудового розслідування.

Посилається на те, що був переконаний у тому, що суд прийняв його цивільний позов до огляду та на протязі судового розгляду підтримував свої вимоги.

Таким чином, на думку апелянта, суддею порушено право потерпілого ОСОБА_6 на відновлення порушених прав та відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, адже відмовляючи в розгляді цивільного позову з формальних підстав ОСОБА_6 не зможе отримати належну сатисфакцію.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й стороною захисту, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.
За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.
Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України правильною.
Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості. Також суд врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, тимчасово не працює, одружений, виховує малолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання судом не визнано.
Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, а також відсутність тяжких наслідків від вчинених злочинів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про можливе виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.
Враховуючи зазначене в даному кримінальному провадженні, як вбачається з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим, а призначене покарання таким, що слугуватиме виправлення ОСОБА_7 , а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Посилання потерпілого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі на те, що вирок суду є занадто м`яким, тому є підстава призначити покарання у вигляді позбавлення волі, не можуть бути враховані колегією суддів як підстави для призначення ОСОБА_7 покарання з реальним його відбуванням в місцях позбавлення волі.
Відповідно до реєстру проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій, потерпілий ОСОБА_6 мав представника ОСОБА_11 , яка повинна була роз`яснити своєму підзахисному на яких стадіях можливе пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено, про відсутність підстав для розгляду цивільного позову потерпілого у відповідності до положень ч.ч. 1,7 ст. 128 КПК України. В той же час, судом першої інстанції зазначено, що залишення позову без розгляду не позбавляє особу пред`явити той же позов у порядку цивільного судочинства, тому посилання потерпілого в цій частині також є безпідставними.
Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2017 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України- без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2