справа № 688/788/15-к
провадження № 51-597км17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2018 року м. Київ

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 119 та частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК);
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сновичів Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_2 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК;
ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя

АДРЕСА_3 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК;
ОСОБА_10 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК;
ОСОБА_11 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Черніва Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_5 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК.
Оскаржені судові рішення

1. За вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2015 року було засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_7 за частиною 2 статті 121 КК на строк 7 років 6 місяців, за частиною 2 статті 296 КК на строк 1 рік 6 місяців, а на підставі статті 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк 7 років 6 місяців;
ОСОБА_8 за частиною 2 статті 296 КК на строк 1 рік;
ОСОБА_9 за частиною 2 статті 296 КК на строк 1 рік;
ОСОБА_10 за частиною 2 статті 296 КК на строк 1 рік 6 місяців;
ОСОБА_11 за частиною 2 статті 296 КК на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі статті 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з іспитовим строком тривалістю 1 рік, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців.
2. Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 15 травня 2017 року вирок місцевого суду змінив. Цей вирок скасовано в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 2 статті 121 КК та стягнення з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по 15 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_12 Перекваліфіковано діяння ОСОБА_7 на частину 1 статті 119 КК та призначено покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів засудженому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до частини 5 статті 72 КК ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та ухвалено вважати його таким, що відбув покарання повністю.
3. Судами встановлено, що 26 травня 2014 року приблизно о 00:45 поблизу магазину «Наша Ряба» на вул. Шевченка, 108 у м. Львові ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських мотивів, безпричинно вдарив кулаком у голову ОСОБА_13 , від чого останній, втративши рівновагу, впав на асфальт. Унаслідок падіння потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, від яких помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_5 .
4. Продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_7 , діючи в групі осіб, умисно вдарив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також намагався заподіяти тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .
5. У цей же час ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 вчинили хуліганські дії стосовно потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у тому числі й із заподіянням легких тілесних ушкоджень.
Вимоги і доводи учасників касаційного провадження

6. У касаційних скаргах прокурор та потерпіла ОСОБА_6 просять на підставах, що передбачені пунктами 1 і 2 частини 1ї статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
7. Правильність висновків судів про винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 КК, за який засуджено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у касаційних скаргах не оспорюється, а тому касаційним судом не перевіряється.
8. Суть доводів прокурора та потерпілої зводиться до того, що апеляційний суд неправильно кваліфікував діяння ОСОБА_7 (далі засуджений) за частиною 1 статті 119 КК, оскільки у справі міститься достатньо доказів на підтвердження його умислу заподіяти потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер.
9. На обґрунтування своєї позиції сторона обвинувачення наводить свій аналіз доказів, який свідчить про те, що засуджений, завдаючи удару потерпілому в голову, свідомо допускав, що може заподіяти тілесних ушкоджень, розумів можливі негативні наслідки своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали.
10. Прокурор вважає, що апеляційний суд порушив вимоги закону щодо безпосередності дослідження доказів, побудувавши свої висновки на показаннях свідків, які в цьому суді не допитувалися, та на документах, які цим судом не оглядалися.
11. Потерпіла вказує на безпідставну відмову апеляційного суду у задоволенні цивільних позовів про стягнення з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по 15 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , оскільки за хуліганські дії вчинені групою, до якої входили вказані особи, вони також мають нести відповідальність, у тому числі й в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Позиції інших учасників судового провадження

12. Засуджені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 подали письмові заперечення на касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 , у яких, наводячи аргументи щодо необґрунтованості вимог скаржниці, просили залишити ухвалу апеляційного суду без зміни.
13. У судовому засіданні прокурор підтримав касаційні скарги прокурора та потерпілої.
14. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

15. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подані скарги необхідно задовольнити частково на таких підставах.
16. Ухвала апеляційного суду це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку чи ухвали, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона має відповідати тим же вимогам, що й рішення суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, як це передбачено статтею 370 КПК.
17. Виходячи з системного аналізу положень глав 4 та 31 КПК законодавець зобов`язує суд апеляційної інстанції, за наявності суперечливих доказів, що мають істотне значення для висновків суду і на яких ґрунтується судове рішення, здійснити їх перевірку шляхом дослідження матеріалів провадження, допиту свідків, понятих, залучення спеціалістів, експертів тощо.
18. Відповідно до частини 4 статті 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Положення статті 94 КПК зобов`язують суд оцінювати кожен доказ, спираючись на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження. При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.
19. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
20. Суд апеляційної інстанції при перегляді вироку належно не виконав зазначених приписів закону.
21. Як убачається з матеріалів провадження, потерпілому ОСОБА_13 було заподіяно дві травми голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а саме: травму потиличної частини голови, яка характерна для удару об широку (необмежену) поверхню внаслідок падіння з прискоренням, та ушкодження, отримане від дії тупого предмета (можливо ноги) на скроневу ділянку голови при фіксованому її положенні до твердого покриття.
22. Апеляційний суд, обмежившись лише дослідженням результатів судово-медичної експертизи, без її детального аналізу, зазначив в ухвалі, що висновки місцевого суду в частині кваліфікації вчиненого засудженим діяння за частиною 2 статті 121 КК, умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
23. Однак, обґрунтовуючи в ухвалі висновок про відсутність у засудженого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, послався виключно на докази, які містяться у вироку суду першої інстанції, зокрема пояснення експерта ОСОБА_18 , потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яких проте не було безпосередньо допитано під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.
24. Отже, апеляційний суд усупереч законодавчим приписам не дослідив безпосередньо інших зібраних у провадженні доказів, зазначивши в ухвалі, що пред`явлене засудженому обвинувачення не співпадає з обставинами установленими при судовому розгляді. Таким чином, обставин, що впливають на кваліфікацію вчиненого, не було належно досліджено, а суд апеляційної інстанції дав іншу оцінку доказам у провадженні, ніж суд першої інстанції, що не відповідає принципу безпосередності дослідження доказів та положенням пункту 16 частини 1 статті 7, статтям 23, 370, 419 КПК.
25. Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції дійти безсумнівного висновку щодо правильності кваліфікації діяння засудженого, це питання має бути предметом перевірки за правилами глави 31 КПК.
26. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , апеляційний суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями вказаних осіб та смертю ОСОБА_13 . Проте, за змістом позовної заяви з доповненнями, яку суд безпосередньо не дослідив, потерпіла ОСОБА_6 ставила вимогу про відшкодування моральної шкоди, що була заподіяна внаслідок спільних хуліганських дій усіх винних осіб. Переконливих аргументів на спростування такої позиції потерпілої апеляційний суду в ухвалі не навів.
27. Крім того, як убачається з резолютивної частині ухвали, суд прийняв рішення про скасування вироку Шевченківського районного суду м. Львова в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 2 статті 121 КК та водночас змінив цей вирок, перекваліфікувавши дії засудженого на частину 1 статті 119 цього Кодексу. Таким чином апеляційний суд в ухвалі допустив істотні суперечності, що є неприпустимим з огляду на положення частини 1 статті 407, пункту 3 частини 1 статті 419 КПК.
28. Зазначені порушення кримінального процесуального закону є істотним, з огляду на вимоги частини 1 статті 412 КПК.
29. Оскільки ухвалу апеляційного суду було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона підлягає скасуванню на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Отже, зважаючи на доводи та вимогу сторони обвинувачення в касаційних скаргах, їх слід задовольнити частково.
30. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, у тому числі шляхом судового слідства, перевірити доводи, наведені в апеляційній скаргах сторони захисту, крім того, перевірити інші доводи, зазначені у касаційних скаргах прокурора та потерпілої, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням ст. 370 КПК з урахуванням приписів ст. 439 цього Кодексу.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
ухвалив:
Касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3