Справа № 584/738/17
Провадження 1-в/574/18/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду заяву засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення вироку суду та про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення,

в с т а н о в и в:

Вироком Буринського районного суду Сумської області від 22.01.2018 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України та засуджений до покарання, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просив роз`яснити йому вирок Буринського районного суду Сумської області від 22.01.2018 року та зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України в попередній редакції.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою заяву підтримав частково, пояснивши, що вирок Буринського районного суду йому зрозумілий, однак просив зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, оскільки він вчинив злочин до внесення змін до ч.5 ст.72 КК України, а тому суд повинен був зарахувати йому відбуту частину покарання з моменту вступу в законну силу вироку Путивльського районного суду Сумської області і до 24.09.2017 року.
Суд, вислухавши доводи прокурора, який вважав, що заява засудженого є необґрунтованою, думку захисника, яка вважала, що вирок суду є зрозумілим, а підстав для задоволення заяви засудженого немає, приходить до наступних висновків.

Щодо необхідності роз`яснення вироку Буринського районного суду від 22.01.2018 року суд зважає на таке.
Відповідно до ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`ясняє своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Тобто, згідно з вимогами вищевказаної норми КПК України, роз`яснення судового рішення можливе у випадку, якщо воно є нечітким за змістом, містить положення, які викликають суперечки щодо його неоднакового тлумачення висновків суду і розуміння під час виконання, при цьому суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду.

Між тим із заяви засудженого ОСОБА_5 не вбачається в чому саме для нього є незрозумілим вирок Буринського районного суду Сумської області від 22.01.2018 року, оскільки його заява є неконкретною і не містить посилання на його частини, що для засудженого є незрозумілими.

Як вбачається з матеріалів справи зазначений вирок викладений доступно, логічно та послідовно, сформульовані судом висновки є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного тлумачення, у висновках містяться посилання на відповідні положення закону, яким керувався суд при постановленні вироку, а резолютивна частина цього судового рішення містить чіткий і зрозумілий висновок.

При цьому в судовому засіданні засуджений повідомив, що вирок Буринського районного суду від 22.01.2018 року є в теперішній час йому зрозумілим.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що заява засудженого в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів засудженого про необхідність зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення суд вважає, що вона також не ґрунтується на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягає.
Зокрема, пуктом 2 частини 2 статті 539 КПК України встановлено, що до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

Відповідно до пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Встановлено, що до 21.06.2017 року частина 5 ст.72 КК України ( в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VІІІ) передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21.06.2017 року набрала чинності нова редакція цієї статті (від 18.05.2017 року №2046-VІІІ), відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Як вбачається з матеріалів судового провадження 23.06.2017 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Путивльського районного суду за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. При цьому ні вході досудового розслідування, ні вироком суду запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався взагалі.
Зазначений вирок суду набрав законної сили 25.07.2017 року (а.с.45-46).
Ухвалою цього ж суду від 18.12.2017 року було визначено строк відбування покарання ОСОБА_5 , який необхідно було обраховувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду (а.с.89).
Засуджений фактично був затриманий та поміщений до ІТТ №3 м. Глухів з метою виконання вироку суду 24.09.2017 року (а.с.84-86).
При цьому, Буринський районний суд Сумської області 06.11.2017 року прийняв ухвалу про етапування його до Сумського СІЗО з метою розгляду нового кримінального провадження, однак запобіжний захід відносно ОСОБА_5 також не обирався (а.с.65).
Ухваливши вирок 22.01.2018 року, яким ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України до покарання, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць, суд обрав запобіжний захід до набрання цього вироку законної сили та зарахував відбуте покарання за попереднім вироком Путивльського районного суду від 23.06.2017 року.

Таким чином встановлено, що відносно ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою ні вході досудового розслідування кримінального провадження, ні в ході судового провадження не обирався до самого дня ухвалення вироку.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність , що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншими чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Між тим, враховуючи, що попереднє ув`язнення до засудженого ОСОБА_5 до 21.06.2017 року не застосовувалося, не зважаючи на те, що злочин, за який останній був засуджений, скоєний раніше, в суду відсутні передбачені законом підстави для застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VІІІ як і до періоду перебування під вартою засудженого після постановлення вироку Буринського районного суду до набрання ним законної сили.
При цьому, доводи ОСОБА_5 про зарахування в строк відбування покарання часу з моменту вступу вироку Путивльського районного суду Сумської області, тобто з 25.07.2017 року, і до 24.09.2017 року, не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, так як будь-яких відомостей, що засуджений в цей період відбував покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 23.06.2017 року матеріали справи не містять.
З врахуванням наведених норм права, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.372,380,537,539 КПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про роз`яснення вироку суду та про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: