Номер провадження: 11-кп/785/841/18
Номер справи місцевого суду: 495/4177/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2018 року у кримінальному провадженні №0000776, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, росіянина, розлученого, освіта середньотехнічна, до арешту працюючого тренером-викладачем комунального закладу МЦДТ м. Білгород -Дністровський, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , 2002 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 01.04.2015 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, тобто з 01.04.2015 року до набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 стягнуто 20 000 гривень матеріальної шкоди та моральна шкода в сумі 40 000 гривень.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат,-

встановив:

Вказаним вироком встановлено, що 31.03.2015 року, приблизно о 20 годині 25 хвилин, між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 , які перебували по АДРЕСА_1 , виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязливих стосунків, в ході якої обвинувачений ОСОБА_8 наніс два удари ножем в область шиї потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення шиї, від яких потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні злочину та правильність його кваліфікації, просить пом`якшити йому покарання до 7-ми років позбавлення волі; повернути його старшому сину вилучені для експертизи речі, а саме мобільний телефон, шкіряну куртку коричневого кольору, спортивні штани зеленого кольору та красну байхову сорочку; стягнути суму матеріального збитку відповідно до затрачених, згідно квитанцій, грошових коштів.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, обвинувачений зазначає, що суд не врахував його клопотання про застосування ст. 66 КК України, той факт, що він раніше не судимий, є батьком неповнолітнього сина, позитивно характеризується з місця роботи та місця проживання, а також вказує на його пенсійний вік та довідки про стан здоров`я в ОСІ за період з 03.04.2015 року. Також обвинувачений ОСОБА_8 просить звернути увагу на те, що вилучені речі, а саме мобільний телефон, шкіряна куртка коричневого кольору, спортивні штани зеленого кольору та красна байхова сорочку для нього, як пенсіонера, мають матеріальну цінність, а тому просив дані речі повернути його старшому сину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого і просили її задовольнити; думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити вирок без змін, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд при ухваленні вироку не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є батьком неповнолітнього сина, позитивно характеризується з місця роботи та місця проживання, а також не враховано його пенсійний вік та довідки про стан здоров`я в ОСІ за період з 03.04.2015 року.

Згідно вироку районного суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів врахувала: суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, його стан здоров`я, те що він не одружений, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_10 , 2002 року народження.

Крім цього, у вступній частині вироку зазначено дату народження ОСОБА_8 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі чого апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом повністю враховані дані ОСОБА_8 , в тому числі стан його здоров`я та пенсійний вік.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_8 характеризується задовільно. Так, в матеріалах справи є характеристика з місця роботи ОСОБА_8 від 16.09.2015 року, згідно якої він характеризується позитивно, однак ОСОБА_8 працював в КЗ «Міський Центр дитячої творчості» на посаді керівника спортивно-оздоровчого клубу «Атлант» з 2001 року по 01.04.2015 року (т. 3 а. с. 140).

Згідно характеристики за місцем проживання, виданої головою ОСББ «Фенікс» ОСОБА_12 , ОСОБА_8 характеризується задовільно (т. 1 а. к. п. 126), а згідно характеристики, виданої ДІМ Б.-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 , від 01.04.2015 року, ОСОБА_8 характеризується за місцем проживання негативно (т. 1 а. к. п. 136).

Також, з матеріалів справи встановлено, що 01.04.2015 ОСОБА_8 був затриманий та 02.04.2015 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 1 а. к. п. 43-44, 48-50; т. 3 а. с. 21), а з 03.04.2015 року по теперішній час ОСОБА_8 знаходиться в ДУ «Ізмаїльська установа виконання покарань (№22)», згідно характеризуючих обвинуваченого даних з ДУ «Ізмаїльська установа виконання покарань (№22)», ОСОБА_8 за час тримання показав себе з позитивного боку, заохочення та стягнення до ОСОБА_8 не застосовувалися (т. 3 а. с. 205, 206).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині того, що районний суд не прийняв до уваги позитивну характеристику ОСОБА_8 з місця роботи та місця проживання, та погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_8 характеризується задовільно.

З висновком районного суду про відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, апеляційний суд погоджується, виходячи з того, що в діях ОСОБА_8 відсутні передбачені ч. 1 ст. 66 та ч. 1 ст. 67 КК України обставини, а задовільну характеристику, відсутність судимостей, стан здоров`я обвинуваченого, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини районний суд правильно врахував в якості характеризуючих обвинуваченого ОСОБА_8 даних.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено. Районний суд також вірно врахував суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, задовільну характеристику, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, його стан здоров`я, те що він не одружений, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_10 , 2002 року народження.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді восьми років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо вирішення долі речових доказів, яке повністю відповідає вимогам ч. ч. 1, 9, 10 статті 100 КПК України.

Відповідно до рішення районного суду шкіряна куртка коричневого кольору, спортивні штани зеленого кольору, батнікова сорочка в червону та чорні полоси, що належать ОСОБА_8 , підлягають знищенню. Мобільний телефон ОСОБА_8 повернуто засудженому ОСОБА_8 .

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4