СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/102/18
Провадження №1-кп/547/32/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року смт. Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_11 ,
представник персоналу органу пробації ОСОБА_12 ,
розглянувши в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області відкрито кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , громадянин України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Слюзівка Семенівського району Полтавської області, громадянин України, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, освіта середня, раніше судимий:
- 14.10.2008 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, за ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 26.03.2010 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, за ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 22.06.2011 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, 360, 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На основі ст. 71 КК України приєднано позбавлення волі по вироку Семенівського районного суд Полтавської області від 26.03.2010. Кінцево засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі; умовно-достроково звільнений 15.11.2012, невідбутий строк 10 місяців, 28 днів;
- 10.03.2015 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до арешту на строк 3 місяці; звільнений 10.06.2015 по відбуттю покарання;
- 20.05.2016 Апеляційним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, 198, ч. 1 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 24.03.2016 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 198, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої злочином,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену і не зняту судимість, 08.12.2017 приблизно 09:00 год., маючи прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до господарства ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , де, продовжуючи доведення свого злочинного умислу до кінця, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з подвір`я господарства сталевий двоколісний господарський візок вартістю 410 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 13.12.2017). В подальшому обвинувачений із викраденим сталевим двоколісним господарським візком із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.
Також обвинувачений ОСОБА_4 11.12.2017 близько 19:00 год. перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , де з останнім вживали спиртні напої. Після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_13 ліг відпочивати. Після цього, ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скорившись тим, що його не бачить господар, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав дві алюмінієві каструлі ємкістю 40 л кожна загальною вартістю 960 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 14.12.2017). В подальшому обвинуваений із викраденими алюмінієвими каструлями із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.
Крім того обвинувачений ОСОБА_4 25.12.2017 близько о 23:00 год., перебуваючи на території господарства ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , біля будинку побачив велосипед марки "Мінськ" коричневого кольору чоловічого типу, який належав ОСОБА_9 , та, маючи прямий раптово виниклий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав даний велосипед вартістю 800 гривень (згідно довідки вартості від 23.01.2018 року). В подальшому обвинувачений із викраденим велосипедом із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 також 31.12.2017 близько 18:00 години, прибув до господарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , щоб позичити грошей на горілку, та, перебуваючи сам в одній з кімнат житлового будинку (прихожій), виявив на столі мобільний телефон марки SAMSUNG GT-E1080W чорно-синього кольору, що належить ОСОБА_8 . Після цього обвинувачений, діючи на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скорившись тим, що його не бачить господар, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав вказаний телефон вартістю 544 гривні (згідно висновку експерта з оцінки майна від 04.01.2018), в якому знаходилася сім-карта Vodafone вартістю 75 гривень кожна (товарний чек №17 ФОП ОСОБА_15 від 04.01.2018), після чого з викраденим телефоном, у якому знаходилася сім-карта Vodafone, із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Виходячи з викраденим телефоном з господарства ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 побачив металеві труби, що слугують опорою для паркану, яким огороджене господарство ОСОБА_8 та, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив повернутися до даного господарства пізніше та викрасти виявлені ним металеві труби. Продовжуючи доведення свого умислу до кінця, ОСОБА_4 31.12.2017 близько 20:00 год., повернувся до господарства ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав 5 металевих труб, діаметром 40 мм, висотою 1,5 метра та вартістю 127,50 грн. кожна (товарний чек №4 ФОП ОСОБА_16 від 04.01.2018), вартістю чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 637,50 грн. Таким чином своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1 256,50 грн.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України крадіжка (таємне викрадення чужого майна), вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 13.12.2017 близько 03:30 год., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно з подвір`я викрав алюмінієвий бідон ємкістю 40 л вартістю 725 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 14.12.2017). чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на вказану суму, але при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як він був виявлений працівником поліції Семенівського ВП ГУНП в Полтавській області.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України закінчений замах на крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену повторно.
Учасники судового провадження не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальних актах щодо діянь обвинуваченого, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини щодо діянь, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо його особи, досудової доповіді у вказаних межах.
Допитаний у згаданій вище частині обвинувачений свою провину визнав, погодився з усіма своїми діяннями щодо крадіжок, розміром шкоди, обсягом та вартістю викрадених речей.
Окрім зазначених діянь обвинувачений ОСОБА_4 02.01.2018 близько 07:00 год., перебуваючи в приміщенні зали очікування залізничного вокзалу в смт Семенівка Семенівського району Полтавської області, маючи прямий заздалегідь обдуманий умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, відкрито викрав із дорожньої сумки потерпілого ОСОБА_10 гроші в сумі 100 гривень, після чого, продовжуючи доведення свого злочинного умислу до кінця, без застосування чи погрози застосування насильства, відкрито заволодів телефоном марки SAMSUNG GT-S 5830 і чорного кольору, вартістю 307 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 12.01.2018), з картою пам`яті Kingston micro SD об`ємом пам`яті 16 Gb, вартістю 215 грн. (згідно висновку експерта з оцінки майна від 12.01.2018) та сім-картою «Київстар» вартістю 25 грн (товарний чек №7 ФОП ОСОБА_17 від 12.01.2018), який знаходився у руках потерпілого ОСОБА_10 . Після цього обвинуваений із викраденим із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 647 грн.
Тим самим, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував здійснення ним відкритого заволодіння грошима і мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_10 . Обвинувачений забрав у нього гроші і телефон тоді, коли потерпілий спав, цього ніхто не бачив. Двоє свідків і потерпілий говорять неправду. Усі у той час перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Проте доказами саме відкритого заволодіння обвинуваченим коштами і телефоном потерпілого є надані у судовому засіданні покази потерпілого і свідків, тобто трьох осіб, а заперечення обвинуваченим саме факту відкритого заволодіння майном суд розцінює як один із можливих способів захисту від пред`явленого обвинувачення.
Так, допитаний щодо цього у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав показання, що в районі нового року випивав разом із обвинуваченим і потерпілим, зранку були у приміщенні залізничної станції смт Семенівка. В.В. ОСОБА_19 тримав у руках мобільний телефон, ОСОБА_4 просив дати позвонити, а потерпілий не давав. Тоді обвинувачений вихопив із руки потерпілого сенсорний телефон і пішов на вихід із станції. Потерпілий просив повернути телефон, але обвинувачений не віддавав. Відібрання грошей свідок не бачив.
Свідок ОСОБА_20 дала свідчення, що вони були на залізничній станції, випивали. ОСОБА_10 сидів у приміщенні на лавці. Виникла суперечка, обвинувачений забрав у потерпілого із руки телефон. Після цього свідок, щоб уникнути подальшого конфлікту, зразу вийшла з вокзалу. Свідок знає, що потерпілий звернувся до касира і потім з`явилася поліція. Відібрання грошей свідок не бачила.
Потерпілий ОСОБА_10 дав показання, що вранці 02.01.2018 чекав у залі очікування залізничної станції на свою сестру, яка мала відвезти його у лікарню. Він повернувся під ранок потягом, мав 4 зламаних ребра. У приміщенні були обвинувачений і свідки, потерпілий дав їм кошти і також випив з ними 50-100 гр горілки. В один момент обвинувачений підійшов до потерпілого, витяг із його сумки штани, а із штанів гроші, близько 100 грн. Обвинувачений раніше бачив звідки він брав гроші. Також обвинувачений "притис" потерпілого до лавки і вихопив у нього з руки мобільний телефон чорного кольору. Через зламані ребра потерпілий нічого не робив, не перешкоджав обвинуваченому.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, звільнився з місць позбавлення волі 02.11.2017, не працює, раніше судимий неодноразово, перебуває на диспансерному обліку у нарколога і психіатра.
Актом судово-психіатричного експерта від 15.01.2018 № 19 встановлено, що ОСОБА_4 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки розладу особистості органічного походження, ускладненого синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю. В період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням та недоумством і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у ОСОБА_4 психічний розлад не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказані період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 страждає на синдром залежності внаслідок вживання алкоголю, в зв`язку з чим потребує лікування.
Отже обвинувачений ОСОБА_4 вчинив усі вказаних діянь у стані осудності, не у стані обмеженої осудності, а тому за правилами ст. 19, 20 КК України може підлягати кримінальній відповідальності за вчинені діяння.
За зазначених обставин, суд вважає встановленою і доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення яких він підлягає покаранню.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, у т.ч. не відображено у обвинувальних актах ні вчинення злочину щодо особи похилого віку, ні вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Щодо цього суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно досудової доповіді обвинувачений має періодичні підробітки, готовий нести покарання за крадіжки, а не грабіж, шкодує про свої вчинки; ризик повторного вчинення кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства є середнім; виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
При призначенні обвинуваченим покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкціях частин статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують покарання; досудову доповідь.
Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів має бути призначене у виді позбавлення волі за кожен із злочинів із визначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань згідно ч. 1 ст. 70 КК України
Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, передбачені ст. 75 КК України, не встановлені, у т.ч. з огляду на вчинення обвинуваченим упродовж місяця через місяць після звільнення з місць позбавлення волі 6-ти корисливих діянь.
Обвинувачений повністю визнав цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з нього на її користь 2000 грн як відшкодування моральної шкоди, завданої викраденням у неї візка і каструль. Захисник не заперечував щодо цієї позиції обвинуваченого.
Відтак, ураховуючи визнання обвинуваченим цивільного позову суд задовольняє його повністю, оскільки відшкодування моральної шкоди потерпілому від злочину передбачено і відповідає приписам ст.ст. 23, 1166, 1167, 1177 Цивільного кодексу України.
Речові докази, які повернуто потерпілим, - залишити потерпілим.
Процесуальні витрати не встановлено.
З метою забезпечення виконання вироку задовольнити клопотання прокурора та обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши обвинуваченого під варту у залі судового засідання.
Початком строку відбування обвинуваченим покарання є 27.04.2018, що є датою його взяття під варту.
Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 127-129, 349, 368, 371, 373 376, 392 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, за якими призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту у залі судового засідання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 квітня 2018 року.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 2000,00 грн моральної шкоди, як потерпілій від кримінального правопорушення.
Речові докази, які повернуто потерпілим, залишити потерпілим.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України (окрім обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1