Справа № 303/3598/18
Провадження № 1-в/303/149/18
У Х В А Л А
22 червня 2018 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: власника арештованого майна ОСОБА_3
представника власника адвоката- ОСОБА_4
прокурора Мукачівської
місцевої прокуратури ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві, клопотання про скасування арешту майна, подане в порядку ст. 174 КПК України, власником арештованого майна ОСОБА_3 ,
Клопотання мотивовано тим, що вона ОСОБА_3 , на підставі Договору-купівлі продажу № 826 від 13.05.2015 року набула право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , та зареєструвала право власності 13.05.2015 року у Реєстрі прав на нерухоме майно, що стверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2018 року.
У судовому засіданні власник арештованого майна, ОСОБА_3 просила задоволити клопотання з наведених у ньому підстав та скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року, на належну їй квартиру АДРЕСА_1 .
Представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_4 , просила клопотання ОСОБА_3 задоволити, посилаючись на те, що власник майна не була присутня в судовому засіданні при вирішенні клопотання про арешт майна. Про арешт належного їй майна дізналася тільки 13.06.2018 року будучи у нотаріуса з метою відчуження квартири. Її довіритель є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , однак обмежена у праві власності в частині розпорядження належним їй майном, не маючи жожного відношення до кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 .
Розглянувши дане клопотання та заслухавши позицію власника та представника власника арештованого майна, прокурора, оглянувши матеріали клопотання про арешт майна, матеріали додані до клопотання про скасування арешту,суд приходить до наступного висновку:
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Суду не надано даних, що станом на час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, ОСОБА_3 власник арештованого майна, являється одним із перелічених у ч. 5 ст. 170 КПК України, суб`єктом кримінального провадження.
У судовому засіданні представником заявника наголошувалось на тому, що ОСОБА_3 є законним та добросовісним власником зазначеного ним у клопотанні заарештованого майна, що було придбано та зареєстровано у передбаченому законом порядку та реалізовував своє право щодо свободи користування та розпорядження, як добросовісний набувач майна.
За таких обставин, суд вважає, що прокурором не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, - як арешт майна, з чим кримінально процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна.
Враховуючи, що правова підстава для арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 , взагалі спростовується вироком Мукачівського міськрайонного суду від 12.10.2017 року за ч 1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 та ч.4 ст.358 КК України відносно ОСОБА_9 , згідно якого, предметом злочинного посягання ОСОБА_10 , шляхом шахрайства були грошові кошти, отримані потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 від продажу квартири АДРЕСА_1 , з метою подальшого придбання будинку в межах Мукачівського району, які ОСОБА_10 привласнила та використала у власних потребах, а зобов`язання щодо пошуку та придбання будинку не виконала (епізод 15 мотивувальної частини вироку суду), суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Тобто спростовується той факт, що арештоване майно - квартира АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_3 , - є об`єктом злочинного посягання у кримінальному провадженні.
Крім того, власник майна ОСОБА_3 , не є підозрюваним, обвинуваченим, не несе відповідальність за дії підозрюваного, обвинуваченого та не є юридичною особою щодо якої здійснюється провадження, а відтак клопотання про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.
На підставі вище наведеного, керуючись: ст.174 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання про скасування арешту майна, подане в порядку ст. 174 КПК України, власником арештованого майна ОСОБА_3 , - задоволити.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається особі, за клопотанням якої було арештовано майно та особі, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1