Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1776/17
Провадження № 1-кп/280/114/18
ВИРОК
Іменем України
27 квітня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 07.12.2017, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Юбілейне Хвойновського району Новгородської області РФ, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одружений, не працює, депутатом та інвалідом не є, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 21.07.2003 Богунським районним судом міста Житомира за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнений з іспитовим терміном на 1 рік; 29.05.2006 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнений з іспитовим терміном на 3 роки; 21.11.2008 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.308, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 07.07.2011 постановою Богунського районного суду міста Житомира на підстав ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково, невідбутий термін покарання 11 місяців 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000847 від 07 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 ,05 грудня 2017 року,близько 2000 год. 10 хв. знаходився за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 та спілкувався по мобільному телефону з товаришем ОСОБА_4 . Під час телефонної розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна перепалка,ініціатором якої виступив ОСОБА_4 ,провокуючи ОСОБА_5 словесними образами, образливим чіплянням та брутальною лайкою.

Під час даного конфлікту ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 ,що приїде до його будинку, після чого кинув слухавку.

У подальшому, ОСОБА_5 ,використовуючи автомобіль марки ВАЗ 2103,д.р.н. НОМЕР_1 ,власником являється його цивільна дружина ОСОБА_6 , прибув до домоволодіння ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Виходячи з салону даного автомобіля, ОСОБА_5 взяв у праву руку дерев`яну биту світло-коричневого кольору,циліндричної форми,довжиною близько 60см., яка знаходилася у салоні вказаного автомобіля, після цього, ОСОБА_5 , стоячи поблизу металевої брами, покликав ОСОБА_4 .. Під час спілкування, ОСОБА_4 продовжив висловлювати словесні образи з використанням брутальної лайки та образливі чіпляння.

У цей час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел,направлений на умисне спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці дерев`яну биту, наніс один удар по лівій нозі ОСОБА_4 в області стегна. Внаслідок отриманого удару ОСОБА_4 нахилився та лівою рукою взявся за місце удару. У цей час ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці дерев`яну биту, наніс удар по лівій частини голови ОСОБА_4 , від отриманого удару потерпілій ОСОБА_4 впав на спину на ґрунтове покриття.

Внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 ,потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої-черепно-мозкової травми, синців на обличчі, рани в лобно-тімяній ділянці волосяної частини голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, геморагічного забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, випадково попав потерпілому по голові, не стримався, відшкодував витрати на лікування потерпілого, одразу 4000 гривень, коли потерпілий потратив у лікарню.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що обвинувачений повністю сплатив всі витрати на лікування, не має до нього жодних претензій, просив обвинуваченого не позбавляти волі, призначити не суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 , прокурор, не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України,як умисні дії,які виразились у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст.121 ч.1 КК України є тяжким злочином, ОСОБА_5 не судимий, неодружений, має на утриманні: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на диспансерних наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.
Щире каяття є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, позицію потерпілого, який просив застосувати покарання не пов`язане з позбавленням волі і вважає, що його виправлення, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_5 та запобігання останнім нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 3 (три) роки, в період якого, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: змив з місця між сидіннями водія та дверима автомобіля марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , упакований до паперового конверту, який зберігається в кімнаті схову речових доказів Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1