Справа 755/1629/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/326/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючого), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою незакінченою освітою, працюючого менеджером, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України визнається таким, що немає судимості, засуджено
за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;
на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 9 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;
вирішене питання про речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, 10 грудня 2016 року, близько 15 години 30 хвилин, в м. Києві, біля магазину «Маркет Плюс» по вул. Азербайджанській, 6, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 з метою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, дістав з правої кишені куртки заздалегідь підготовлений ніж, та умисно, завдав удар ОСОБА_8 в область грудної клітини зліва. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення зліва з пошкодженням лівого куполу діафрагми та селезінки, яке відповідно до судово-медичної експертизи, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор указав на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, а також у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не було належним чином враховано тяжкості злочину, яке останньому поставлено у вину, а також обставини його вчинення. Окрім цього, прокурор звернув увагу на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок залишити без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованого звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, то вони не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах закону.
За змістом ч.1 ст. 75 КК України при вирішенні питання про можливість звільнення особи від відбування покарання із випробуванням суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та інші обставини справи. Умовою застосування такого звільнення є переконання суду про те, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання. Звільняючи обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням суд наряду із тяжкістю злочину врахував факт визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, його вибачення перед потерпілим, факту досягнення угоди із потерпілим про відшкодування шкоди, наявність на утриманні обвинуваченого непрацездатних батьків. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині того, що указані обставини у їх скупності дають підстави стверджувати те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання. На думку колегії суддів призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку тривалістю у два роки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення покарання у виді позбавлення волі, про що прокурором заявлені відповідні вимог, колегія суддів також не вбачає.
На думку колегії суддів прокурором у апеляційній скарзі не наведено заслуговуючих на увагу доводів необхідності призначення обвинуваченому покарання без застосування положень ст. 75 КК України.
Пославшись у апеляційній скарзі на те, що судом при вирішенні питання про покарання не враховані конкретні обставини справи, прокурором не зазначено те, які саме обставини справи не враховані.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом тяжкості вчиненого злочину та того, що обвинуваченим вчинений злочин проти життя та здоров`я є не обґрунтованим. Так судом при вирішенні питання про покарання тяжкість злочину врахована, рішення у цій частині належним чином мотивоване. Те, що обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я враховано судом при кваліфікації його дій, оскільки злочин, за який його засуджено відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи відповідно до Розділу ІІ Особливої частини Кримінального кодексу України.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги в частині того, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності. Так, судимості обвинуваченого погашені в установленому законом порядку, а тому ця обставина не має враховуватись ні при призначенні покарання, ні при вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання із випробуванням.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вчинений злочин міг потягнути невідворотні наслідки не можуть враховуватись при вирішенні питання про обґрунтованість застосування судом положень ст. 75 КК України, оскільки ці доводи за своєю суттю є припущеннями, врахування яких є неприпустимим як при призначенні покарання, так і при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено незаконності вироку в частині застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі із реальним відбуванням цього покарання.
Підстав для скасування чи зміни вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4