АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2667/17-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/147/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника цивільного відповідача ДПФАльтфатер Тернопіль ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 3 грудня 2016 року, за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача ДПФ Альтфатер Тернопіль ОСОБА_10 , цивільного позивача потерпілої ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_11

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити Львівської області, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітній дітей, із середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм ДПФ «Альфатер-Тернопіль», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році» ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання.

Цивільні позов ОСОБА_9 про стягнення з ДП фірма «Альфатер Тернопіль» 500 000 грн. моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ДП фірма «Альфатер Тернопіль» (ідентифікаційний код юридичної особи 12601875) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. на користь ОСОБА_9 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_11 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 1650 грн. 75 коп.

Згідно вироку суду, 3 грудня 2016 року о 02 год. 40 хв. водій ДПФ «Альтфатер-Тернопіль» - ОСОБА_11 , керуючи технічно-справним автомобілем-сміттєвозом МАН М 4425.264, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом від вул. Купчинського на прилеглій території до будинків вулиці Петлюри, м. Тернополя в напрямку будинку №2.

Під час руху обвинувачений ОСОБА_11 , в порушення вимог пунктів 1.5, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка»), 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не враховував дорожні умови, неправильно вибрав безпечну швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями, не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до вимог пунктів 1.3, 3.11, 3.11.1, 6.1 Інструкції з охорони праці, затвердженої наказом директора ДП «Фірма Альтфатер Тернопіль» №29/оп від 01.09.2013 р. (яку ОСОБА_11 зобов`язаний був знати, згідно ст. 18 Закону України «Про охорону прані») при просуванні сміттєвоза заднім ходом вантажники були зобов`язані контролювати безпеку руху і давати вказівки водію, знаходячись позаду автомобіля так, щоб водій постійно бачив їх у дзеркала заднього виду, а не бачачи їх водій зобов`язаний зупинити рух транспортного засобу. Однак, в порушення вказаних вимог Інструкції, під час руху автомобіля заднім ходом два вантажники: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходилися в салоні автомобіля МАН М 4425.264.

Рухаючись в темну пору доби, в умовах снігу, порушуючи п. 10.10 ПДР України, положеннями якого водію заборонено рух заднім ходом на ділянці з недостатньою видимістю, та порушуючи п. 10.9 ПДР України, рухаючись заднім ходом, ОСОБА_11 не повинен був створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки не звернувся за допомогою до інших осіб, зокрема в даному випадку до вантажників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , про що його зобов`язували вимоги вищевказаної Інструкції.

Унаслідок порушення вище перелічених пунктів Правил дорожнього руху України та Інструкції, ОСОБА_11 створив небезпеку для руху пішоходу ОСОБА_14 , поставивши себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та скоїв наїзд задньою лівою частиною керованого автомобіля МАН М 4425.264 на пішохода ОСОБА_14 , який знаходився на проїзній частині позаду даного автомобіля.

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 , отримав тілесні ушкодження у вигляді масивної поєднаної травми грудей та живота з численними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів (грудної, черевної порожнин), що супроводжувалась внутрішньою кровотечею, яка обумовила масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті потерпілого, та від яких настала його смерть.

Дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_11 вище перелічених вимог ПДР України та вищевказаних вимог Інструкції з охорони праці.

Представник відповідача ДПФ Альтфатер Тернопіль ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить, вирок суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до дочірнього підприємства фірма Альтфатер Тернопіль змінити стягнути з Дочірнього підприємства фірма "Альтфатер Тернопіль" на користь ОСОБА_9 19200 грн. моральної шкоди в решті вирок суду залишити без змін.

Мотивує тим, що потерпіла ОСОБА_14 , пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну моральну шкоду, не надали доказів в обґрунтування заподіяння їй моральної шкоди кримінальним правопорушенням саме в розмірі 100 000 грн.

Судом не враховано, що відповідно до п.27.3. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаної правової норми вважає, що без доведення розміру моральної шкоди може прийматись сума моральної шкоди, яка підлягає виплаті страховиком близьким родичам загиблого в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що станом на день настання страхового випадку (03 грудня 2016 року) становило 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень.

Судом також не враховано, що заперечуючи проти позову цивільний відповідач вказував на ту обставину, що його цивільно-правову відповідальність застраховано страховиком, Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Уніка» згідно полісу №АК/0097546 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за яким на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., а за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн.,

Також суд не звернув увагу на ту обставину, що цивільний позивач звернулась до страховика із заявою про виплату належного їй страхового відшкодування за завдану шкоду і вже отримала відшкодування в частині наданих підтверджувальних документів, в іншій частині її вимог провадження про страхову виплату за її заявою триває, оскільки заявницею не було надано всіх документів, необхідних для виплати страхової суми в належному обсязі.

Вищевказані обставини суд першої інстанції необгрунтовано не взяв до уваги.

Вважає, що в силу вимог ст.1194 ЦК України, оскільки ДПФ Альтфатер Тернопіль застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається лише додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 вважає, що рішення суду в частині стягнення в її користь моральної шкоди незаконне у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування поданої нею апеляційної скарги зазначає, що судом, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, не враховано принципи справедливості та розумності, а також глибину, характер та тривалість заподіяних їй душевних страждань, нервових переживань та інших негативних наслідків, спричинених втратою близької їй людини-сина.

Судом не враховано те, що вона є особою похилого віку, а смерть сина, як єдиного годувальника сім`ї поставила її скрутне матеріальне становище, просить змінити вирок суду в частині стягнення з ДП фірма «Альтфатер Тернопіль» в її користь моральної шкоди та стягнути з відповідача в її користь 500 000 грн. завданої моральної шкоди.

Також не погоджується з тим, що судом у вироку вказано про ступінь вини потерпілого ОСОБА_14 , оскільки та обставина, що він перебував у стані важкого отруєння етилового алкоголю не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Жодними доказами в матеріалах справи, у тому числі висновками експертів, не вказується про причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою перебування загиблого у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що суд у своєму рішенні, встановивши ступінь вини ОСОБА_14 не посилається на жодні докази, які б обґрунтовували вину ОСОБА_14 у даній дорожньо-транспортній події та те, що перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з нею та вищенаведені обставини не є підставою для зменшення розміру відшкодування, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами у матеріалах кримінального провадження

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах

думку прокурора, який вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання вважає законним та обґрунтованим, а в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 підтримує її апеляційну скаргу,

-потерпілу ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_8 , які підтримала подану апеляційну скаргу і просять змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову збільшити суму відшкодування заподіяної їй моральної шкоди до 500 000 грн;

-представника цивільного відповідача ДПФ Альтфатер Тернопіль- ОСОБА_10 , який заперечив щодо задоволення поданої апеляційної скарг потерпілої ОСОБА_9 , підтримавши свою апеляційну скаргу та просить змінити вирок суду стягнути з Дочірнього підприємства фірма "Альтфатер Тернопіль" на користь ОСОБА_9 19200 грн. моральної шкоди в решті вирок суду залишити без змін.

-захисника ОСОБА_7 , який вирок суду щодо ОСОБА_11 вважає законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

В судових дебатах та в останньому слові обвинуваченого ОСОБА_11 , який вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просять залишити його без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляційних скаргах не оскаржується.

Покарання ОСОБА_11 , призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

З урахуванням наведених обставин суд обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Зважаючи на наявність визначених законом підстав, суд застосував до обвинуваченого ОСОБА_15 . Закон України Про амністію у 2016 році, на підставі якого його звільнено від відбування покарання призначеного за даним вироком, що в апеляціях не оспорюється.

Разом з тим, твердження апелянтів про неправильно вирішений судом цивільний позов заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником цього джерела.

Окрім того, згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За правилом, встановленим ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, суд правильно встановив обов`язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_14 його матері ОСОБА_9 підприємством, працівник якого заподіяв їм шкоду під час виконання своїх трудових обов`язків. Доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ДПФ Альтфатер Тернопіль ОСОБА_10 про безпідставність таких вимог потерпілої ОСОБА_9 з мотивів відсутності доказів її наявності та розміру, колегія суддів вважає надуманими та необґрунтованими.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди, суд належним чином мотивував свій висновок щодо заподіяння моральної шкоди потерпілій, яка полягає в тому, що внаслідок трагічної смерті сина ОСОБА_14 , вона зазнала глибоких душевних страждань та переживань і понесену нею втрату неможливо відновити.

Однак, розмір відшкодування моральної шкоди, яку визначив місцевий суд в сумі 100 000 грн. для ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, не є адекватною компенсацію перенесених потерпілою моральних страждань, заподіяних внаслідок злочину, наслідком якого є втрата близької їй людини.

За змістом ст.ст. 23, 1168 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цих вимог закону, суд не дотримався.

Зважаючи на глибину пережитих страждань потерпілої, пов`язаних із смертю сина вимушених змін у її житті, що спричинила ця трагічна подія; враховуючи також що потерпіла ОСОБА_9 є особою похилого віку, яка розраховувала на матеріальну підтримку ОСОБА_14 , приймаючи до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_11 , який вчинив злочин при виконанні своїх трудових обов`язків, будучи працівником ДПФ Альтфатер Тернопіль, на якого покладається обов`язок відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами ОСОБА_9 необхідно збільшити до 500 000 грн. про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

Суд вправі зменшувати розмір відшкодування шкоди або відмовити у ньому, якщо груба необережність самого потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди. Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження і, як стверджує потерпіла ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі, жодних даних про такі дії потерпілого ОСОБА_14 немає та їх не наведено судом у вироку.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку необхідно виходити з того, що право потерпілої на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно правова відповідальність того, хто заподіяв шкоду, застрахована.

З цих підстав доводи представника ДПФ Альтфатер Тернопіль, викладені у апеляційній скарзі, щодо можливості відшкодування підприємством заподіяної її працівником шкоди лише у разі недостатності страхового відшкодування для повного покриття завданої шкоди, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки, відповідно ч.1 ст.1172 ЦК України обов`язок відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, покладається на юридичну особу, з яким такий працівник перебуває в трудових відносинах, колегія суддів вважає, що заподіяні потерпілій моральні збитки слід стягнути виключно з ДПФ Альтфатер Тернопіль, а не з обвинуваченого ОСОБА_11 чи страхової компанії , як про це ставить питання представник цивільного відповідача в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року слід змінити, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами потерпілої ОСОБА_9 до ДПФ Альтфатер Тернопіль .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

В задоволенні апеляційної скарги представника ДПФ Альтфатер Тернопіль ОСОБА_10 відмовити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди в користь потерпілої ОСОБА_9 змінити.

Цивільні позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з ДП фірма «Альтфатер Тернопіль» 500000 гривень моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ДП фірма «Альтфатер Тернопіль» (ідентифікаційний код юридичної особи 12601875) в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн. (п`ятсот тисяч грн.) на користь потерпілої ОСОБА_9 .

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2018 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2