Справа № 360/2627/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/410/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 30.05.2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
30 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2018, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 15.08.2012 вироком Шевченківського районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 20.05.2013 вироком Подільського районного суду м. Києва засуджений за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; 17.06.2013 Подільським районним судом м. Києва за ст. 395 КК України на підставі ч.4 ст. 70 КК України до 3-х років і 3-х місяців позбавлення волі. Звільнений 29.04.2016 по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , маючи непогашені в установленому законом порядку судимості, повторно, 23 жовтня 2017 року, в період часу з 23 години 05 хвилин по 23 годину 11 хвилин, перебуваючи по вулиці Перемоги, 26, в с. Пороскотень Бородянського району Київської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника транспортного засобу, незаконно заволодів автомобілем «Opel Astra», належного потерпілому ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 указав на незаконність вироку внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість. Просив врахувати те, що він визнав свою вину, відшкодував завдані збитки, примирився з потерпілим, співпрацював зі слідством, а також має на утриманні двох дітей, один з яких є неповнолітнім. На думку апелянта, наведене є підставою для застосування до призначеного покарання положень ст.69 КК України. Просив змінити вирок та призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті.
В доповненнях до поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 не погодився із вироком в частині правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 289 КК України. В обґрунтування цих доводів указав на відсутність в його діях кваліфікуючої ознаки цього злочину як повторність, оскільки судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Києва яким його було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України знята у встановленому законом порядку та не могла бути врахованою судом першої інстанції при ухваленні вироку. Просив перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 289 на ч.1 ст. 289 КК України та призначити за цієї статтею покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого ОСОБА_8 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи, просив її задовольнити та пом`якшити призначене йому покарання;
захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у ході судового провадження у першій інстанції учасники судового провадження погодилися із правильністю кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та не заперечували проти недоцільності дослідження зібраних доказів. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та не заперечував проти недоцільності дослідження зібраних доказів, у зв`язку із чим, вирок було ухвалено за правилами ч.3 ст.349 КПК України. У зв`язку із тим, що вирок не може бути оскаржений із підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, колегія суддів залишає доводи апеляційної скарги в цій частині без розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину через його суворість, колегія суддів вважає їх такими, які не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, указані вимоги закону було дотримано у повному обсязі. Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано тяжкість вчиненого злочину, а також надана належна оцінка тим фактам, що обвинувачений має непогашену судимість. Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття.

За своїм видом та розміром призначене ОСОБА_8 покарання є таким, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання в тому числі і шляхом застосування положень ст.69 та ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4