АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/904/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/341/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

14 серпня 2018 року м. Кривий Ріг
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
суддя-доповідач ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, №0000227, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2017 року, за апеляційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_9 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
учасники кримінального провадження
прокурор ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_9
захисник обвинуваченого ОСОБА_11 ,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор у апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи скарги, прокурор посилається на те, що суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не виклав у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише зазначив про обставини злочину, встановлені під час проведення досудового розслідування, які викладені у обвинувальному акті. Також прокурор звертає увагу на те, що суд, в порушення вимог ст.95 КПК України, у мотивувальній частині вироку, як на доказ вини ОСОБА_9 , послався на протоколи допиту свідків, а також на показання захисника.
Представник потерпілої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо ОСОБА_9 , призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, або змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.119 КК України.
В обґрунтування доводів скарги представник потерпілої вказує на те, що обвинувачений не мав умислу на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, він не скривав того, що сталося, звернувся за допомогою до сестри ОСОБА_12 , що свідчить про відсутність умислу на спричинення смерті потерпілій. Зазначає, що потерпіла, перебуваючи у свідомості не давала показань проти обвинуваченого ні працівникам поліції, ні працівникам скорої медичної допомоги, відмовилася від госпіталізації, тому вона вважає, що в діях обвинуваченого наявний склад злочину, передбачений ст.119 КК України.
Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років.
Суд першої інстанції вироком встановив, що обвинувачений ОСОБА_9 органами досудового слідства обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, при слідуючих обставинах.
05 червня 2017 року о 21:00 годині ОСОБА_9 , перебуваючи у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, взяв пластикову ємність, об`ємом 1,5 літра наполовину заповнену горючою рідиною невідомого походження, яку вилив на тулуб, верхні та нижні кінцівки своєї дружини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підпалив за допомогою сірників, що мав при собі.
Згідно первинної довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» від 06.06.2017 року потерпілій ОСОБА_7 внаслідок дії полум`я було спричинено термічний опік обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок ІІІ А-ІІІ Б ступеня, що склав 65 % поверхні тіла (40% з яких являються тяжкими) та опіковий шок ІІ ступеня, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок вказаних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпіла ОСОБА_7 померла. Згідно висновку експерта Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи» ДОР №1024/1 від 13.06.2017 причиною смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інтоксикація організму; опікова хвороба в стадії токсемії; термічні опіки із залученням 60%-69% поверхні тіла на обличчі, тулубі та кінцівок.
Прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, підтримав доводи апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , просив їх задовольнити, з викладених у ній підстав, також підтримав апеляційну скаргу представника потерпілої в частині скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_13 , кожен окремо, не заперечували проти скасування вироку та направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції. Отже, суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.
Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
З положень ч.4 ст.95 КПК України слідує, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.
Так, з мотивувальної частини вироку слідує, що при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, послався на обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, встановлені досудовим розслідуванням (т.1, а.п.119).
Отже, встановивши, що злочин обвинуваченим вчинено за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, в порушення вимог ст.ст.370,374 КПК України, не сформулював належним чином обвинувачення, визнане доведеним, а лише зазначив встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення ОСОБА_9 злочину.
Окрім того, з вироку видно, що суд, обґрунтовуючи висновки про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, як на доказ його вини, послався на показання свідків, надані ними під час досудового розслідування, а також на показання захисника ОСОБА_13 , що є порушенням вимог ст.ст.23,95 КПК України.
На переконання суду, допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, є істотними і такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого ч.1 ст.415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права, законність та безпосередність дослідження доказів, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду цього кримінального провадження.
З огляду на те, що сторонами не порушується питання про повторне дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи поданих апеляційних скарг та ухвалити нове судове рішення за наслідками їх розгляду, оскільки не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.
Отже, керуючись принципом безпосередності дослідження доказів, суд апеляційної інстанції не в праві дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не були досліджені при апеляційному перегляді рішення суду.
Згідно з п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Враховуючи зазначені обставини та, з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та частково задовольнити апеляційну скаргу представника потерпілої, вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок з вищезазначених підстав, суд апеляційної інстанції не входить в обговорення апеляційних вимог представника потерпілої ОСОБА_8 , які необхідно перевірити при новому судовому розгляді, надати їм відповідну оцінку та ухвалити законне і справедливе рішення.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4