В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/446/18

26 квітня 2018 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000074 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, без освіти, не працюючої, неодруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, яка засуджена вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.04.2018 року за ст.15 ч.2, ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу (вирок не набрав законної сили);

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України;

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 вчинила крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Злочин вчинила при таких обставинах:

21 березня 2018 року ОСОБА_5 приїхала до селища Богородчани Івано-Франківської області, маючи намір піти на місцевий ринок. Близько 11 год. 15 хв., ОСОБА_5 проходячи торговими рядами ринку по вул.Шевченка в селищі Богородчани, біля однієї з торгових палаток побачила ОСОБА_6 , яка при собі мала жіночу сумочку з особистими речами. Побачивши у відкритій сумці гаманець, у ОСОБА_5 відразу виник умисел вчинити крадіжку гаманця. З цією метою, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшла до ОСОБА_6 та витягла з сумки потерпілої гаманець у якому були грошові кошти в сумі 2700 грн. та 7 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 21.03.2018 року становили 184 грн.

Своїми діями заподіяла майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 2994 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих дій визнала повністю. Пояснила, що дійсно зранку 21.03.2018 року приїхала в селище Богородчани з подругою на ринок, маючи на меті при сприятливих обставинах скоїти крадіжку. Проходячи повз торгові ряди, побачила жінку, яка вибирала товар. При цьому звернула увагу, що жіноча сумочка, яку жінка тримала на плечі, була відкрита, а в ній помітила гаманець. Відразу ж у неї виник умисел на вчинення крадіжки гаманця. Скориставшись тим, що жінка була зайнята вибором товару, рукою таємно витягнула з сумки гаманець і відразу ж пішла з того місця. Але відійшовши недалеко, побачила, що потерпіла наздоганяє її, а тому викинула гаманець на землю, а сама спробувала втекти, але була затримана сторонніми людьми, які викликали поліцію. У скоєному щиро розкаялася. Пояснила, що сама утримує двох малолітніх дітей, є одинокою матір`ю і розраховувала на те, що зможе у такий спосіб покращити своє матеріальне становище. Однак свої життєві погляди переглянула, усвідомила неминучість покарання і можливість бути розлученою зі своїми дітьми, в даний час знайшла роботу, а тому запевнила, що подібне більше не повториться. Просила суворо не карати.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, підсудна вказала про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримали прокурор, потерпіла та захисник. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за пред`явленим обвинуваченням за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Повторність, як кваліфікуюча ознака має місце внаслідок того, що ОСОБА_5 засуджена 24.03.2018 року вироком Тлумацького районного суду за ч.2.ст.15, ч.1 ст 185 КК України за фактом закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, що було скоєно 03.02.2018 року.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, її характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого нею діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, а також наявність на утриманні обвинуваченої, яка є одинокою матір`ю, двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За наведених обставин, з урахуванням особи ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що до підсудної можливо застосувати ст.69 КК України і застосувати більш м`яке покарання, ніж визначене в санкції статті 185 ч.2 КК України. Суд вважає, що покарання у виді громадських робіт за встановлених обставин, буде достатнім для досягнення цілей, визначених ст. 65 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Виходячи з наведеного, покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що визначене за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.04.2018 року, підлягатиме самостійному виконанню, у разі набрання цим вироком законної сили .

Цивільний позов по справі не заявлявся, процесуальних витрат по справі не понесено.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя