справа № 274/1994/18
У Х В А Л А провадження № 1-в/0274/435/18

І м е н е м У к р а ї н и
07.06.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі
секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . . . . . . . . . ОСОБА_4
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Апрєлєвка Наро-Фомінського району Московської області РФ, громадянина України, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений 28 серпня 2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 125 ч. 2, 187 ч. 3, 70 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.05.16 зараховано в строк покарання період попереднього ув`язнення з 06.02.13 до 28.09.13 згідно з ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання: 06.02.13; кінець строку: 17.06.19, 3/4 строку покарання відбув 14.09.17.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії (№ 70) з 24.10.13, звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений вказав, що заслуговує на дострокове звільнення, так як став на шлях виправлення, працює тривалий час, бажає звільнитись з місць позбавлення волі.
Представник адміністрації виправної колонії заяву засудженого не підтримав у зв`язку з її безпідставністю, вказав, що засуджений характеризується посередньо. Засуджений розглядався на комісії установи, прийнято рішення про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, і він, як представник адміністрації, підтримує таке рішення.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.02.13. За період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, допустив 9 порушень вимог режиму тримання (в тому числі в лютому-березні 2017 року), за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 6 разів, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в тому числі 2 - у 2017 році. Виконує обов`язки старшого днювального дільниці ресоціалізації сектору № 3. По відношенню до представників адміністрації неоднозначний, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає їх суспільної необхідності.

Прокурор не заперечила проти задоволення заяви засудженого.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Заслухавши представника адміністрації виправної колонії, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. ОСОБА_5 , хоча протягом останнього часу (з березня 2017 р.) вимог режиму додержується, не є злісним порушником, виконує обов`язки днювального, за що двічі заохочувався, але водночас протягом цього ж року двічі допускав порушення режиму утримання, за весь період відбування покарання допустив 9 порушень при лише 3 заохоченнях, що в сукупністю з уникненням від виконання соціально корисної роботи (не виконує та не вбачає необхідності у виконанні робіт по благоустрою), тяжкістю вчиненого в період попереднього умовно-дострокового звільнення злочину, за який відбуває покарання, та великим терміном до закінчення строку відбування покарання не дозволяє зробити висновок про досягнення мети покарання та доведення засудженим вже свого виправлення. Сама по собі поведінка засудженого без порушень режиму утримання не є достатньою для доведення виправлення і такою має бути поведінка кожного із засуджених, сумлінне ставлення до праці може свідчити, що ОСОБА_5 стає на шлях виправлення (що, зокрема, є підставою для застосування положень ст. 101 КВК України), однак не є достатнім для висновку, що він вже довів своє виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1