Справа № 640/3600/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
В ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , суд в порядку ст.331 КПК України на обговорення поставив питання щодо продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки у останнього строк тримання під вартою закінчується 29.12.2017 р.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу, посилаючись на існування у обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують мати місце на даний час, а саме при зміні обстановки він може переховуватись від суду, впливати на свідків, які ще не допитані по справі.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 проти продовження міри запобіжного заходу заперечували, посилалися на те, що по справі відсутні докази які б вказували на скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення. Ризики на які посилається прокурор не доведені, просили змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
На даний час по кримінальному провадженню судовий розгляд триває.
При вирішенні питання доцільності продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків. Крім того, недопитані свідки по справі, які є знайомими обвинуваченого.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд на підставі ч.4 ст. 183 КПК України не визначає обвинуваченому розмір застави.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу тримання під вартою до 08 лютого 2018 року.
В задоволені клопотання захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3