Справа №690/132/18
Провадження №1-кп/690/25/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Ватутіне кримінальне провадження №1-кп/690/25/18 (справа №690/132/18), провадження під час досудового розслідування №0000375, внесене 07.04.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, із середньою освітою, не одружений, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , в лютому 2017 року, перебуваючи в місці спільного проживання з ОСОБА_5 (з 05.12.2017 р. ОСОБА_6 ), а саме в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку цифрового фотоапарату марки «Samsung ST 67», вартість якого відповідно до звіту товарознавчої експертизи № 25/04-17-01 від 25.04.2017 р. становить 501 грн., що належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на вищезазначену суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині і встановлені досудовим слідством фактичні обставини його вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, визнав повністю та беззаперечно. У показах додатково зазначив, що з потерпілою проживали спільно однією сім`єю без шлюбу протягом семи місяців, його були потрібні гроші, і він попросив у потерпілої фотоапарат, щоб закласти його в ломбард на деякий час, але вона відмовила. Після цього він таємно його викрав та здав в ломбард, і через деякий час його викупив, але по дорозі додому його загубив з необережності. Відшкодував потерпілій завдані збитки, зокрема віддав їй грошові кошти в сумі 300 грн., за рахунок яких вона придбала собі аналогічний фотоапарат.

Потерпіла, ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до ч.6 ст.56 КПК України відмовилась давати покази, при застосуванні міри покарання покладалась на розсуд суду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Виходячи з аналізу та оцінки показань учасників судового провадження, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема в таємному умисному викраденні чужого майна, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор у судових дебатах при призначенні міри покарання просив врахувати пом`якшуючі обставини, як щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, з урахуванням яких застосувати обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК мінімальне покарання у виді штрафу.

Обвинувачений у судових дебатах та останньому слові свою вину у вчиненні умисного злочину визнав, при призначенні покарання покладався на розсуд суду.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, проте негативна характеристика відсутня, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 , обставинами суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне усунення заподіяної шкоди потерпілій, що передбачено ч.1 ст.66 КК України. Крім наведеного, суд вважає необхідним визнати додатковою пом`якшуючою обставиною відсутність будь-яких тяжких наслідків вчиненого злочину Обтяжуючі покарання обставини, визначені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Окрім даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Таким чином, суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зокрема, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, критерії якого визначені ст. 12 КК України (невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі, особливо тяжкі), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи фактичні обставини справи, у тому числі особу обвинуваченого, який визнав свою вину беззаперечно у вчиненні злочину, згідно положень ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, наявність більше двох пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, і будь-яких тяжких наслідків вчиненого ним злочину, і з наведених підстав суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 із застосуванням вимог ст. 69 КК України та доцільність призначення йому нижчого від найнижчої межі, передбаченого ст. 185 КК України, покарання у виді мінімального штрафу, який в повній мірі відповідає характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, та буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого і запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, відповідне клопотання прокурором не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання відповідно до ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Підстав для обрання засудженому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу судом не встановлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1