Справа № 570/2734/13-к
номер провадження 1-кп/570/133/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2013 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю прокурора Синюка А.В.,

потерпілої ОСОБА_1,

її представника адвоката ОСОБА_2,

обвинуваченої ОСОБА_3,

її захисника адвоката ОСОБА_4,

при секретарі судового засідання Данчук Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження № 0000315 про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючої, пенсіонерки, несудимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, працюючи на посаді завідуючої фельдшерсько-акушерським пунктом, що у с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області, 14 червня 2012 року, неналежно виконуючи свої професійні обов»язки внаслідок недбалого до них ставлення, недооцінила клінічні прояви черепно-мозкової травми малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та не забезпечила вчасну госпіталізацію останнього у вищий за рівнем надання медичної допомоги лікувальний заклад, що спричинило тяжкі наслідки - смерть неповнолітнього ОСОБА_5, яка настала від важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті дитини існує прямий причинно-наслідковий зв»язок.

Обвинувачена свою вину у скоєному визнала повністю та підтвердила встановлені судом обставини, давши такі показання.

З березня 1982 року вона займала посаду завідуючої ФАП с.Заріцьк Рівненського району Рівненської області, а з 1998 року переведена на вказану посаду у с.Малий Шпаків цього ж району та області.

14 червня 2012 року до неї на ФАП звернулася сусідка потерпілої ОСОБА_6 і повідомила про те, що на вулиці Шевченка № 15 напередодні 13.06.2012 року о 20 год. домашня птиця травмувала дворічну дитину ОСОБА_5. Оглянувши хворих на ФАП, протягом години вона прибула до дитини. На момент огляду стан дитини був задовільний, ОСОБА_5 перебував у свідомості, реагував плачем, температура 38,5, зів незначно гіперемований (почервоніння. Оглянувши хворого, вона внутрішньо-мязево дитині ввела 0.2 дози 50 % розчину анальгіну та 1 % розчину демідролу. При цьому, обєктивно на голові дитини, виявила в ділянці лоба та на потиличній ділянці ранки і подряпини в ділянці перенісся, на ранки зі слів прабабусі дитини ОСОБА_7 нею особисто нанесений був пантенол та розчин зеленки. Вона повідомила ОСОБА_7, що при погіршенні стану дитини потрібно буде повідомити її або провести госпіталізацію.

Того ж дня о 21 год. ОСОБА_1 - мати дитини повторно звернулась на ФАП з проханням обробити рани на голові її дитини ОСОБА_5, що і було нею зроблено: промито теплим мильним розчином та олією чайного дерева. Температура тіла ОСОБА_5 на момент огляду становила 36,6 ОСОБА_8 дитини був стабільний.

Наступного дня повторно надійшов виклик по мобільному телефону ОСОБА_1, яка в ході телефонної розмови повідомила про те, що у ОСОБА_5 знову підвищилась температура тіла. При огляді дитини за місцем її проживання встановлена температура тіла - 38 ОСОБА_9 зі слів прабабусі ОСОБА_7 у ОСОБА_5 була одноразова рвота, вялість, плаксивість, втрата апетиту. З рани на голові дитини в області потиличної ділянки сочилась кров, на повязці була кровяна пляма. Повторно внутрішньо-мязево нею дитині було введено аналогічні ліки. Також було проведено дослідження експрес-методом за допомогою «Ацетон тесту» на наявність у ОСОБА_5 ацетону, в сечі дитини був виявлений високий рівень ацетону «+++». Повторно нею прабабусі ОСОБА_7 було запропоновано госпіталізацію в лікувальний заклад Дядьковицької районної лікарні №2, на що ОСОБА_7 відмовилась, так як пояснила, що без матері дитини вона нікуди не поїде. Того ж дня, близько 13 год. з іншого мобільного телефону вона відразу зателефонувала ОСОБА_1, повідомивши останню про відповідний стан здоровя її дитини. На що ОСОБА_1 повідомила, що їде з м.Рівного додому, головне її цікавило, як довго у звязку із госпіталізацією буде перебувати у лікувальному закладі її дитина ОСОБА_5 Після цього вона повторно звернулася до ОСОБА_7 про необхідність негайної госпіталізації ОСОБА_5 у звязку із погіршенням стану його здоровя, але ОСОБА_7 повідомила, що без своєї онуки ОСОБА_1 вона нікуди зі дитиною не поїде. Між 14 год. та 16 год. вона неодноразово із свого мобільного телефону телефонувала до ОСОБА_1, однак та на її дзвінки не відповідала. Зі слів сусідів їй стало відомо, що близько 17 год. ОСОБА_5 на приватному автомобілі було доставлено в Рівненську ЦМЛ. Наступного дня їй стало відомо, що ОСОБА_5 не вдалось врятувати і він помер.

Вважає, що при наданні першопочаткової медичної допомоги неповнолітньому ОСОБА_5 вона керувалася виключно мотивами та метою виконання своїх професійних обовязків як медичного працівника.

Потерпіла ОСОБА_1 показала, що 13.06.2012 року близько 20:00 год. готувала їжу для її померлого сина ОСОБА_5 який постійно був поряд з нею, але так, як він дуже любив гратися з домашньою птицею, то час від часу від неї на декілька хвилин відлучався. Коли вона закінчили збивати в блендері полуниці, то почула як ОСОБА_5 плаче, і відразу вибігла на вулицю і помітила, що її син біжить весь заплаканий та у нього на обличчі кров. Вона відразу взяла сина на руки, почала його заспокоювати та посадила на стіл в кухні для того, щоб глянути що сталось. При огляді помітила, що у ОСОБА_5 на голові незначна рана, тому навколо рани помазала зеленкою, а саму рану обробила перекіссю водню та пантенолом. До лікаря цього дня не зверталась. Повечерявши, вони лягли спати, син себе почував нормально.

14.06.2012 року вона разом із сином ОСОБА_5 прокинулась близько 07:00 год., погодувала його та поїхала до Рівного на роботу. Ілля залишився вдома разом із її бабусею. Приблизно об 11:00 год. їй зателефонувала сусідка ОСОБА_6 та повідомила про те, що у ОСОБА_5 піднялась температура. В подальшому вона попросили останню, щоб та пішла до ФАПу та сказала про це ОСОБА_3 та запросила її додому на обстеження ОСОБА_5 Про всі обставини щодо стану здоровя її сина, доки остання перебувала на роботі, вона дізнавалась в ході телефонних розмов. Далі їй стало відомо, що ОСОБА_3 зайнята і прийде пізніше. Близько 13:30 год. до будинку, де вона проживала з бабусею та сином прийшла ОСОБА_3, оглянувши сина, вона сказала, що у нього ангіна. ОСОБА_3 вколола її сину димедрол та анальгін для того, щоб він заснув та щоб у нього нічого не боліло. Вона продовжувала постійно тримати зв'язок з бабцею та ОСОБА_6 Близько 20:00 год. вона приїхала з роботи та взявши із собою сина, пішла на ФАП с.М.Шпаків, де ОСОБА_3 спочатку обробила рану на голові її сина мильним розчином, а потім почала заливати в рану олію чайного дерева, не запитавши її дозволу. З рани почала витікати кров, але ОСОБА_3 відповіла, що так повинно бути. Далі вона з сином пішли додому, ОСОБА_3 дала їй з собою шприц з олією чайного дерева. Прийшовши додому, вона поклала сина спати. Зі слів бабці протягом дня син себе нормально почував і був більш-менш активним.

15.06.2012 року вона прокинулась близько 07:00 год., розбудила сина, обробила йому рану на голові зеленкою, погодувала його, одягнула і він пішов собі гратись у двір будинку. Далі вона поїхала в м.Рівне на роботу. Близько 10:00 год. їй на мобільний телефон зателефонувала бабця та повідомила про те, що у ОСОБА_5 знову піднялась температура. Вона подзвонила до ОСОБА_3 і попросила її прийти до додому та оглянути знову її сина. На що вона їй відповіла, що на даний час вона зайнята і зайде до нього пізніше. Приблизно близько 14:00 год. прийшла ОСОБА_3 та оглянувши її сина, знову вколола йому димедрол з анальгіном і зробила смужку на ацетон, яка вказала про те, що ацетон піднявся. ОСОБА_3 сказала, що ацетон піднявся від ангіни, а також сказала вести сина до лікарні. До обласної лікарні сказала не вести, бо був день медпрацівника і не потрібно витрачати великі кошти. О 14:30 год. вона приїхала до свого будинку і відразу почала збирати речі свого сина та викликала машину для того, щоб їхати до лікарні. Доки вона чекала машину, то бачила, що у сина почались судоми і він вже не хотів прокидатись. Дорогою в лікарню сина ще більше почало судомити, він почав сопіти, тіло на дотик було холодне і він, не прокидаючись, плакав. Після введених уколів ОСОБА_3 її син більше не прокинувся. Коли вони приїхали до дитячої лікарні, що по вул.Чорновола в м.Рівному, її сину швидко почали надавати медичну допомогу, так як у нього вже була клінічна смерть. Через приблизно годину її сина перевезли до міської лікарні по вул.Мірющенка, де з її дозволу та прохання було проведено операцію, однак врятувати не вдалось і він о 03:16 год. помер.

Її син ОСОБА_5 був нормальною здоровою дитиною відповідно до свого віку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої у скоєному повністю доведена.

У зв»язку з тим, що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважав за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає. Їм роз»яснено, що при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, будуть позбавлені можливості оспорювати їх в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, будучи медичним працівником, неналежно виконувала свої професійні обов»язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, тому її дії суд кваліфікує за ч.2 ст.140 КК України.

При обранні виду та визначені міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, який є злочином середньої тяжкості, а також особу обвинуваченої, яка за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судима, після вчинення злочину звільнилася з роботи і з того часу веде нормальний спосіб життя, ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувалася. Обвинувачена усвідомила свою негативну поведінку, активно сприяла розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаялася, що суд визнає обставинами, що помякшують покарання обвинуваченої. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, ні на досудовому слідстві, ні судом не встановлено.

Вищевказане свідчить про відсутність в обвинуваченої стійкої установки на антигромадське життя, тому суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за її поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої системи, тому вважає за можливе звільнити її від покарання з випробовуванням, поклавши на неї певні обовязки.

Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_1 в порядку ст.128 КПК України, то суд вважає, що його необхідно залишити без розгляду, оскільки форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред»являються у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, такі вимоги позивачем не виконані, бо у позовній заяві не вказані сторони спору, не визначені заходи для забезпечення цього цивільного позову.

Також необхідно залишити без розгляду цивільний позов Рівненської ЦМЛ до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, оскільки цивільний позивач не зявився в судове засідання і прокурор не підтримує цивільний позов, дані про цей позов у реєстрі матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні взагалі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст.140 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов»язаною з наданням фельдшерсько-акушерських послуг строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки.

Зобов»язати обвинувачену ОСОБА_3 не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_1 в порядку ст.128 КПК України залишити без розгляду.

Цивільний позов Рівненської Центральної міської лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.

Роз»яснити потерпілій ОСОБА_1 та представникам Рівненської ЦМЛ їх право подачі відповідного позову в порядку цивільного судочинства.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Рівненський районний суд Рівненської області.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Кушнір Н.В.