Справа № 750/9153/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/73/18
Категорія - ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання - ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора - ОСОБА_6

Захисника - ОСОБА_7

Малолітнього потерпілого ОСОБА_8 .

Законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9

Обвинуваченого ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 005341, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2018 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, Валківського району,с. Очеретово, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, працюючого лікарем- анестезіологом КЛПЗ «Чернігівська міська лікарня №3» Чернігівської міської ради, одружений, раніше не судимий, є особою з другою групою інвалідності, мешканець АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в сумі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 ( три тисячі чотириста)грн.. 00 коп. Без позбавлення права керувати транспортними засобами.

ОСОБА_10 звільнено від відбуття призначеного судом покарання на підставі пункту «г» статті 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 20000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 1979 грн. 20 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 28.06.2017, о 12 год. 35 хв., ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці Пухова зі сторони вулиці Доценка в напрямку вулиці Захисників України.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на нерегульованому перехресті вулиць Пухова - Всіхсвятська в місті Чернігові, ОСОБА_10 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху, та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв наїзд на велосипед «Kolt Formula 20» рама № НОМЕР_2 , під керуванням малолітнього ОСОБА_3, який переїжджав проїзну частину вулиці Пухова справо наліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок наїзду малолітній ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого підокісного перелому обох кісток правого передпліччя без зміщення уламків, закритого перелому нижнього полюса правого наколінника з допустимим зміщенням уламків, забійної рани правої тім`яної ділянки голови, численних саден обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 619 від 17.07.2017 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

У дані дорожній обстановці водій ОСОБА_10 , грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 11.3, 12.3. 18.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та кримінальне провадження закрити.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не надано оцінку щодо обставин події показанням його підзахисного, свідків ОСОБА_12 та осіб які приймали участь в якості понятих під час проведення 14.08.2018 року слідчого експерименту. Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 14.08.2017 року вважає недопустимим доказом, оскільки слідчим не вносились відомості про потерпілого, як учасника цієї слідчої дії. Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказав на те, що слідчий не повідомляв йому які дані внесено до протоколу слідчого експерименту в частині замірів величини швидкості руху велосипедиста. Вказує на те, що під час слідчого експерименту, проведеного за участю свідка потерпілий перетинав на велосипеді проїжджу частину майже 7 разів, а не три як вказано у протоколі. Зазначає, що висновок експерта № 430 від 19.09.2017 року є недопустимим, оскільки ґрунтується на недостовірних даних відображених у протоколі слідчого експерименту за участю свідка.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 подав заперечення в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

В судовому засіданні захисник та обвинувачуваний підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення з викладених там підстав.

Прокурор, малолітній потерпілий ОСОБА_8 та її законний представник ОСОБА_14 просили залишити вирок щодо обвинуваченого без змін, а апеляційну скаргу без задоволення через її необґрунтованість.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді.

Проте, такі його твердження суперечать матеріалам кримінального провадження.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та цивільний позов представника малолітнього потерпілого не визнав та показав, що 28.06.2017 року приблизно о 12 годині 35 хвилин, він керував автомобілем та рухався зі швидкістю 50-60 км на год «зверху» по вулиці Пухова в напрямку вулиці Захисників України. Наближаючись до перехрестя з вулицею Всіхсвятська, побачив, що перед ним на нерегульований пішохідний перехід раптово виїхав велосипедист. Він натиснув на гальма і різко повернув наліво, щоб уникнути зіткнення, але уникнути наїзду на велосипедиста не вдалося. Наїзд відбувся на зустрічній смузі руху в межах нерегульованого пішохідного переходу. Вважав, що якби він не застосував екстрене гальмування і маневр ліворуч, то наслідки були набагато тяжчими. На лікування потерпілого він надав 1000 гривень. В разі визнання його винуватим просив застосувати до нього акт амністії.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 , винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України його винуватість у скоєному підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно рапортів помічника чергового ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2017 року, на лінію «102» надійшло повідомлення, про те, що 28.06.2017 року по вулиці Пухова,72 в м. Чернігові автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на дитину та про госпіталізацію потерпілого ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями до КЛПЗ « Чернігівська обласна дитяча лікарня».

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2017 та плану - схеми до нього вбачається, що ДТП сталося на нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожнім знаком 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» нерегульованого перехрестя вулиць Пухова - Всіхсвятська в місті Чернігові за ясної сонячної погоди, сухого та чистого асфальтобетонного покриття проїзної частини, а в автомобілі марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксована деформація переднього номерного знаку, переднього бамперу, кріплення переднього бамперу; відсутній проведені відповідні заміри за участю водія ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» від 28.06.2017, у обвинуваченого ОСОБА_10 ознак сп`яніння не виявлено.

Згідно висновку експерта № 619 від 17.07.2017, у потерпілого ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого підокісного перелому обох кісток правого передпліччя без зміщення уламків, закритого перелому нижнього полюса правого наколінника з допустимим зміщенням уламків, забійної рани правої тім`яної ділянки голови, численних саден обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які виникли 28.06.2017 і є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, тому в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 та плану - схеми до нього, свідок ОСОБА_12 пояснив та показав на місці, що 28.06.2017, приблизно о 12 год. 35 хв., він разом з ОСОБА_10 , який керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалися по вулиці Пухова зі сторони Доценка в напрямку вулиці Захисників України в м. Чернігові. Наближаючись до перехрестя з вулицею Всіхсвятська, він побачив, що справа наліво відносно напрямку руху автомобілю на пішохідний перехід виїхав на велосипеді маленький хлопчик. Водій ОСОБА_10 , який до цього моменту рухався приблизно по середині проїзної частини зі швидкістю 50 - 60 км на год. почав гальмувати. В процесі гальмування водій повернув кермо ліворуч та почав зміщуватися вліво. Автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, де й відбувся наїзд на велосипедиста. Перед виїздом на проїзну частину велосипедист не зупинявся, а виїздив з тротуару. Після цього слідчим в присутності понятих, виходячи з пояснень свідка ОСОБА_12 були зроблені відповідні заміри.

Згідно данихпротоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2017 та плану - схеми до нього, підозрюваний ОСОБА_10 пояснив та показав на місці, що 28.06.2017, приблизно о 12 год. 35 хв., він керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухався зі швидкістю 50 - 60 км на год. по вул. Пухова зі сторони вул. Доценка в напрямку вулиці Захисників України в м. Чернігові. Наближаючись до перехрестя вулиці Пухова та вул. Всіхсвятська, він побачив велосипедиста, який виїхав на пішохідний перехід з - за кута будинку та одразу після цього почав натискати на педаль гальм (екстрено гальмувати). Після початку гальмування він почав зміщуватися ліворуч. У ході зміщення автомобіля вліво, на зустрічній смузі руху в межах пішохідного переходу відбувся наїзд на велосипедиста. В момент контакту автомобіля та велосипедиста він відпустив педаль гальм, внаслідок чого автомобіль продовжив рух та зупинив його вже в місці ДТП. Після цього слідчим в присутності понятих, виходячи з пояснень підозрюваного ОСОБА_10 були зроблені відповідні заміри.

Експерт ОСОБА_15 під час розгляду справи в суді першої інстанції дав роз`яснення, що він проводив експертизу механізму та обставин ДТП за результатами якої був складений висновок № 430 від 19.09.2017 року. Використовував матеріали кримінального провадження. Вихідні дані для проведення експертизи бралися з постанови про призначення експертизи і порівнював їх з протоколами слідчих дій.

Відповідно до висновку експерта № 430 від 19.09.2017, з технічної точки зору водію автомобіля «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 необхідно було своєчасно діяти з врахуванням терміну «небезпека для руху» п. 12.3 ПДР; в умовах місця події водій автомобіля «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути події даної ДТП, шляхом своєчасного застосування виключно екстреного гальмування керованого автомобіля не міняючи напрямку руху, своєчасно діючи у відповідності до терміну «небезпека для руху» п. 12.3 ПДР; показання водія ОСОБА_10 в частині вказаних ним при проведенні слідчого експерименту 21.08.2017 повздовжніх відстаней, з технічної точки зору є неспроможними; з технічної точки зору дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, невідповідні дії цього водія перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, і з технічної точки зору невідповідні дії водія ОСОБА_10 є необхідною умовою і причиною настання події ДТП.

Згідно листа головного інженера КП «АТП 2528» від 16.08.2017 та витягу з техніко - експлуатаційного паспорта, повздовжній ухил проїжджої частини згідно техніко - експлуатаційного паспорта вул. Пухова на ділянці дороги в районі перехрестя з вул. Всіхсвятська становить 32 ‰.

З показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що 28.06.2017 року, в денний час, він їхав на велосипеді в напрямку приватного сектору, що по вул.. Пухова в м. Чернігові і перед пішохідним переходом на перехресті вулиць Пухова та Всіхсвятська він зупинився, подивився направо і наліво, щоб не було автомобілів. Далі він рушив на велосипеді по пішохідному переході. Більше нічого не пам`ятає.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що обвинуваченим виплачена сума в розмірі 1000 грн. Завдана моральна шкода залишається невідшкодованою.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 28.06.2017 він разом з ОСОБА_10 рухалися зі швидкістю 60 км на год. на автомобілі по вулиці Пухова зі сторони вулиці Доценка в напрямку вулиці Всіхсвятської в м. Чернігові. За кермом автомобілю був ОСОБА_10 . Наближаючись до перехрестя з вулицею Всіхсвятська, він помітив хлопчика, який виїздив на велосипеді на проїзну частину по пішохідному переході. ОСОБА_10 став різко гальмувати і «увів» автомобіль ліворуч, намагаючись уникнути зіткнення. Велосипедист намагався швидко проїхати перехрестя. Наїзд відбувся на зустрічній смузі руху.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у судовому засіданні суду першої інстанції показали, що були понятими під час проведення слідчого експерименту з участю свідка дорожньо-транспортної пригоди. Слідчий експеримент тривав довго, проводилися відповідні заміри, робилися відмітки смугами. Заяв та зауважень від присутніх на хід слідчого експерименту не надходило.

З огляду на наведене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_10 намагаючись об`їхати велосипедиста ОСОБА_8 , порушуючи в тому числі і п. 12.3 ПДР, обрав невиправданий маневр (відвернув ліворуч), який і призвів до наїзду на велосипедиста - потерпілого ОСОБА_8 в межах нерегульованого пішохідного переходу на смузі зустрічного руху.

Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_10 ознак даного кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки висновки суду підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість протоколу слідчого експерименту від 14.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_12 , як доказу, який був проведений з порушенням вимог КПК України колегія суддів визнає безпідставними.

Так, протокол слідчого експерименту складався у присутності двох понятих та свідка ОСОБА_12 , про що вказані особи повідомили під час судового розгляду, таким чином слідчим виконано положення КПК України щодо здійснення вказаної слідчої дії. В ході судового розгляду судом перевірено, що дані викладені в протоколі, засвідчені підписами свідка та понятих, при цьому протокол не містить жодних вказівок свідка на те, що повідомлені ним дані внесені до протоколу не вірно або мають неточності.

Не зазначення потерпілого у протоколі слідчого експерименту не тягне за собою визнання протоколу процесуальної дії недостовірним доказом, оскільки недостовірність доказу має місце лише, якщо дані, що зазначені у процесуальному документі, не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у зв`язку з викривленням дійсності. У зв`язку з тим, що потерпілий людина, і не міг з точністю машини відтворювати задані параметри пов`язані з динамікою руху, здійснював проїзд проїжджої частини дороги, де відбулося ДТП більше трьох разів, а тому у протоколі відображені лише ті заміри, які найбільш повно відповідали обставинам кримінального правопорушення.

Враховуючи, що дані, які зазначені в протоколі слідчого експерименту від 14.08.2017 року узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема з даними протоколу огляду місця ДТП, під час якого проводились відповідні заміри, була складена схема, показаннями як обвинуваченого так і потерпілого, стосовно швидкості руху, місця зіткнення та технічними пошкодженнями автомобіля марки «ВАЗ-21063», які є характерні для таких обставин ДТП, що підтверджено і висновком судової автотехнічної експертизи, колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимим доказом слідчого експерименту.

Отримав належну оцінку суду і висновок експерта № 430 від 19.09.2017 року, яким встановлено порушення ОСОБА_10 п. 12.3 ПДР та наявність у нього технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста.

Вихідні дані, які встановлювалися в ході слідчих експериментів також спростовують твердження обвинуваченого щодо неможливості уникнути наїзду на велосипедиста.

Отримали належну оцінку суду і інші, покладені в основу вироку докази.

Доводи захисника, що місцевий суд під час дослідження доказів вдався до припущень, не знайшло свого підтвердження, оскільки у своєму рішенні суд вказав лише встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення.

Посилання апелянта, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не належно мотивував прийняте рішення, є таким, що не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Що стосується доводів апелянта, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції повно, всесторонньо та об`єктивно досліджено всі фактичні обставини справи, ретельно перевірено всі доводи обвинуваченого ОСОБА_10 . Будь-яких порушень в судовому засіданні вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів справи, колегією суддів не виявлено.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом першої інстанції призначене у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з врахуванням: ступеня тяжкості та характеру вчиненого злочину, який відноситься до категорії необережних злочинів невеликої тяжкості, часткове відшкодування витрат на лікування в сумі 1000 грн., даних про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, його вік, одружений, офіційно працевлаштований, є особою з другою групою інвалідності, позитивні характеристики за місцем роботи, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначене ОСОБА_10 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_10 звільнений від відбуття призначеного покарання.

Суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь потерпілого врахував, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а тому він повинен відшкодовувати завдану потерпілому моральну шкоду в сумі 20000 гривень, з чим погоджується і колегія суддів, оцінюючи глибину фізичних та душевних страждань, які зазнала дитина у малолітньому віці, що призвело до певних змін як у поведінці дитини так і її розвитку відповідно до віку.

Всі аргументи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 418, 419 КПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2018 року відносно ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_18 ОСОБА_3 ОСОБА_4