9 липня 2018 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
На обґрунтування суд вказав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України. Судом було встановлено, що в даному обвинувальному акті відсутні достовірні відомості щодо дійсного місця проживання обвинуваченого, будь які інші дійсні контактні дані, за якими суд може здійснити виклик обвинуваченого у підготовче судове засідання, у матеріалах провадження відсутні.
Крім того, суд зазначає, що ухвали суду про привід обвинуваченого у підготовче судове засідання залишились без виконання у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , з літа 2016 року. Отже, суд першої інстанції встановив, що на час затвердження обвинувального акту та подання його до суду, в ньому булла зазначена недійсна адреса проживання обвинуваченого, де ОСОБА_7 не проживав з літа 2016 року.
Справа № 761/2613/17
№ апеляційного провадження: № 11-кп/796/1175/2018
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Не погодившись зі вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні, прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що у відповідності з вимогами п.2 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті місце реєстрації обвинуваченого ( АДРЕСА_2 ) та фактичне місце його проживання ( АДРЕСА_1 ) вказані вірно, адже неодноразово зазначались обвинуваченим ОСОБА_7 при наданні пояснень та при допиті в якості підозрюваного.
Крім того, апелянт зазначає, що враховуючи те, що обвинувачений жодного разу не зявився в судове засідання, державним обвинувачем заявлялось клопотання в порядку ст. 335 КПК України про зупинення судового розгляду обвинувального акту та оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 в розшук, однак в задоволенні клопотання суддею необґрунтовано відмовлено.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами кримінального провадження, долученими до обвинувального акту разом з додатками до нього, судова колегія визнає наступне.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, крім інших відомостей, обвинувальний акт має містити анкетні відомості на кожного обвинуваченого, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вказано в обвинувальному акті, затвердженому прокурором 29 грудня 2016 року, ( а. с. 3), ОСОБА_7 зареєстрований у АДРЕСА_2 , проживає у АДРЕСА_1 . Ці ж відомості значаться у супровідному листі від 25 січня 2017 року, складеному при направленні обвинувального акту з додатками до суду першої інстанції, де, крім того, вказано і номер мобільного телефону ОСОБА_7 , а саме тел.. № НОМЕР_1 .
Судові повістки ОСОБА_7 були направлені встановленим порядком 30 січня 2017 року, 2 березня того ж року і того ж дня другий примірник цієї повістки вручений прокуророві, 21 березня 2017 року, 24 числа того ж місяця, 12 та 18 квітня 2017 року ( а. с. 16, 21, 23, 26, 28, 31, 39 ), але всі ці документи були повернуті з відміткою поштового відділення про повернення за скінченням строку зберігання ( а. с. 18, 24, 29, 40 )
В засіданнях від 11 квітня, 23 травня 2017 року судом прийнято рішення про здійснення приводу обвинуваченого ( а. с. 30, 33, 35, 37 ). У першому випадку ухвала суду про привід виконана не була, а в другому в ході виконання такої ухвали було встановлено, що ОСОБА_7 раніше винаймав кімнату за вказаною в обвинувальному акті адресою: АДРЕСА_1 , але з літа 2016 року не проживає, можливе місце його знаходження мешканцю вказаної адреси ОСОБА_9 не відоме, контактні дані відсутні, при перевірці по інформаційно-аналітичній базі ГУ НП у місті Києві корисної інформації щодо місця знаходження ОСОБА_7 не виявлено та його контактні дані відсутні ( а. с. 46, 47 ).
В подальшому суд направив ОСОБА_7 за відомою адресою повістку 25 липня 2017 року ( а. с. 51), яка знову була повернута поштовим відділенням за скінченням встановленого строку зберігання ( а. с. 52).
18 серпня 2017 року суд задовольнив клопотання прокурора та надав дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою приводу до Шевченківського районного суду міста Києва для участі в розгляді клопотання прокурора про зміну застосованого раніше запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання піж вартою ( а. с. 59).
4 та 19 січня, 9 березня 2018 року, оскільки і це рішення суду виконане не було, суд знову направляв повістки ОСОБА_7 на відому адресу ( а. с. 63, 66, 78), які були повернуті з відміткою поштового відділення, що такий за вказаною адресою не проживає ( а. с. 67, 79 ).
Лише після цього суд , ухвалою від 17 квітня 2018 року відмовив прокуророві в задоволенні клопотання про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_7 та прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокуророві зі вказаних вище підстав.
За таких обставин, оскільки достеменно встановлено, що за адресою фактичного місця проживання, вказаною прокурором в обвинувальному акті та супровідному листі у грудні 2016 та січні 2017 року ОСОБА_7 фактично не проживав уже з літа 2016 року, остільки належить визнати, що вимога п.2 ч.2 ст. 290 КПК України старшим слідчим ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_6 у цьому обвинувальному акті не виконана, отже в цій частині суд прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Маючи на увазі також, що, намагаючись провести підготовче засідання суду відповідно до чинних процесуальних норм, тобто за участі обвинуваченого, суд вжив всі передбачені законом заходи для забезпечення такого засідання, міркування ж прокурора про можливість оголосити обвинуваченого ОСОБА_7 в розшук на стадії підготовчого провадження не відповідає положенням глави 27 КПК України, яка регламентує цю стадію, а зупинення судового провадження та оголошення обвинуваченого у розшук, зокрема у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, передбачене ст. 335 КПК України, яка міститься у главі 28 КПК України, що регламентує судовий розгляд.
У цьому конкретному випадку судовий розгляд розпочато не було, отже суд і не мав права приймати рішення про зупинення судового провадження, оголошення розшуку обвинуваченого, зміни раніше обраного щодо нього запобіжного заходу, а останнє можливе тільки в судовому засіданні за участю обвинуваченого.
Таким чином, апеляційні вимоги прокурора, як такі,
Що суперечать чинному кримінальному процесуальному закону, задоволенню не підлягають, бо суд прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: