Провадження № 1-кп/679/58/2018
Справа № 679/500/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000077 від 18.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дусти Кумсангірського району, Республіки Таджикистан, українця, громадянина України, тимчасово проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні дітей немає, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 о 23 годині 04.03.2018 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , побачив телефон «Samsung Galaxy J5», належний ОСОБА_4 , та у нього виник умисел на вчинення крадіжки вищевказаного телефону. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 шляхом таємного вільного доступу, умисно з корисливою метою, з ціллю власного збагачення викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», вартістю 1500 гривень, на екрані якого знаходилось захисне скло вартістю 60 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та картою пам`яті формату Micro-SD вартістю 100 гривень, у чохлі чорного кольору із шкірозамінника вартістю 60 гривень. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1745 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, о 13 годині 05 хвилин 20 березня 2018 року ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні магазину «Наш край», що за адресою м.Нетішин, вул.Незалежності. 16, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діяннями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно з стелажу викрав пляшку коньяку марки «Арарат Ані6 *», об`ємом 0,7 л., вартістю 400 грн. 80 коп., яким розпорядився на власний розсуд. Своїми незаконними діями ОСОБА_6 заподіяв ФОП ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн. 80 коп.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У підготовчому судовому засіданні потерпілі та обвинувачений заявили про укладення між ними угоди про примирення 04.10.2018 року.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_4 , представник потерпілого ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, та призначення покарання ОСОБА_6 : за ч.1 ст.185 КК України - шість місяців арешту; за ч.2 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі. У відповідності до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, і наполягає на затвердженні зазначеної угоди.

Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, завдані матеріальні збитки відшкодовані.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Представник потерпілого ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор вважає можливим затвердити мирову угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобовязані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобовязаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, відшкодування завданої шкоди; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, існують фактичні підстави для примирення, вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази підлягають до вирішення згідно ст.100 КПК України.

Судові витрати на проведення експертних досліджень в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 04 жовтня 2018 року по кримінальному провадженню №0000077 від 18.03.2018 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.185 КК України - у вигляді 6 (шести) місяців арешту;

за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_6 обчислювати з дня проголошення даного вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» - повернути власнику ОСОБА_4 ; коньяк марки «Арарат Ані6 *» - повернути власнику ФОП ОСОБА_8 ; оптичний диск для лазерних систем зчитування формату CD-R із файлами з камер відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000077.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1