Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/846/18
Провадження №: 1-кп/332/178/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 07.05.2018 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.. 309 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн., який повністю сплатив 11.05.2018.

у вчиненні злочину, передбаченого ст..ст. 15 ч. 2 , 185 ч. 1, КК України,

В С Т А Н О В И В:
07.03.2018 приблизно о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись на території цеху №1 ПАТ «Запорізький завод феросплавів» по вул. Діагональній, 11 в м. Запоріжжя, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом виносу за територію підприємства, сховав під куртку моток мідної проволоки загальною вагою 2,4 кг., вартістю 177 гривень 70 копійок за 1 кг., загальною вартістю 426 гривень 48 копійок, який належить ПАТ «Запорізький завод феросплавів» та направився до виходу з заводу через «Північну прохідну», але на шляху виносу майна з території заводу був затриманий працівниками охорони, які вилучили викрадене майно.Таким чином ОСОБА_5 не вчинив усі дії для доведення злочину до кінця , у зв*язку з чим не реалізував злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , свою провину визнав повністю, суду пояснив, що він 07.03.2018 в денний час , знаходячись на робочому місці на території цеху №1 ПАТ «Запорізький завод феросплавів» намагався викрасти моток мідної проволоки, але дійшовши до прохідної заводу був затриманий охороною. Викрадене у нього вилучили.

Представник потерпілого в судове засідання не з*явився, направив до суду заяву в якій просить розглянути кримінальне провадження без його участі.

Ураховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження. Судом встановлено , що вони правильно розуміють зміст цих обставин, при цьому не має сумнівів у добровільності їх позиції. Роз*яснивши учасникам судового провадження наслідки не дослідження всіх доказів, суд вважає за необхідне не досліджувати докази по справі в силу ст.. 349 ч. 3 КПК України щодо тих обставин кримінального провадження які ніким не оспорюються .

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, суд вважає її невірною, оскільки з пояснень обвинуваченого убачається , що він не встиг винести моток мідної проволоки за територію заводу, а був затриманий на путі до виходу. Таким чином він не вчинив усіх дій, які давали б йому можливість розпоряджатись викраденим майном., що у відповідності до п.4 Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 р. « Про судову практику у справах про злочини проти власності», свідчить про наявність в його діях незакінченого замаху на таємне викрадення майна.

На підставі викладеного, суд визнає ОСОБА_5 винним за ст.. 15 ч.3,ст.. 185 ч.1 КК України за ознаками незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до вимог ст..ст.50,65 КК України та п.3 Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що обтяжують та пом*якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити з сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст.. 50 КК України Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд ураховує
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, є злочином невеликої тяжкості;
-ступінь здійснення злочинного наміру- не закінчено з підстав не залежних від волі обвинуваченого,
-дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, має на утриманні неповнолітніх дітей, які проживають з колишньою дружиною, розлучений, офіційно не працевлаштований, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 01.02.2018
-обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття;
-обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності та справедливості покарання.
Прокурором було запропоновано призначити покарання у вигляді штрафу. Суд вважає недоцільним призначення даного виду покарання обвинуваченому , виходячи з того, що він не має постійного офіційного джерела доходу, з якого може сплатити штраф.
З урахуванням вищезазначеного, а також того, що обвинувачений не працює і не має постійного доходу, суд приходить до висновку відносно допустимості та доцільності призначення покарання обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 15 ч.3,ст.. 185 ч.1 КК України , та призначити покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Речові докази моток мідної проволоки вагою 2,4 кг. , передані на зберігання начальнику чергової служби ТОВ «ЗФЗ» ОСОБА_6 , передати власнику ТОВ «ЗФЗ».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення..
Копія вироку негайно вручається обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1