29.10.2018
Справа № 642/5727/18
Провадження № 1-кс/642/2883/18
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2018 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002739 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні просить накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході огляду місця події 17.10.2018 в період часу з 18.25 до 18.55 біля кіоску по вул. Іллінська, 61 в м. Харкові, а саме: дві купюри номіналом 200 грн. серія та номер УЄ 03688141, СМ 2400482 та одну купюру номіналом 500 грн. серія та номер УД 9141753.

Як вбачається з наданих матеріалів, що СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002739 від 17.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за фактом того, що 17.10.2018 близько 17.20 ОСОБА_4 , підійшла до торгового вікна кіоску ФЛП «Коновал А.І.», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та під приводом покупки товару передала ОСОБА_5 гроші в сумі 500 грн. одною купюрою. Після того, як остання передала ОСОБА_4 товар та решту грошей в сумі 483 грн., остання відмовилась покупати товар та попросила повернути свої гроші в сумі 500 грн. Коли ОСОБА_5 повернула їй купюру номіналом 500 грн. та взяла у руки свої гроші в сумі 483 грн., ОСОБА_4 діючи умисно, несподівано вихватила з рук ОСОБА_5 дві купюри по 200 грн., тим самим відкрито заволоділа чужим майном.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденими грошима із місця вчинення злочину зникла, довівши свій злочинний умисел до кінця, але приблизно через 100 метрів була затримана сторонніми особами, які ї переслідували після вчинення нею правопорушення.

В ході огляду місця події, проведеного 17.10.2018 в період часу з 18.25 до 18.55 біля кіоску по вул.Іллінська, 61 в м.Харкові, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено дві купюри номіналом 200 грн. та одна купюра номіналом 500 грн.

Зазначене тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню необхідно арештувати у зв`язку з тим, що воно є речовим доказом та предметом кримінального правопорушення, необхідне для проведення слідчих дій.
В судовому засіданні слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Власниця майна ОСОБА_4 у судове засідання з`явилася, проти задоволення заявленого клопотання не заперечувала.
Власниця майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, але звернулася до суду з заявою про розгляд клопотання у її відсутності, проти задоволення заявленого клопотання не заперечувала, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.172 КПК України.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: дві купюри номіналом 200 грн. серія та номер УЄ 03688141, СМ 2400482, щодо накладення арешту на одну купюру номіналом 500 грн. серія та номер УД 9141753, то в цій частині необхідно відмовити, так як для цього немає законних підстав, ця купюра належить ОСОБА_4 і не має ніякого відношення до даного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, не застосування цього заходу зумовить труднощі в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході огляду місця події 17.10.2018 в період часу з 18.25 до 18.55 біля кіоску по вул. Іллінська, 61 в м. Харкові, а саме: дві купюри номіналом 200 грн. серія та номер УЄ 03688141, СМ 2400482.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити слідчому Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1