Єдиний унікальний номер 725/3464/18
Номер провадження 1-кп/725/178/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2018 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 01.06.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Воробіївка, Підволочиського району, Тернопільської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , відповідно до наказу №10-К від 03 травня 2017 року працював на посаді заготівельника ТОВ «Віза-ВТОРМА». 03 травня 2017 року між ТОВ «Віза-ВТОРМА», в особі директора ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать ТОВ «Віза-ВТОРМА». У відповідності до укладеного Договору ОСОБА_5 , згідно п.1 Договору, працівник, що має посаду «Заготівельника» та виконує роботу «заготівлі вторинної сировини», безпосередньо пов`язану із зберіганням переданих йому цінностей, бере на себе повну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому установою матеріальних цінностей і у зв`язку з цим, зобов`язується:

п. 1.1 - дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей установи, організації і вживати заходів для відвернення шкоди;

п.1.2 - своєчасно повідомляти адміністрацію установи про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

п.1.3 - вести облік, складати і надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей;

п.1.4 брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Разом з цим, відповідно до п.2.3 вказаного Договору у випадку незабезпечення з провини працівника зберігання довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної установі, її повернення виконуються згідно з діючим законодавством.

Крім цього, ОСОБА_5 , у період часу з 03.05.2017 року по 30.06.2017 року, виконував покладені на нього обов`язки заготівельника, на погодженому з керівництвом ТОВ «Віза-ВТОРМА», пункті прийому за адресою м. Чернівці, вул. Садова, 6, та за ввірені товарно-грошові цінності, належні ТОВ «Віза-ВТОРМА», здійснював закупівлю вторинної сировини. У силу наданих повноважень, для виконання функціональних обов`язків, з метою отримання товарно-грошових цінностей ОСОБА_5 звертався із замовленнями до посадових осіб бухгалтерії ТОВ «Віза-ВТОРМА», нащо останні надавали готівку та видавали касові ордери із зазначенням особи замовника та розміру товарно-грошових коштів, якими ОСОБА_5 безпосередньо повинен був розраховуватися при закупівлі вторинної сировини, щоб у подальшому її здати до складських приміщень ТОВ «Віза-ВТОРМА», де заготовлену вторинну сировину зважують та, у відповідності до визначеного розрахунку, переводять в грошовий еквівалент для складання звітів про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей, згідно п.1.3 Договору.

Так, 05.05.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 2000,00 грн.; 10.05.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 1000,00 грн.; 16.05.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 1200,00 грн.; 18.05.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 576,00 грн.; 23.05.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 1200,00 грн.; 13.06.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 600,00 грн.; 22.06.2017 року у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 1000,00 грн.; 27.06.2017 року, у відповідності до видаткового касового ордеру, ОСОБА_5 на заготівлю вторинної сировини отримав грошові кошти у сумі 1000,00 грн., а всього на загальну суму 8576,00 грн.

У свою чергу, 10.05.2017 року ОСОБА_5 , згідно приймальної квитанції №78. здав заготовленої вторинної сировини на суму 3101,90 грн.; 30.05.2017 року ОСОБА_5 , згідно приймальної квитанції, здав заготовленої вторинної сировини на суму 315,00 грн.; 30.06.2017 року ОСОБА_5 , згідно приймальної квитанції №114, здав заготовленої вторинної сировини на суму 1675,00 грн., а всього на загальну суму 5091,90 грн.

Однак, на 30 червня 2017 року, боргова різниця ОСОБА_5 перед ТОВ «Віза-ВТОРМА» між отриманими товарно-грошовими цінностями та зданою вторинною сировиною, переведеною в грошовий еквівалент, становить 3484,10 гри., які ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, у порушення умов Договору, користуючись фактичним володінням грошовими коштами до бухгалтерії ТОВ «Віза-ВТОРМА» не здав, а привласнив їх на власні потреби.

Вказаним діянням ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірено особі.

Під час підготовчого судового засідання даного кримінального провадження між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 27 червня 2018 року досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України понесе покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Представник потерпілого суду пояснив, що зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, не заперечував про укладення угоди про примирення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Представнику потерпілого в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень представник потерпілого не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання також враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального Закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а також і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 червня 2018 року між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1