Справа № 353/880/18
Провадження № 1-кп/353/84/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 22.06.2017 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, з середньою освітою, непрацюючої, депутатом не обиралася, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

ОСОБА_4 21.06.2017 приблизно о 10 годині 00 хвилин керувала автомобілем марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалась проїзною частиною вул. Грушевського, що у м. Тлумач Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківська. До проїзної частини вул. Грушевського з правої сторони по напрямку руху автомобіля «Шкода Октавія», прилягає другорядна дорога вул. Центральна, що у с. Гончарівка Тлумацького району, по якій у напрямку перехрестя рухався велосипедист ОСОБА_5 . Виїхавши на вул. Грушевського, велосипедист ОСОБА_5 почав перетинати її на протилежну сторону, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Шкода Октавія», чим створював водію ОСОБА_4 небезпеку для руху.

При наближенні до велосипедиста, водій ОСОБА_4 проявила неуважність, не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, негайно не вжила заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а відвернула кермо у ліву сторону та виїхала на зустрічну смугу руху, де вчинила наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який у цей час покинув смугу руху автомобіля.

При цьому ОСОБА_4 порушила вимоги Правил дорожнього руху України:

п. 1.2. відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 2.3. (б), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п. 10.1., в якому вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми з переломом кісток черепа, пневмоцефалії, синців в скронево- тім`яній ділянці зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя у момент заподіяння.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй обвинуваченні беззастережно визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_4 показала, що 21.06.2017 приблизно о 10 годині 00 хвилин керувала автомобілем марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалася у напрямку міста Івано-Франківська по вул. Грушевського в м.Тлумач Івано-Франківської області. За хвилину до зіткнення побачила велосипедиста та скерувала автомобіль вліво, однак зіткнення не вдалося уникнути і велосипедист вдарився у переднє крило автомобіля. Після цього було одразу викликано медичну швидку допомогу та поліцію. Вказала, що щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення у потерпілого за скоєне, шкоду потерпілому відшкодувала у повному обсязі. Просить застосувати п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як на утриманні має неповнолітню дитину та звільнити від відбування призначеного покарання.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на ОСОБА_4 .

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчиненого ОСОБА_4 через необережність, оскільки учасники судового провадження ці обставини не оспорюють. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, така позиція є добровільною та роз`яснив, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у інкримінованому їй злочині поза розумним сумнівом повністю знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує думку прокурора та потерпілого про розмір та вид призначення кримінального ОСОБА_6 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра не перебуває, повністю визнала вину та щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала шкоду потерпілому.

Так, ОСОБА_4 вчинила злочин, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Довідкою від 17.08.2018 року підтверджується, що обвинувачена не перебуває на диспансерному обліку в лікаря -нарколога та в лікаря-психіатра (а.с. 118).

Характеристикою з місця проживання № 213 від17.08..2018 року підтверджується, що ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.с. 117).

З вимоги про судимості ОСОБА_4 від 16.08.2018 року (а.с. 116) встановлено, ОСОБА_7 раніше несудима.

Згідно висновку Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 03.07.2017 року № 01-7/1100 (а.с. 119), у крові ОСОБА_4 етиловий спирт не виявлено (дослідження № 1239 від 23.06.2017 року).

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої у вчиненому, яка добровільно відшкодувала шкоду потерпілому, просила вибачення у потерпілого та активно сприяла розкриттю злочину, визнала вину у повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 67 КК України, у судовому засіданні не здобуто.

З досудової доповіді складеної органом пробації щодо обвинувачено ОСОБА_4 судом встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи характеризуючі особу обвинуваченої дані, характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для її виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нею та іншими нових злочинів.

Обвинувачена подала до суду заяву про застосування відносно неї Закону України " Про амністію у 2016 році".

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілий у судовому засіданні вказав, що не заперечує проти застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 Закону України " Про амністію у 2016 році" і підтримує її заяву.

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як встановлено судом з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 11.11.2014 року та довідки служби у справах дітей Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 159/01-15/17від 31.08.2018 року, обвинувачена ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та щодо ОСОБА_4 не ініціювалося питання про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила 21.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_9 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, зокрема, що амністія в подальшому протягом наступних десяти років до неї не може бути застосована.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до статтей 124,126 КПК України, витрати органу досудового розслідування на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченої повністю.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст.100,124,126, 369 - 371,373,374,376,392,393,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні на загальну суму 3121,40 (три тисячі сто двадцять одна) гривня 40 копійок.

Речові докази у справі:

1) автомобіль марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який до вирішення питання по суті, на відповідальне зберігання переданий обвинуваченій ОСОБА_4 передати та залишити власнику ОСОБА_4 ;

2) велосипед «Berkut», синього кольору, - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області учасниками судового провадження передбаченими ст. 393 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1