Справа № 639/3455/18
Провадження № 1-кп/639/421/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження, зареєстроване 21.08.2014 року в ЄРДР під №0000656 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Під час судового засідання потерпілою ОСОБА_6 заявлено клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_5 .

В мотивування свого клопотання потерпіла зазначила, що в рамках даного кримінального провадження нею було подано цивільний позов про відшкодування обвинуваченою ОСОБА_5 завданої матеріальної та моральної шкоди у сумі 988125 грн. та 900000 грн. відповідно. Тому, з метою забезпечення цивільного позову, потерпіла просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на: будинок по АДРЕСА_1 ; автомобіль; дачний маєток № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Муромець»; частку в уставному фонді ТОВ «ІЦПК» (30,48%); вклади на банківських рахунках; коштовні вироби з дорогоцінних металів та каменів; вироби з дорогого хутра.

Прокурор підтримав клопотання потерпілої частково та просив накласти арешт на будинок,розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний обвинуваченій.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник проти задоволення вказаного клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність, оскільки вказаного майна у власності обвинуваченої не має.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається у тому числі з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, у тому числі правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_5 загальним розміром 1888125 грн., з яких 988125 грн. становить матеріальна шкода та 900000 грн. моральна.

Дослідженням матеріалів справи, а саме: договору купівлі-продажу від 8.09.2000р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2006р., договору довічного утримання (догляду) від 19.07.2012р. встановлено, що частина житлового будинку АДРЕСА_1 ,що перебувала у власності ОСОБА_5 , останній на теперішній час не належить.

Так, арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заявлене потерпілою клопотання не містить будь-яких доказів належності обвинуваченій ОСОБА_5 на праві власності вказаного у клопотанні майна, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 62, 170-173, 350, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1