Справа № 642/2039/18
Провадження №1кп/642/489 /18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000943 від 15.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, м. Самара, росіянина, громадянина Росії, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, суд

в с т а н о в и в :

14.04.2018 року приблизно о 13:30 ОСОБА_4 , знаходячись на станції «Харків - Пасажирський» за адресою: м. Харків, Привокзальна площа, 1 біля входу до головних кас, побачив раніше йому невідомого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спав присівши на сходинки входу до головного залу кас. Після цього у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з правого карману штанів надягнутих на потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 373 гривні.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 помістивши вказані грошові кошти у поліетиленовий пакет, який знаходився при ньому, вважаючи способи укриття спланованого ним злочину достатнім для його вчинення, зник з місця вчинення злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальний збиток на суму 373 гривні.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2018 року приблизно о 13:30 ОСОБА_4 , знаходячись на Привокзальній площі, 1 станції «Харків - Пасажирський» біля входу до головних кас, побачив раніше йому невідомого ОСОБА_5 який спав присівши на сходинки входу до головного залу кас. Після цього у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, витягнув з правого карману штанів надітих на потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 373 гривні та посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 виданого 15.07.2015 року. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, з метою використання в особистих цілях, безоплатного проїзду в громадському транспорту.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 помістив посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 виданого 15.07.2015 року у поліетиленовий пакет, який знаходився при ньому, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Крім того, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, фактичних обставин не оспорював, щиросердо розкаявся у скоєному та пояснив, що дійсно 14.04.2018 року скоїв крадіжку грошей та посвідчення учасника бойових дій у потерпілого ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжує його покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, вищенаведені обставини, дані про його особу, те, що він є пенсіонером, отримує пенсію, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять грн.)

за ч.1 ст. 357 КК України у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.)

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять грн.).

Речові докази грошові кошти в сумі 373 грн., та посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1