Справа № 487/2609/18
Провадження № 1-кп/487/499/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши на підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001077 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину , передбаченого ч.2 ст.307 КК України
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Миколаєва з Миколаївської місцевої прокуратури №1 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001077 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину , передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою суду по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з порушенням права обвинуваченого ОСОБА_4 на здійснення кримінального провадження мовою, якою він володіє ,а саме узбецькою.
Прокурор вважав , що у задоволенні вищезазначеного клопотання слід відмовити, оскільки при проведені досудового розслідування ОСОБА_4 таких клопотань про залучення йому перекладача не заявляв.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження , приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Обовязок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.
Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України.
Однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч.2 ст.20 КПК України, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобовязані розяснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст.ст.59,63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду України з прав людини.
Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.
Відповідно до ст.29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, користуватися у разі необхідності послугами перекладача.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що зазначена гарантія щодо забезпечення права на перекладача розповсюджується на осіб, відносно яких є достатні підстави вважати, що вони не володіють чи недостатньо володіють державною мовою.
Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, компетентні органи повинні задовольнити клопотання обвинуваченого про переклад висунутих щодо нього обвинувачень та участь у справі перекладача, крім випадків, коли встановлено, що обвинувачений насправді достатньою мірою володіє національною мовою (Рішення «Брозічек проти Італії»).
Як вбачається із змісту обвинувального акту, направленого до суду ОСОБА_4 є уродженцем м.Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекістан, є громадянином Узбекистану, тобто народився, виріс, отримав освіту та все життя проживав в Узбекистані, що свідчить про те, що весь час перебував у тому мовному середовищі, де українська мова не є мовою спілкування.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 не розуміє ні української , ні російської мови.
Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва в підготовчому судовому засіданні від 24.05.2018року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 та залучено до участі в справі перекладача процесуальних дій в кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 для перекладу з української мови на узбецьку, у зв`язку із чим підготовче судове засідання було відкладено, а копія ухвали суду направлена до виконання до ТОВ "ТрансЛінк-Україна-Перекладач" для забезпечення участі перекладача.
Згідно повідомлення від 13.08.2018року генерального директора ТОВ "ТрансЛінк-Україна-Перекладач" забезпечити явку вищезазначеного перекладача в судове засідання не є можливим, оскільки на території України не проводиться навчання перекладачів узбецької мови.
У зв`язку із вищезазначеним в наступних підготовчих судових засіданнях судом покладався обов`язок на забезпечення участі перекладача обвинуваченому ОСОБА_4 на прокурора.
Але участь перекладача в підготовче судове засідання так і не була забезпечена.
Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт складений тільки українською мовою, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що переклад обвинувального акту і матеріалів досудового розслідування на зрозумілу для обвинуваченого мову чи на рідну для обвинуваченого мову, органом досудового розслідування не здійснений. Також в період досудового розслідування ОСОБА_4 не був наданий перекладач, чим органом досудового розслідування порушено право обвинуваченого на захист.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень ст.291 КПК України і є істотним порушення норм кримінального процессуального законодавства України органом досудового розслідування, оскільки досудовим слідством було порушено право обвинуваченого на його захист.
Згідно до вимог чинного законодавства України судом на стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч.1 ст.412 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані істотні порушення чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі і у випадку при викладених обставинах, призначення справи до судового розгляду по суті будуть вже істотними порушеннями, яке може допустити вже суд.
Тому, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України ,наведені порушені права обвинуваченого на стадії досудового розслідування повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обовязок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обовязок посадових осіб при досудовому слідстві.
У відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 18, 29, ст.42, 45, 46, 48, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001077 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину , передбаченого ч.2 ст.307 КК України повернути прокурору Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.
СУДДЯ: ОСОБА_1