Номер провадження: 11-кп/785/127/18
Номер справи місцевого суду: 511/1502/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.09.2017 року в кримінальному провадженні №0000735 від 14.06.2017 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Крутоярівка, БілгородДністровського району, Одеської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 23.10.2008 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, 29.08.2013 року звільнений умовно достроково на підставі ухвали Малиновського райсуду м. Одеси на термін 1 рік 8 місяців 14 днів,
- 12.07.2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно обвинуваченому призначено покарання за вчинений злочин та злочин, за який його засуджено вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2017 року до покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт, - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислюється з дня затримання, тобто з 13 червня 2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення під час розгляду справи в суді першої інстанції з дати його затримання, тобто з 13.06.2017 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно з вироком районного суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

13.06.2017 року, з 13 год до 14 год, ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння чужим майном, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, через незачинену на запираючий пристрій хвіртку потрапив в двір домоволодіння, звідки незаконно проник до приміщення господарчої споруди, та знаходячись у вказаному приміщенні, через вікно незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , належної ОСОБА_8 , і в якій на той час тимчасово проживали потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , звідки повторно таємно викрав: планшет марки «Bravis NB 74» вартістю 1500 грн, зарядний пристрій для планшету марки «Bravis NB 74» вартістю 150 грн, належні ОСОБА_9 ; грошові кошти в сумі 250 грн, належні ОСОБА_13 ; мобільний телефон марки «Nokia 105» вартістю 350 грн, належний ОСОБА_11 ; фотоапарат марки «Samsung PL 20» вартістю 1000 грн, мобільний телефон марки «Lenovo А318» вартістю 1200 грн, золоту сережку вагою 1,1 гр вартістю 561,57 грн, належні ОСОБА_10 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1650 грн, ОСОБА_11 в розмірі 350 грн., ОСОБА_13 в розмірі 250 грн, ОСОБА_10 в розмірі 2761,57 грн.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що призначене покарання вважає занадто суворим, оскільки суд першої інстанції не врахував наявність на його утримані чотирьох неповнолітніх дітей та хворої цивільної дружини, та просив пом`якшити призначене йому покарання. При цьому, обвинувачений підтвердив свою провину у вчиненні злочину та не оспорював фактичні обставини справи.

Судовий розгляд в суді першої інстанції проведено за відсутністю захисника, який в судове засідання не з`явився, але обвинувачений наполягав проводити судовий розгляд за відсутністю захисника, заявивши про те, що не відмовляється від захисника, але в змозі самостійно здійснювати свій захист на стадії апеляційного перегляду вироку. Враховуючи положення ст.ст.42, 49, 52 КПК України, добровільність позиції обвинуваченого щодо проведення судового розгляду за відсутністю захисника, судовий розгляд проведено за відсутністю захисника, що не порушує право обвинуваченого на захист.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в повному обсязі. Ці обставини обвинуваченим не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, добровільне відшкодування шкоди а також обставину, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що злочин, у вчиненні якого обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим, було скоєно до ухвалення вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2017 року, яким останній був засуджений до покарання у вигляді громадських робіт, суд першої інстанції, керуючись вимогами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив ОСОБА_7 покарання за вчинений злочин та злочин, за який його засуджено вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2017 року до покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі одну пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Посилання обвинуваченого, як на обставину, яка пом`якшує покарання на те, що на його утриманні перебуває хвора дружина та неповнолітні діти, матеріалами кримінального провадження не підтверджується. Доказів на підтвердження зазначений обставин обвинувачений не надав, але пояснивши при цьому, що факт перебування в шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу він документально підтвердити не може, та не є батьком дітей співмешканки. За таких підстав посилання обвинуваченого на неврахування зазначених обставин, як пом`якшуючих, є безпідставними.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.09.2017 року в кримінальному провадженні №0000735 від 14.06.2017 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4