справа № 208/1938/18
№ провадження 1-кс/208/585/18
УХВАЛА
Іменем України

23 травня 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000059 від 08.01.2018 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

встановив:
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання з підстав, наведених слідчим.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, слідчому судді зазначив, що підозра щодо нього не обґрунтована в частині кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, потерпілого він бив, але телефон не брав, і не знав що його спільники забрали цей телефон. Зазначив, що він знав про кримінальне провадження, відкрите за фактом побиття та грабежу потерпілого, спілкувався з цього приводу зі спільниками та вирішив піти на службу в ЗСУ за контрактом.

Захисник в судовому засіданні просив обрати відносно підозрюваного менш суворий запобіжний захід, послався на необґрунтованість слідчим ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000059 від 08.01.2018 за ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.01.2018 приблизно о 22.00 годині раніше знайомі між собою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходили біля буд. №22 по вул. Звенигородській в м. Кам`янському. Там вони побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цей момент між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони виник словесний конфлікт. В ході зазначеного словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виник спільний протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій спільний протиправний умисел, 06.01.2018 приблизно о 22.00 годині, перебуваючи біля буд. №22 по вул. Звенигородській в м. Кам`янському, спираючись на підтримку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 підійшов ззаду до ОСОБА_9 та наніс останньому один удар скляною пляшкою ззаду по голові, чим, згідно висновку судово-медичної експертизи №128-Е від 06.02.2018, спричинив йому пошкодження у вигляді садна на голові, яке відноситься до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. В цей момент ОСОБА_9 , злякавшись за свої життя та здоров`я, почав тікати від

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . При цьому він добіг до ділянки місцевості, що розташована між буд. АДРЕСА_2 , де його наздогнали зазначені вище особи. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ногою підсік ногу ОСОБА_9 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. У подальшому ОСОБА_7 наніс один удар ногою в район носу ОСОБА_9 , спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи №128-Е від 06.02.2018, пошкодження у вигляді закритого перелому кісток носу з синцями обличчі, які відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня. Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжили наносити ОСОБА_9 удари руками та ногами по кінцівкам, тулубу та голові останнього, спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи №128-Е від 06.02.2018, тілесні пошкодження у вигляді синців та саден на обличчі, крововиливу в склеру очей, синців та саден на лівому стегні, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Після цього, 06.01.2018 приблизно о 22.00 годині, на ділянці місцевості, що розташована між буд. АДРЕСА_2 , після нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, направлений на відкрите, із корисливого мотиву та корисливої мети, викрадення у ОСОБА_9 будь якого майна, яке могло знаходитись при ньому, та могло мати майнову цінність.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, 06.01.2018 приблизно о 22.00 годині, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована між буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , який лежав на землі, та рукою вийняв з задньої лівої кишені штанів останнього гроші в сумі 55 гривень (п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, а з правої передньої кишені штанів ОСОБА_9 вийняв мобільний телефон «Huawei Y6 Pro (TIT-U02)» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №565-18 від 05.02.2018 становить 3239 (три тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 10 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік у невстановленому напрямку. Таким чином

ОСОБА_5 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця. У подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

За сукупністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України.

05 квітня 2018 року про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

На думку слідчого, вина останнього повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду предмету (договору про надання фінансового кредиту під заставу), протоколом огляду предмету (мобільного телефону), показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_12 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання потерпілому ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання свідкові ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_13 , показаннями свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення свідкові ОСОБА_12 особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками, протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 особи ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками, протоколом пред`явлення особи ОСОБА_7 для впізнання потерпілому ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_7 для впізнання свідкові ОСОБА_12 , показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , показаннями підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 відомі особи підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та він може вплинути на них або узгодити між собою спотворені покази, що призведе до ускладнення об`єктивного розслідування кримінального провадження, вплинути одному або разом з іншими підозрюваними на потерпілого, свідків, особи яких стали їм відомі у зв`язку з проведенням досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаним про проведення досудового розслідування кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень та грабежу потерпілого ОСОБА_9 , про що він зазначив слідчому судді, вирішив ухилитись від проведення розслідування шляхом укладення контракту на службу в Збройних Силах України у військовому комісаріаті іншого міста, щоб приховати від органу досудового розслідування факт укладення такого контракту з метою ускладнення встановлення його місцезнаходження, що поза розумним сумнівом свідчить про його намір ухилятись від розслідування кримінального провадження №0000059 та доводить наведений слідчим ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Щодо посилання підозрюваного ОСОБА_5 на необґрунтованість підозри та невідповідність кваліфікації кримінальних правопорушень його діям, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобовязаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованою підозрою застосування насильства під час вчинення кримінального правопорушення, застава встановленню не підлягає.

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.07.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1