Номер провадження: 11-сс/785/1377/18
Номер справи місцевого суду: 522/2141/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

31.01.2018 р. до слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області надійшло повідомлення про вчинення злочину з ГВ КЗЕ УСБУ в Одеській області № 65/3/2-581 від 31.01.2018 щодо факту привласнення, розтрати, заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах за попередньою змовою посадовими особами Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» () з ТОВ «Укргазифікація Південь» () під час здійснення реконструкції з`єднувального каналу Тилігульський лиман - Чорне море та проведення будівництва гідротехнічних об`єктів. З наданих до суду матеріалів вбачається, що СВ Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000021 від 31.01.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження старший слідчий в ОВС СВ Управління СБ України в Одеській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що було виявлено та вилучене 06.03.2018 року під час проведення обшуку за місцем проживання директора РЛП «Тилігульський» ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - системний блок у корпусі чорно-сірого кольору, без ідентифікаційних позначень; - ноутбук марки «Lenovo» sYDO 152MW з зарядним пристроєм та мишкою. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2018 року клопотання слідчого було задоволено, накладено арешт на системний блок у корпусі чорно-сірого кольору, без ідентифікаційних позначень, та ноутбук марки «Lenovo» s/n YDO 152MW з зарядним пристроєм та мишкою, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання директора РЛП «Тилігульський» ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . В апеляційній скарзі ОСОБА_11 просить поновити строк для подання апеляційної скарги в разі його пропуску, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна відмовити, зобов`язати старшого слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_12 повернути ОСОБА_11 вилучене під час обшуку майно, посилаючись на незаконність ухвали, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки слідчий обмежився формальним усуненням недоліків клопотання, на які було вказано в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 21.06.2018 року та подав повторне клопотання про арешт майна, крім того, вилучення майна відбулося 06.03.2018 року, а повторне клопотання про арешт майна було подане лише 23.06.2018 року, в порушення ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про поновлення пропущеного строку подано не було, суд першої інстанції також порушив строк розгляду клопотання, крім того, особа, на майно якої накладено арешт не є підозрюваним або обвинуваченим, в клопотанні також не зазначено підстави вважати, що вилучене майно, а саме, особиста техніка, є речовим доказом. Вислухавши доповідача, представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та наголошував на необхідності арешту майна, оскільки 13.03.2018 року була призначена комп`ютерна експертиза вилучених речей, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Слідчий суддя або суд під час судового провадження відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України накладає арешт на майно, якщо є підстави вважати, що воно відповідає вищезгаданим у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям. Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України,у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Одеській області від 22.06.2018 року вилучені під час проведення обшуку системний блок та ноутбук марки «Lenovo» s/n YDO 152MW з зарядним пристроєм та мишкою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Слідчий суддя, задовольняючи клопотання старшого слідчого, прийняв обґрунтоване рішення про необхідність накладення арешту на майно, яке є речовим доказом та може містити в собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою його збереження, а також проведення судово-комп`ютерної експертизи. Доводи апеляції про необґрунтованість арешту майна на тих підставах, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, не містить підстав для накладення арешту на майно, а також про порушення процесуальних строків, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки слідчим були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства, клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України, до клопотання додані необхідні документи на його обґрунтування. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 ПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тож колегія вважає, що не накладення арешту, може призвести до негативних наслідків, та завадити завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про неможливість прийняття слідчим суддею до свого провадження клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки у задоволенні попереднього клопотання було судом було відмовлено, не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже кримінальний процесуальний закон не забороняє слідчому після усунення встановлених судом недоліків клопотання про накладення арешту на майно звернутись до слідчого судді повторно з таким клопотанням.

Посилання апелянта і його представника під час розгляду апеляційної скарги на ту, обставину, що слідчим не було повернуто на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.06.2018 року про скасування ухвали слідчого судді і залишення клопотання слідчого без задоволення вилучене під час проведення обшуку майно, як на підставу для відмови у прийнятті слідчим суддею клопотання слідчого до розгляду, то вони також є необґрунтованими, оскільки неповернення слідчим вилученого майна може бути оскаржено власником майна до слідчого судді відповідно до порядку передбаченого ст. 303-307 КПК України. Ті ж порушення норм кримінального процесуального закону, на які вказано у апеляційній скарзі, колегія суддів не може визнати достатніми для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді не знаходить. Керуючись ст. 407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000021 від 31.01.2018 року за ч. 5 ст. 191 КК України без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3