УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року

м. Київ
справа 278/224/17
провадження № 51-8905ск18
Верховний Суд колегії суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5 191, 44 грн.
Постановлено стягнути на користь ОСОБА_4 : з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія Аска» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 970, 61 грн; з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг» у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.
Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 08 червня 2018 року вирок суду першої інстанції змінив. Постановив вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, потерпіла ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, подала касаційну скаргу, до якої долучила клопотання про поновлення їй строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Потерпіла ОСОБА_4 у своєму клопотанні вказує, що копію ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2017 року вона не отримувала та лише всередині вересня дізналася про її існування. З наданої Житомирським районним судом Житомирської області інформації вбачається, що відомості про отримання потерпілою ОСОБА_4 ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2018 року відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду визнає такі причини поважними, а тому вважає за необхідне поновити потерпілій ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження судових рішень.
Однак перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу слід залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи що подає касаційну скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 щодо незаконності судових рішень, фактично зводяться до неповноти судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас, у поданій скарзі не наведено обґрунтування щодо незаконності вироку та ухвали (в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди) на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 127-129, 370, 412 цього Кодексу, статті 23 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку.
Також потерпіла не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, зважаючи на приписи статей 404, 419 КПК.
Крім того, ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, висловлене потерпілою у касаційній скарзі прохання не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК. Так, потерпіла просить змінити вирок суду. Проте зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що за результатами розгляду апеляційних скарг на вирок у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 апеляційним судом постановлено відповідне судове рішення, прохання щодо якого, скаржником у касаційній скарзі не висловлено.
Крім того викладене прохання потерпілої щодо збільшення касаційним судом розміру моральної шкоди, не узгоджується з положеннями ст. 437 КПКщодо недопустимості погіршення правового становища засудженого.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Поновити потерпілій ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2017 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Залишити касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 без руху і встановити їй десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3