Справа №591/3728/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/444/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

19 лютого 2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки відповідно п. «а» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він має тяжкі захворювання, які виникли під час відбування покарання, наявність батьків похилого віку, що його батько є інвалідом ІІ групи, а також співмешканки, яка внаслідок пережитого емоційного стресу втратила дитину та потребує підтримки, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді його клопотання. Крім цього, засуджений просить врахувати, що він повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, щиро розкаявся та сприяв слідству у їх розкритті.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. «а» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIІІ, амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Як вбачається з встановлених місцевим судом обставин та особової справи засудженого, ОСОБА_8 був засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту (а.о.с.2-3).

Але до повного відбуття покарання, призначеного вищевказаним вироком, вчинив нові злочини.

Так, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 24.07.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21.11.2017 року в частині обчислення початку строку відбування покарання, в іншій частині залишеного без зміни, ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі (а.о.с.23-25, 27-28).

Згідно з вироком суду від 24.07.2017 року, ОСОБА_8 21.05.2016 р., 02.06.2016 р. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, а 04.07.2016 р., 14.08.2016 р. та 15.08.2016 р. вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.185 КК України (а.о.с.23-25).

За таких обставин, оскільки ОСОБА_8 вчинив умисні злочини до повного відбуття покарання за попереднім вироком, що в розумінні п. «а» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» виключає застосування будь-яких положень згаданого Закону, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» і правомірно відмовив в задоволенні клопотання останнього.

Посилання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що він має тяжкі захворювання, наявність батьків похилого віку, співмешканки, яка потребує підтримки, та інше, не мають правового значення для вирішення питання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки сам факт вчинення ним після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, умисних злочинів, відповідно до п.«а» ст. 9 цього Закону, незалежно від тяжкості вчиненого злочину та інших обставин, унеможливлює застосування до нього амністії на підставі вказаного закону.

Отже, доводи апелянта про те, що він є суб`єктом амністії, не ґрунтуються на законі.

Підстав для скасування судового рішення, що оскаржується, та задоволення клопотання засудженого, колегія суддів не знаходить, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIІІ, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4