Справа № 204/6977/18
Провадження № 1-кс/204/2410/18
УХВАЛА
іменем України

21 вересня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужування цим майном у будь-який спосіб, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням, погодженим із повноважним прокурором, про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуваються матеріали кримінального провадження №0001474 за ч.4 ст.190 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 серпня 2018 року. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в невстановлений слідством дату та час, в невстановленому місці здійснила підроблення офіційного документу, а саме паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 20 червня 2007 року, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 16 липня 2010 року КЖЕП «Південне», згідно з розпорядженням №64-10 та зареєстрованого 27 вересня 2010 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер витягу 27450952, з метою їх подальшого використання у своїх злочинних діях. Після чого, на початку серпня 2018 року, точну дату під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_6 , достовірно розуміючи, що вона не є ОСОБА_7 , та квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить не їй, видаючи себе за ОСОБА_7 , як власника об`єкта нерухомості, за допомогою всесвітньої мережі інтернет на сайті «ОЛХ» виклала оголошення щодо продажу вищезазначеної квартири за 32000 доларів США. З метою реального продажу квартири, шляхом обману, діючи з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, знайшовши покупця квартири ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21 серпня 2018 року, приблизно о 16 год. 00 хв. знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_8 . ОСОБА_6 видаючи себе за власницю квартири ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що документи права власності на об`єкт нерухомості та паспорт громадянки України ОСОБА_7 , які в неї перебувають є підробними, уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11 грудня 2001 року Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , іменована як «продавець», та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іменована як «покупець» зобов`язується за цим договором передати у власність ОСОБА_9 , квартиру, а ОСОБА_9 , зобов`язується прийняти і сплатити за неї обумовлену грошову суму. Квартира, що відчужується за даним договором, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до договору купівлі-продажу №509 виданого 21 серпня 2018 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 991424 гривень, що є особливо великим розміром. Таким чином ОСОБА_6 шляхом обману, заволоділа чужим майном потерпілої ОСОБА_9 , чим спричинила майнової шкоди на зазначену суму, після чого з місця укладення договору, пішла в невідомому напрямку. Умисні дії ОСОБА_10 , що виразилися у заволодінні чужого майна шляхом обману, вчиненого в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч.4 ст.190 КК України. Під час досудового розслідування допитану потерпілу ОСОБА_4 , яка пояснила, що 21.08.2018 року вона у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_8 відповідно до договору купівлі-продажу №509 у ОСОБА_6 , яка представилась як ОСОБА_7 (власниця квартири) придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за 991424 гривень, після чого наступного дня до неї прийшла справжня ОСОБА_7 та повідомила, що квартиру вона не продавала. Свідчення потерпілої підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, а саме доданими до заяви про кримінальне правопорушення завіреними копіями документів, на які вона посилається у заяві про кримінальне правопорушення, а також окремо наданими останнім копіями документів. 12 вересня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що є особливо тяжким складом злочину, та санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Під час проведення допиту свідок ОСОБА_8 пояснила, що 21 серпня 2018 року нею приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округо було засвідчено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покупцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При складанні договору купівлі-продажу був присутній представник «Юнекс Банку» ОСОБА_11 19 вересня 2018 року під час проведення впізнання осіб за фотознімками свідок ОСОБА_8 впізнала особу під №2 як продавця (власницю) квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка видала себе за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення допиту свідок ОСОБА_11 пояснив, що 21 вересня 2018 року приблизно о 16 год. 00 хв., за проханням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округо ОСОБА_8 він прибув до нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснивши перевірку документів, які посвідчують особу продавця ОСОБА_7 та покупця квартири ОСОБА_4 , ознайомив останніх з умовами переведення грошових коштів, після чого підписав квитанції на здійснення взаєморозрахунків між покупцем та продавцем. 20 вересня 2018 року під час проведення впізнання осіб за фотознімками свідок ОСОБА_11 впізнав особу під №3, як продавця (власницю) квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка видала себе за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 вересня 2018 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округо ОСОБА_8 було витребувано завірені належним чином копії документів, за якими було складено договір купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 . Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, оскільки дана квартира є речовим доказом, вона знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити. Пояснив, що є підстави вважати, що зазначене в клопотанні нерухоме майно, може бути повторно відчужене.

Власник майна ОСОБА_4 просила задовольнити клопотання про арешт майна, вважає, що квартиру можуть відчужити без її згоди, вона туди боїться приходити.

Судом заслухано прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та досліджено додані до клопотання документи.

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий, за погодженням з повноважним прокурором, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався, доказів вважати, що таке майно може бути відчужене слідчим, за погодженням з повноваженим прокурором, суду не надано. Власник майна ОСОБА_4 також будь-яких доказів вказаного суду не надала, доводи, що нерухоме майно може бути відчужене гуртується лише на припущеннях.

Отже, клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону та не містить належного обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна, що суперечить п.1 ч.2 ст. 171 КПК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужування цим майном у будь-який спосіб повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: