Справа № 140/3015/17
Провадження №11-кп/772/586/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законних представників потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 09.09.2017 до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000463 за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_13 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2018, якою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта незакінчена спеціальна середня, учня ВПУ №11 м. Вінниці, неодруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

звільнено від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ст. 105 КК України, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000463 від 09.09.2017 щодо нього закрито.

Згідно обвинувального акту, 08.09.2017 близько 18 год. 30 хв. на стадіоні, що розташований по вул. Соборна у с. Медвежа Немирівського району, між неповнолітнім ОСОБА_10 та малолітнім ОСОБА_14 виникла суперечка, у ході якої ОСОБА_10 висловлювався на адресу останнього нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. У свою чергу, малолітній ОСОБА_14 , побоюючись реальних дій зі сторони ОСОБА_10 , почав тікати на іншу сторону стадіону. У подальшому, коли малолітній ОСОБА_15 знаходився на іншій стороні стадіону, неповнолітній ОСОБА_10 , не розраховуючи на влучний кидок, однак, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійняв із землі шматок цеглини та, не помітивши інших осіб, які знаходились неподалік воріт вказаного стадіону, кинув нею у сторону малолітнього ОСОБА_14 . Проте, цеглина, висковзнувши з його рук, полетіла по іншій траєкторії, внаслідок таких дій, через злочинну недбалість, тобто не передбачаючи суспільно небезпечних наслідків своїх дій тоді, коли ОСОБА_10 повинен був та міг їх передбачити, через злочинну недбалість влучив цеглиною в область голови малолітньому ОСОБА_7 . Внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці голови справа, відкритого вдавленого багатоуламкового перелому тім`яної кістки справа, епідуральної гематоми в правій тім`яній долі з ушкодженням головного мозку в правій тім`яній долі, забою та стиснення головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 201 від 10.10.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили загрозливі явища в момент їх заподіяння.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ст. 128 КК України.

Прокурор подав апеляційну скаргу на судове рішення, в якій просить ухвалу скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, в суді першої інстанції.

Апелянт вказує, що суд безпосередньо не дослідив показань малолітнього потерпілого та його законних представників. При ухваленні оскаржуваного рішення суд керувався нормами закону, які не підлягали застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, його захисника та законного представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, потерпілого та його законних представників, які поклалась на розсуд суду, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 369 КПК України визначено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

Відповідно до п. 2 ч. 4 цієї ж статті, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається, з-поміж цілого ряду інших вимог, рішення про визнання особи винуватою у пред`явленому обвинуваченні.

Проте, судом усупереч вищевказаних положень кримінального процесуального закону, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 ухвалено рішення у формі ухвали без зазначення рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та на підставі вимог ст. 105 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 286, 497 КПК України звільнено його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а кримінальне провадження відносно нього закрито.

При цьому, суд не дослідив показань малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , його законних представників ОСОБА_16 та ОСОБА_9 .

Статтею 105 КК України врегульовано звільнення неповнолітніх від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру. Неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Водночас, суд посилається на ст. 286 КПК України, тоді як її слід застосовувати не під час звільнення від покарання із застосуванням до неповнолітніх примусових заходів виховного характеру, а у випадках звільнення особи від кримінальної відповідальності, згідно розділу ІХ «Звільнення від кримінальної відповідальності» КК У країни.

Окрім того, ухвалене судом першої інстанції рішення про закриття кримінального провадження щодо даної особи також суперечить нормам ч. 2 ст. 284 КПК України щодо закриття кримінальних проваджень судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності або якщо прокурор відмовиться від підтримання державного обвинувачення.

Однак у даному випадку жодна з підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутня.

Зазначені обставини свідчать про допущені судом першої інстанції порушення загальних засад кримінального провадження.

Суд першої інстанції допустив декілька істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступнику прокурора Вінницької області ОСОБА_13 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2018 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, направити в суд першої інстанції для призначення нового судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: