Справа № 1-125/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2013 Подільського районного суду м.Києва в складі:

головуючого судді Отвіновського П. Л.
секретарівДумс І.В., Кочубей Є.В.,
за участі прокурораДемченка Г.В.,
підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_5,

захисників Сидоренка Д.І., Овчаренка А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Єнакієво Донецької області, громадянина України, українця, раніше не судимого, з вищою освітою, одруженого, працюючого на час затримання прокурором з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, зареєстрованого на час затримання АДРЕСА_2, проживав: АДРЕСА_3,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, громадянина України, українця, раніше не судимого, з вищою освітою, одруженого, працюючого на час затримання старшим слідчим прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, на час затримання проживав: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року)

, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5, працюючи на посаді прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області та ОСОБА_4, працюючи на посаді старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, будучи службовими особами, які займають відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб між собою, вчинили незакінчений замах на одержання хабара у ОСОБА_8 в сумі 50 000 доларів США, тобто в особливо великому розмірі, а 02 і 08 квітня 2010 року одержали від нього частину цього хабара - в сумі 20 000 доларів США за виконання в інтересах ОСОБА_8 дій з використанням наданих їм службових повноважень за наступних обставин.

Так, наказом Генерального прокурора України № 1000 к від 19.08.09 ОСОБА_5 призначений на посаду прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. Відповідно до ст. 25 КПК України 1960 р. прокурор зобов'язаний в усіх стадіях кримінального судочинства своєчасно вживати передбачених законом заходів до усунення всяких порушень закону, від кого б ці порушення не виходили. Свої повноваження в кримінальному судочинстві прокурор здійснює незалежно від будь-яких органів і посадових осіб, підкоряючись тільки законові і керуючись вказівками Генерального прокурора України. Постанови прокурора, винесені відповідно до закону, є обов'язковими для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Статтею 227 КПК України 1960 р. передбачено, що, здійснюючи нагляд за виконанням законів органами досудового слідства, прокурор має право вимагати для перевірки кримінальні справи; зобов'язаний скасовувати незаконні і необґрунтовані постанови слідчих; має право давати письмові вказівки про розслідування злочинів, про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу, кваліфікацію злочину і проведення окремих слідчих дій; має право передавати справу від одного слідчого іншому з метою забезпечення найбільш повного і об'єктивного розслідування; зобов'язаний усунути слідчого від подальшого ведення досудового слідства, якщо він допустив порушення закону при розслідуванні справи.

Крім того, відповідно до наказу прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_5 № 6 від 25.09.09 «Про розподіл обов'язків між оперативними працівниками прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області» за ним закріплено нагляд за законністю при прийманні, реєстрації та вирішенні заяв і повідомлень про вчинені злочини або ті, що готуються при провадженні дослідчих перевірок і досудовому слідстві.

Таким чином, займаючи посаду прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, ОСОБА_5, виходячи з положень п. 1 Примітки до ст. 364 та п. 2 Примітки до ст. 368 Кримінального Кодексу України, був службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Також, наказом прокурора Київської області № 1125 від 28.11.07 ОСОБА_4 призначений на посаду старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 114 КПК України 1960 р. всі рішення про спрямування слідчих дій слідчий приймає самостійно. Постанови слідчого, винесені відповідно до закону, є обов'язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами і громадянами.

Таким чином, займаючи посаду старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, ОСОБА_4, виходячи з положень п. 1 Примітки до ст. 364 та п. 2 Примітки до ст. 368 Кримінального Кодексу України, теж був службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Однак, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 використали свої службові повноваження прокурора і слідчого відповідно в корисливих цілях - з метою особистого збагачення шляхом одержання хабара за наступних обставин.

Так, 10 серпня 2009 року до прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області із Департаменту контррозвідувального захисту економіки держави СБ України надійшли матеріали щодо розтрати майна директором Київського державного авіаційного підприємства (КДАП) "Універсал-Авіа" ОСОБА_8 15 вересня 2009 року прокурором з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_5 за наслідками прокурорської перевірки порушена кримінальна справа № 21-0284 за фактом розтрати чужого майна в особливо великих розмірах службовими особами КДАП "Універсал-Авіа", за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, розслідування якої доручено старшому слідчому вказаної прокуратури ОСОБА_4

20 січня 2010 року, в ході досудового слідства у цій справі, ОСОБА_4 порушив кримінальну справу щодо директора КДАП "Універсал-Авіа" ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а 25 січня 2010 року виніс постанову про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та постанову про оголошення його в розшук.

02 лютого 2010 року ОСОБА_4, за погодженням з прокурором з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_5, вніс подання до Солом'янського районного суду м. Києва про надання дозволу на затримання і доставку обвинуваченого ОСОБА_8 в суд під вартою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. За результатами розгляду цього подання суд виніс постанову від 02 лютого 2010 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 і його доставку в суд під вартою. Дізнавшись про розшук, ОСОБА_8 звернувся до свого знайомого ОСОБА_9, який раніше працював із ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ, з проханням дізнатись у останнього, чи дійсно стосовно нього порушена кримінальна справа, за яким фактом та яка міра запобіжного заходу йому може бути обрана. Виконуючи прохання ОСОБА_8, ОСОБА_9 09 лютого 2010 року зателефонував до ОСОБА_4 та попросив про зустріч з приводу розслідування ним однієї з кримінальних справ.

Відповідно до ст. 2 КПК України 1960 р. завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний. Статтею 4 КПК України 1960 р. передбачений обов'язок прокурора і слідчого вжити всіх передбачених законом заходів до встановлення осіб, винних у вчиненні злочину, і до їх покарання. Відповідно до ст. 5 КПК України 1960 р. ніхто не може бути притягнутий як обвинувачений інакше ніж на підставах і в порядку, встановлених законом. Статтею 22 КПК України 1960 р. передбачено, що прокурор і слідчий зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Всупереч викладеному, припускаючи те, що ОСОБА_9 звернеться до ОСОБА_4 з приводу розслідуваної ним кримінальної справи щодо ОСОБА_8, а також усвідомлюючи зацікавленість ОСОБА_8 в тому, щоб стосовно нього не було обрано запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вирішили використати надані їм службові повноваження з метою особистого збагачення шляхом одержання хабара від ОСОБА_8 в особливо великому розмірі.

Цього ж дня - 09 лютого 2010 року, обговоривши наявні матеріали кримінальної справи № 21-0284 порушеної щодо ОСОБА_8, знаходячись в приміщенні прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, яке розташоване по вул. Народного ополчення, 11-а у м. Києві, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, вступили у злочинну змову з метою одержання хабара в особливо великих розмірах від ОСОБА_8 за обрання щодо нього запобіжного заходу, не пов'язаного з взяттям під варту.

Відповідно до досягнутої домовленості про спільне вчинення злочину ОСОБА_4 повинен був запропонувати ОСОБА_8 дати хабара в сумі 50 000 доларів США, безпосередньо одержати хабар від останнього у вигляді грошових коштів готівкою, а також приймати необхідні процесуальні рішення в ході розслідування кримінальної справи в інтересах ОСОБА_8

ОСОБА_5, у свою чергу, повинен був, здійснюючи нагляд за розслідуванням вказаної кримінальної справи, будь-яким чином не втручатись в її розслідування та не скасовувати прийняті ОСОБА_4 процесуальні рішення, пов'язані з тим, щоб ОСОБА_8 не було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину, ОСОБА_4 10 лютого 2010 року знаходячись у своєму робочому кабінеті в приміщенні прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області під час розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що тільки за умови давання ОСОБА_8 йому, тобто ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_5 хабара в сумі 50 000 доларів США щодо нього не буде обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Дізнавшись 19 лютого 2010 року від ОСОБА_9 про відсутність згоди ОСОБА_8 на давання хабара, ОСОБА_4, діючи узгоджено зі ОСОБА_5, прийняв заходи по активізації розшуку ОСОБА_8, надавши відповідне доручення УБОЗ ГУМВС України в Вінницькій області.

26 лютого 2010 року працівниками УБОЗ ГУМВС України у Вінницькій області, в результаті прийнятих заходів по виконанню постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2010 року та доручення слідчого ОСОБА_4., ОСОБА_8 був затриманий у м. Вінниці та 1 березня 2010 року доставлений до м. Києва і поміщений до ізолятора тимчасового тримання ЛВ на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці. У той же день, 01 березня 2010 року ОСОБА_4, продовжуючи діяти відповідно до заздалегідь досягнутої домовленості зі ОСОБА_5 про одержання хабара від ОСОБА_8 в особливо великому розмірі, погоджуючи усі свої дії зі ОСОБА_5, вніс подання до Солом'янського районного суду м.Києва про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, розраховуючи на те, що суд через відсутність достатніх даних для прийняття остаточного рішення продовжить строк затримання ОСОБА_8, у зв'язку з чим він, тобто ОСОБА_4, враховуючи відсутність в матеріалах справи всіх даних, які характеризують особу ОСОБА_8, а також протоколу його допиту, матиме змогу запропонувати йому дати хабара в особливо великому розмірі. 1 березня 2010 року за результатами розгляду вказаного подання Солом'янським районним судом м. Києва строк затримання ОСОБА_8 було продовжено до 10 діб.

Продовжуючи виконувати відведену йому роль у вчиненні злочину, 04 березня 2010 року, після завершення слідчих дій за участю ОСОБА_8, знаходячись у своєму робочому кабінеті в приміщенні прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, яке розташоване по вул. Народного ополчення, 11-а у м. Києві, ОСОБА_4 повідомив захиснику ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_10, що за обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов'язаного з взяттям під варту той повинен дати йому та ОСОБА_5 хабар в сумі 50 000 доларів США. З метою спонукання ОСОБА_8 до давання хабара, ОСОБА_4 також повідомив ОСОБА_10 про те, що в разі одержання ним та прокурором ОСОБА_5. хабара, він, тобто ОСОБА_4, під час розслідування кримінальної справи буде приймати процесуальні рішення в інтересах ОСОБА_8, зокрема перекваліфікує його дії на іншу частину ст. 191 КК України, яка менш тяжка ніж ч. 5 ст. 191 КК України.

Не отримавши згоди ОСОБА_8 щодо давання хабара, продовжуючи діяти відповідно до заздалегідь досягнутої домовленості зі ОСОБА_5, погодивши свої дії з останнім, цього ж дня - 04 березня 2010 року ОСОБА_4 у зв'язку із закінченням 8 березня 2010 року продовженого судом строку затримання ОСОБА_8, доручив слідчому групи слідчих у даній кримінальній справі ОСОБА_11 підготувати нове подання до Солом'янського районного суду м. Києва про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, яке було внесене до суду 05 березня 2010 року. 05 березня 2010 року ОСОБА_4, перебуваючи в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва, яке розташоване по вул. Максима Кривоноса, 25 у м. Києві, поцікавився у ОСОБА_8, чи погоджується він передати йому та ОСОБА_5 хабар в сумі 50 000 доларів США за обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, а також прийняття під час розслідування кримінальної справи щодо нього процесуальних рішень, спрямованих на пом'якшення кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 погодився дати хабара, про що відразу повідомив ОСОБА_4 Отримавши згоду ОСОБА_8 дати хабар, ОСОБА_4, погодивши свої дії зі ОСОБА_5, запропонував ОСОБА_8 під час розгляду судом подання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту заявити клопотання про продовження строку його затримання до 15 діб для того, щоб мати можливість виконати в інтересах ОСОБА_8 ті дії, які він мав можливість виконати, використовуючи свої повноваження як слідчого, а саме обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та звільнити з ізолятору тимчасового тримання Лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці. 05 березня 2010 року, за результатами розгляду вказаного подання, Солом'янським районним судом м. Києва за клопотанням ОСОБА_8 строк його затримання був продовжений до 15 діб. Незважаючи на це, однак враховуючи згоду ОСОБА_8 дати йому та ОСОБА_5 хабар в сумі 50 000 доларів США, ОСОБА_4 виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину, цього ж дня - 05 березня 2010 року, погодивши свої дії зі ОСОБА_5, виніс постанови про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та звільнення його з ізолятора тимчасового тримання, а також про перекваліфікацію вчиненого ним злочину з ч. 5 на ч. 1 ст. 191 КК України. Наприкінці березня 2010 року, в постанову про перекваліфікацію вчиненого ОСОБА_8 злочину ОСОБА_4, діючи за вказівкою ОСОБА_5, з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства вніс зміни, а саме виправив остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 1 на ч. 2 ст. 191 КК України. Всупереч ст. ст. 25, 227 КПК України 1960 р., ОСОБА_5, діючи умисно та за попередньою змовою зі ОСОБА_4 щодо одержання хабара в особливо великому розмірі, виконуючи відведену йому роль у вчиненні злочину, не вжив будь-яких заходів для усунення допущених ОСОБА_4 при розслідуванні кримінальної справи № 21-0284 порушень закону, а також для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи. У подальшому, в ході неодноразових розмов в період з 05 до 30 березня 2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 досягли домовленості, що першу частину хабара, а саме грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, ОСОБА_8 повинен передати ОСОБА_4 02 квітня 2010 року, другу частину хабара, а саме грошові кошти в сумі 15 000 доларів США - 7-8 квітня 2010 року і третю частину хабара, а саме грошові кошти в сумі 30 000 доларів США - під час розгляду кримінальної справи в суді. При цьому, ОСОБА_4, діючи з метою якнайшвидшого одержання обумовленого хабара, за погодженням зі ОСОБА_5, повідомив ОСОБА_8, що у випадку своєчасної передачі їм хабара, ОСОБА_5 не буде заперечувати проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію".

Водночас ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були обізнані про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію", оскільки вказаний Закон вже застосовувався до нього раніше. Усвідомлюючи злочинний характер дій прокурора ОСОБА_5. та слідчого ОСОБА_4. по отриманню хабара, ОСОБА_8 2 квітня 2010 року звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою та з метою викриття їх у вчиненні злочину, добровільно погодився на виконання у зв'язку з цим певних дій.

02 квітня 2010 року ОСОБА_8, маючи при собі грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, прибув до приміщення прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області за адресою: м. Київ, Солом'янський район, вул. Народного ополчення, 11-а, де, знаходячись в службовому кабінеті ОСОБА_4, близько 13 год. 57 хв. передав йому, а останній, за попередньою змовою зі ОСОБА_5, одержав від ОСОБА_8 першу частину хабара в сумі 5 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на той час складало 39 625 грн., за обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, звільнення з ізолятора тимчасового тримання та прийняття під час розслідування кримінальної справи щодо нього процесуальних рішень, спрямованих на пом'якшення його кримінальної відповідальності. Цього ж дня, 2 квітня 2010 року ОСОБА_4, діючи відповідно до раніше досягнутої домовленості зі ОСОБА_5, передав останньому у його службовому кабінеті частину отриманих в цей день від ОСОБА_8 в якості хабара грошових коштів, а саме 2 000 доларів США. Одержаними як хабар грошима ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядились на власний розсуд.

08 квітня 2010 року ОСОБА_8, маючи при собі грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, прибув до приміщення прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області за вищевказаною адресою у м. Києві, де, знаходячись в службовому кабінеті ОСОБА_4, після розмови зі ОСОБА_5, в ході якої вони обговорили питання розгляду кримінальної справи в суді, близько 14 год. 44 хв. передав йому, а ОСОБА_4 за попередньою змовою зі ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_8 другу частину хабара в сумі 15 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на той час складало 118 863 грн., за обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, звільнення із ізолятора тимчасового тримання та прийняття під час розслідування кримінальної справи щодо нього процесуальних рішень, спрямованих на пом'якшення його кримінальної відповідальності. Однак розподілити із ОСОБА_5 одержані в цей день від ОСОБА_8 в якості хабара грошові кошти ОСОБА_4 не встиг, оскільки був затриманий працівниками правоохоронних органів і на цьому його та ОСОБА_5 протиправна діяльність була припинена.

Всього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мали намір одержати від ОСОБА_8 хабар у сумі 50 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на час вчинення злочину становило 396 250 грн., що більше ніж у п'ятсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і відповідно до п. 1 Примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України є хабаром в особливо великому розмірі але свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів, тобто з причини, що не залежали від їх волі не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитаний підсудний ОСОБА_4 вину визнав повністю і на досудовому слідстві та у суді детально пояснював, що у листопаді 2007 року наказом прокурора Київської області його було призначено на посаду старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. На даній посаді він пропрацював до квітня 2010 року. За час роботи в органах прокуратури будь-які стягнення дисциплінарного характеру на нього не накладались.

Згідно з функціональними обов'язками на нього було покладено розслідування кримінальних справ, що перебували в прокуратурі та виконання вказівок безпосереднього прокурора.

В серпні 2009 року до прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області з ГУ БКОЗ СБ України надійшли матеріали виділені з кримінальної справи, що розслідувалась слідчим СБ України, а саме, акт ревізії фінансово-господарської діяльності Київського Державного авіаційного підприємства «Універсал-Авіа» для проведення перевірки викладених у ньому порушень та прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України. Перевірку у вказаних вище матеріалах проводив особисто прокурорОСОБА_5 та за його дорученням помічник прокурора ОСОБА_27.

За наслідками проведеної перевірки 15.09.09 р. прокурором ОСОБА_5 було порушено кримінальну справу за фактом розкрадання майна шляхом зловживання своїм службовим становищем службовими особами Київського ДАП «Універсал-Авіа», за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Даній кримінальній справі присвоєно номер 21-0284 та проведення досудового слідства доручено йому (ОСОБА_4.). Оперативне супроводження кримінальної справи проводилось працівниками УБОЗ на транспорті.

На час прийняття вказаної справи до свого провадження у нього на розслідуванні знаходились понад 12 кримінальних справ, а в інших справах, що перебували у прокуратурі, їх кількість близько 10 справ, він знаходився в складі групи слідчих і зазвичай самостійно їх розслідував так як досвідчених слідчих в прокуратурі не було.

Кримінальна справа № 21-0284 порушена за фактом розкрадання майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, службовими особами Київського ДАП «Універсал-Авіа», що спричинило збитків в особливо великих розмірах була сама по собі складною і потребувала затрати великого об'єму годин на відрядження, так як основна частина свідків знаходилась у м. Суми та м. Вінниця.

З метою зібрання доказової бази вини та встановлення винних осіб, причетних до вчинення злочину ним були підготовлені та направлені до УБОЗ на транспорті окремі доручення на проведення виїмок та допитів свідків, які могли вказати на обставини вчинення зазначеного злочину. Виконання даних доручень здійснювалось оперативними працівниками УБОЗ на транспорті. Крім цього, під час досудового слідства були отримані постанови суду на розголошення банківських таємниць деяких підприємств, в тому числі і Київського ДАП «Універсал-Авіа».

Так під час слідства встановлено, що службові особи Київського ДАП «Універсал-Авіа» заволоділи державним майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме, 22-ма авіаційними двигунами типу ГТД-350 вартість яких складала понад 150 000 гривень.

В подальшому ним виявлено, що зазначені вище авіаційні двигуни були передані приватному підприємцю з м. Києва за 30 000 гривень, а той товариству з обмеженою відповідальністю «Віп-Авіа». Надалі директор ТОВ «Віп-Авіа», куплені ним 22 авіаційні двигуна, продав до Росії ТОВ «Відродження». Митне оформлення авіаційних двигунів проводилось в ДП МА «Бориспіль».

Через деякий час надані ним доручення оперативними працівниками УБОЗ були виконані і за наслідками їх виконання встановлено, що бухгалтерська документація Київського ДАП «Універсал-Авіа» практично відсутня (втрачена), а її частина зберігалась у колишнього головного бухгалтера зазначеного підприємства. Вказана бухгалтерська документація була вилучена і приєднана ним до матеріалів кримінальної справи. Бухгалтерська документація представляла собою акти інвентаризації основних засобів Київського ДАП «Універсал-Авіа» за 2005-2007 р.р.

Фактично до листопада місяця 2009 року по кримінальній справі № 21-0284 були виконані всі можливі слідчі дії, залишалось дочекатись виконання ще деяких доручень після яких допитати керівника Київського ДАП «Універсал-Авіа» і прийняти рішення щодо порушення кримінальної справи відносно конкретних осіб. Вказане у 2009 році виконати він не встиг, так як відповідно до розпорядження заступника Генерального прокурора України був відряджений до ГПУ та включений до складу групи слідчих у якій перебував до 20 січня 2010 року.

Його відрядження не означало, що він постійно буде знаходитись в ГПУ, а тому на прохання прокурора ОСОБА_5. практично 3-4 рази на тиждень він відпрошувався у старшого групи слідчих та у другій половині дня приїздив до свого робочого кабінету де виконував поточну роботу, а саме, відписував контролі завдання, виконував доручення прокурора, здійснював окремі слідчі а процесуальні дії по кримінальним справам як від свого імені так і від імені інших працівників прокуратури у яких в провадженні перебували кримінальні справи. Дане прокурор ОСОБА_5 пояснив великою завантаженістю прокуратури та відсутністю у ній спеціалістів, що можуть швидко та якісно виконувати поточну роботу. Прохання прокурора він виконував без будь-яких зауважень так як розумів відповідальність покладених на нього обов'язків. Крім цього він волів кар'єрного зростання та підвищення своїх професійних якостей, яких не можливо досягти без наполегливої праці. Так, за час перебування прокурора ОСОБА_5 на посаді він (ОСОБА_4.) проявив себе з позитивної сторони і між ними виникли дружні стосунки, тобто прокурор йому всіляко довіряв як надійній людині, як людині слова і діла. ОСОБА_5 знав про його наміри стати його заступником і неодноразово вказував, що в нього є всі шанси на дану посаду і що йому потрібні надійні люди, яким він міг би довіряти.

10 грудня 2009 року під час святкування дня прокуратури, що проходило в приміщенні Служби автомобільних доріг у Київській області, де всі працівники прокуратури свято відзначали разом із своїми дружинами, до нього підійшов прокурор ОСОБА_5 та попросив вийти з ним на перекур та поспілкуватися.

Залишивши свою дружину за святковим столом він пішов слідом за прокурором ОСОБА_5 до приміщення туалету де знаходилась «курилка». Під час паління вони з прокурором ОСОБА_5 розмовляли на різні життєві теми і однією з тем була заробітна плата, яку вони отримують. На питання чи вистачає йому (ОСОБА_4.) зарплати він вказав прокурору, що ні і той теж зазначив, що його зарплата не влаштовує, а крім цього йому потрібно виплатити 20 000 доларів США, половину вартості квартири, яку він отримав.

Дані кошти він звичайно перепозичив у своїх родичів, але все одно їх потрібно повертати, а тут ще автомобіль зламався і його потрібно ремонтувати і взагалі він хоче купити нове авто, а грошей немає.

В свою чергу він розповів прокурору ОСОБА_5 про свої проблеми, про батька, який хворий і потребує обстеження в клініці та довготривалого лікування, про борги, які виникли не з його вини, та і взагалі вже який рік без житла з маленькою дитиною на руках, фактично живе з дружиною на 500 грн. в місяць, що залишаються після сплати всіх обов'язкових платежів.

Вислухавши його прокурор ОСОБА_5 вказав, що потрібно щось змінювати на краще та запропонував свій варіант виходу із скрутного становища. Розмова між ними тривала приблизно 30-40 хв. і переривалась коли хтось їм заважав, тобто виходив на перекур і стояв біля них.

Варіант, який запропонував ОСОБА_5 полягав у тому, щоб він (ОСОБА_4.) підібрав одну із справ, яка перебуває в провадження прокуратури "для продажу". Продаж полягав не у закритті кримінальної справи за ст. 6 п. 2, п. 1 КПК України, а у перекваліфікації статті з більш тяжкого злочину на менш тяжкий, або інших позитивних ставлень до потенційних обвинувачених, за що вони відповідно повинні заплатити гроші. Розмова відбувалась у вечірній час, коли вони знаходились на підпитку. Крім цього він зазначив, що в січні місяці його виключать зі складу групи слідчих ГПУ і він зможе нормально повноцінно працювати.

На всі повчальні наставляння ОСОБА_5 він ніяк не відреагував хоча і прийняв їх до уваги сам не знаючи як і яким чином підбирати ці справи та як спілкуватись із людьми, щоб вони платили гроші. До цих розмов вони ще не один раз повертались вже у бурні робочі дні.

В січні 2010 року, точну дату не пам'ятає, його викликав прокурор ОСОБА_5, а так як він ще перебував у відрядженні, то йому прийшлось відпрошуватись у старшого групи слідчих. Прибувши до кабінету прокурора ОСОБА_5, останній зазначив, що у нього була розмова з його давнім знайомим на прізвище ОСОБА_51, який цікавився про хід досудового слідства по кримінальні справі № 21-0284, але з «реальними» пропозиціями ще не виходив. Вказане свідчило про деяку зацікавленість певного кола людей у даній справі. Тому ОСОБА_5 зазначив, що по даній справі потрібно активізуватись, почати викликати директора Київського ДАП «Універсал-Авіа» та взагалі приймати рішення щодо порушення кримінальної справи відносно осіб, що ним було виконано. Дане ОСОБА_5 пояснив тим, що після таких активних дій почнуться телефонні дзвінки і він зрозуміє хто і що по цій справі хоче і скільки це буде коштувати.

Зв'язавшись з оперативними працівниками УБОЗ ОСОБА_12 та ОСОБА_13 він з'ясував, що директор Київського ДАП «Універсал-Авіа» ОСОБА_8 до нього з'являтись на допит не хоче і за місцем проживання відсутній.

Детальніше вивчивши зібрані матеріали справи № 21-0284 він з'ясував, що у нього є всі підстави порушити справу щодо директора Київського ДАП «Універсал-Авіа» ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, дане випливало з показів свідків та матеріалів розголошення банківських таємниць підприємства.

Через декілька днів після розмови зі ОСОБА_5 його відрядження закінчилось і прибувши до своєї прокуратури 20.01.10 р. він порушив щодо директора Київського ДАП «Універсал-Авіа» ОСОБА_8 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також направив доручення до УБОЗ з метою встановлення місця перебування підозрюваного.

Отримавши відповіді від оперативних працівників УБОЗ про відсутність ОСОБА_8 за місцем свого проживання 25.01.10 він виніс постанову про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та оголосив останнього у розшук. Виконання розшуку ОСОБА_8 ним було доручено оперативним працівникам УБОЗ.

Крім цього, 02.02.10 р. за його поданням Солом'янський районний суд м. Києва виніс постанову про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_8 та доставку його в суд під конвоєм виконання якої доручено як працівникам УБОЗ на транспорті так і працівникам УБОЗ у Вінницькій області, а досудове слідство у кримінальній справі було зупинено за п. 1 ст. 206 КПК України.

Про хід досудового слідства він практично щодня доповідав прокурору ОСОБА_5, який таким чином контролював хід виконання слідчих та процесуальних дій по кримінальній справі № 21-0284.

Йшов час але оперативні працівники не могли встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 про що свідчили їх рапорти про виконання розшукових дій.

На початку лютого місяця 2010 року на його мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_9, якого він не одразу впізнав, так як не бачив близько 5 років. В телефонній розмові той представився та нагадав йому, що являється його колишнім колегою по роботі, з 2003 року по 2005 рік він працював оперуповноваженим УБОЗ у Вінницькій області де і зустрічався з ним. Його обличчя він довго не міг пригадати, але прізвище було знайоме тому він продовжив розмову по телефону. Під час розмови ОСОБА_9 повідомив, що хоче з ним зустрітись та вирішити якусь проблему, яку саме він не вказав лише повідомив, що під'їде до нього після вихідних. Йому він повідомив, що прокуратура у якій він працює знаходиться по вул. Народного Ополчення, але він вказав, що знає і пояснювати йому як його знайти не потрібно.

Звідки у нього був його номер мобільного телефону він не запитував. Наприкінці розмови він вказав ОСОБА_9, що буде його чекати і він його заінтригував розмовою, що саме і чим він йому міг допомогти на що останній повідомив, що питання стосується м. Вінниці. На цьому їх розмова скінчилась.

Деякий час посидівши у своєму кабінеті та обміркувавши розмову заздалегідь знаючи, що ніяких відносин з УБОЗ Вінницької області у нього немає він здогадався, що розмова піде про обвинуваченого ОСОБА_8, який знаходився у розшуку, тим паче, що останній проживав у м. Вінниці.

Про свої здогадки та розмову, яка відбулась з ОСОБА_9 він вирішив доповісти прокурору ОСОБА_5, який на той час знаходився на робочому місці.

Знайшовши до кабінету прокурора ОСОБА_5 він доповів йому про розмову, яка відбулась з ОСОБА_9 і те, що останній приїде до прокуратури, на що ОСОБА_5 вказав, що мабуть приїдуть вирішувати питання (просити) за ОСОБА_8 про його не затримання та взяття під варту.

ОСОБА_14 деякий час ОСОБА_5 вказав йому, що якщо під час розмови ОСОБА_9 почне просити вирішити питання про не затримання ОСОБА_8 та обрання йому міри запобіжного заходу не пов'язаного з триманням під вартою він повинен вказати, що дана послуга коштуватиме 50 000 доларів США і вказані гроші ОСОБА_8 повинен привезти якнайшвидше. Чому саме 50 000 доларів США ОСОБА_5 йому не пояснив і будь-яких питань з цього приводу йому він не ставив. Він вийшов з кабінету та почав розмірковувати над тим, що тільки-но почув. Якимось чином заперечити прокурору ОСОБА_5 він не міг, так як є його підлеглим і щоб не вступати в конфлікт з ним вирішив діяти, так як той йому наказував розуміючи всю безвихідність ситуації в яку потрапив. Сума, яку назвав ОСОБА_5 його вражала та протягом вихідних не давала спокою ситуація, яка склалась. У визначений день, в середині лютого 2010 року, зранку на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що знаходиться біля приміщення прокуратури і він йому пояснив, як знайти його кабінет. Через декілька хвилин до його кабінету зайшов ОСОБА_9 якого він впізнав, як колишнього колегу та привітавшись запросив його присісти та між ними розпочалась розмова. Розмовляли вони про колишню роботу в УБОЗ, про колег по роботі та їх долю після того, як він перевівся, про сімейне та особисте життя і продовжувалось це хвилин 15-20. Так як в кабінеті знаходився ще один слідчий ОСОБА_11 він зрозумів, що ОСОБА_9 не може розпочати розмову заради якої приїхав до нього, тому він попросив вийти з кабінету ОСОБА_11 вказавши, що йому потрібно поспілкуватись.

Після того, як з кабінету вийшов ОСОБА_11, ОСОБА_9 одразу запитав чи у його провадженні перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_8 на що він дав стверджувальну відповідь. Про те, що ОСОБА_8 знаходиться у розшуку і те, що відносно нього порушена кримінальна справа за ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_9 знав. Почувши, що справа перебуває у його провадженні ОСОБА_9 запитав чи можна справу закрити за ч. 2 ст. 6 КПК України, на що він повідомив, що кримінальна справа не може бути закрита, а лише можна вирішити питання про не обрання ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою при цьому пояснивши, що справа не закриється ні в якому разі, а буде спрямована до суду для розгляду по суті.

Вислухавши його ОСОБА_9 запитав скільки буде коштувати послуга про не обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на що він повідомив, що 50 000 доларів США.

ОСОБА_14 висловився про занадто високу суму, але він вказав йому, що розмір суми і взагалі питання про зміну запобіжного заходу вирішує прокурор, а не він і сума 50 000 доларів США була названа саме ним (прокурором), тому зменшити її він не може.

Поспілкувавшись ще декілька хвилин ОСОБА_14 вийшов з його кабінету повідомивши, що зателефонує йому через деякий час та розповість про результати розмови з ОСОБА_8 після чого вони розійшлись.

Цього ж дня, після зустрічі з ОСОБА_14 він зайшов до кабінету прокурора ОСОБА_5 та розповів йому про подробиці розмови, яка відбулась. У свою чергу ОСОБА_5 висловився, що треба чекати.

У домовлений час ОСОБА_9 на зв'язок не вийшов. Через деякий час його викликав до себе ОСОБА_5 та запитав, які результати, на що він повідомив, що ніяких, так як йому ніхто не телефонував. Після цього від ОСОБА_5 надійшла вказівка знайти ОСОБА_9 через працівників УБОЗ та дізнатись результат.

Виконуючи вказівку ОСОБА_5 він цього ж дня зателефонував оперативному працівнику УБОЗ ОСОБА_12 та попросив через роздруківку телефонних дзвінків та знайомих у м. Вінниця знайти ОСОБА_9 при цьому вказавши приблизні години та дні, коли останній йому телефонував. Це було пов'язано з тим, що він не записав номер телефону ОСОБА_9 Приблизно через шість годин, в другій половині дня, ОСОБА_12 повідомив, що знайшов особу, яка йому телефонувала продиктувавши його прізвище, ім'я та номер мобільного телефону.

По продиктованому мобільному номеру він зв'язався з ОСОБА_9 та запитав, які результати його розмови з ОСОБА_8 на що той зазначив, що його слова передав ОСОБА_8 але він розмірковує і з ним не зв'язується, тому і він не телефонує. На цьому їх розмова скінчилась, але він зазначив, що якщо будуть якісь новини, щоб ОСОБА_9 неодмінно зателефонував.

Про зміст розмови з ОСОБА_9 він доповів ОСОБА_5 і вислухавши його той сказав, що хай думає, але якщо його затримають, а не він приїде самостійно, то йому буде гірше.

26.02.10 р. у другій половині дня йому зателефонував оперативний працівник УБОЗ ОСОБА_12 та повідомив, що ОСОБА_8 затриманий працівниками УБОЗ у Вінницькій області та продиктував контактні телефони керівництва УБОЗ у Вінницькій області, які займаються затриманням ОСОБА_8

Зв'язавшись з керівництвом УБОЗ у Вінницькій області він дізнався, що черговий слідчий затримав ОСОБА_8 в порядку ст. 115 КПК України і так як наближаються вихідні затриманий буде доставлений до Солом'янського районного суду м. Києва 01.03.10 р. зранку конвоєм з м. Вінниці.

Про дану розмову він доповів прокурору ОСОБА_5, який наказав йому підготувати подання про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що він і зробив. Дане подання було погоджено ОСОБА_5 Того ж дня під час однієї із розмов ОСОБА_5 вказав йому, що тепер вони подивляться як будуть розвиватись події по кримінальній справі № 21-0284 і хто на цей раз буде просити за ОСОБА_8

Наступного дня з ним зв'язався невідомий чоловік, який назвався ОСОБА_10 та представився адвокатом ОСОБА_8 і попрохав про зустріч до розгляду подання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_8 На вказане він повідомив ОСОБА_10 щоб він приїздив до прокуратури 01.03.10 р. о 8 годині ранку, де він його офіційно визнає захисником.

Про дзвінок адвоката ОСОБА_10 він також доповів ОСОБА_5, який вказав, що якщо річ піде про вирішення питання про не обрання ОСОБА_8 міри запобіжного заходу, то щоб він назвав суму у 50 000 доларів США.

01.03.10 р. приблизно о 8 годині 30 хвилин до нього зайшов адвокат ОСОБА_10, який представився та повідомив, що буде представляти інтереси ОСОБА_8 Та надав угоду та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю. Після цього він визнав його захисником у кримінальній справі та надав йому копії деяких документів, що стали приводами та підставами порушення щодо ОСОБА_8 кримінальної справи. В той час ніяких розмов про вирішення питання щодо запобіжного заходу та отримання будь-яких винагород з адвокатом ОСОБА_10 не велось.

Поспілкувавшись ще деякий час по матеріалам кримінальної справи він разом з ОСОБА_10 виїхали до Солом'янського районного суду м. Києва де повинно було розглядатись подання про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 Подання розглядалось заступником голови Солом'янського районного суду м. Києва. Під час його розгляду ОСОБА_10 заявив, що його підзахисного не допитали по справі і не вручили копію постанови про порушення щодо ОСОБА_8 кримінальної справи, а тому, подання не може бути розглянуто. Дані зауваження були суттєві і на запитання судді, чому так сталось, він пояснив, що ОСОБА_8 знаходився у розшуку і до слідства не з'являвся, затримали його у п'ятницю у м. Вінниця і він фізично не зміг виїхати до м. Вінниці, щоб допитати ОСОБА_8 та вручити йому копію постанови про порушення справи.

Вислухавши його суддя прийняв рішення продовжити строк затримання ОСОБА_8 до 10-ти днів, щоб він міг виконати окремі слідчі та процесуальні дії. Вийшовши з залу судового засідання він поспілкувався з конвоєм та сівши у автомобіль поїхав до ІТТ при ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на транспорті, де допоміг конвою здати ОСОБА_8 до ІТТ.

Після цього він поїхав до свого робочого кабінету де на нього чекав адвокат ОСОБА_10 Між ними у його службовому кабінеті відбулась розмова під час якої ОСОБА_10 розпитував про подальші дії по кримінальній справі, на що він повідомив, що планує допитати ОСОБА_8 02.03.10 р., але останній вказав, що у нього багато роботи у судах м. Вінниці і він зможе до нього приїхати тільки 04.03.10 р., тобто у четвер. На дане він не заперечував і після ознайомлення адвоката з первинними документами справи вони домовились зустрітись в першій половині дня 04.03.10 р. після чого розійшлись.

Про дані події в телефонному режимі, так як ОСОБА_5 перебував на лікарняному, він доповів йому і зазначив, що ніяких розмов про вирішення питань по справі не велось. ОСОБА_5 сказав, що добре необхідно чекати.

04.03.10 р. у першій половині дня до нього конвоєм доставили затриманого ОСОБА_8 На той час у його кабінеті вже були адвокат ОСОБА_10 та дружина ОСОБА_8

Після доставляння ОСОБА_8 він попросив вийти конвой та дружину ОСОБА_8, щоб не заважали допиту.

Під час допиту ОСОБА_8 зазначив, що вартість майна, яке він передав приватному підприємцю у м. Вінниці складає не більше 15 000 гривень, а не 150 000 гривень і це підтверджується актами інвентаризації за 2005-2007 роки. Щоб впевнитись в правоті слів ОСОБА_8 він покликав дружину ОСОБА_8 і посадив її за стіл та дав акти інвентаризації, щоб вона по номерам 22-двигунів знайшла їх в актах і підкреслила олівцем, а сам продовжив допит.

Закінчивши допит він взяв акти інвентаризації і разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підрахував вартість двигунів, яка склала не більше 11 000 гривень. Після цього ОСОБА_8 почав вказувати на те, що в його діях немає складу злочину, який йому інкримінують і підстав до його затримання теж немає. Закінчивши виконувати слідчі та процесуальні дії, він повідомив, що розгляд подання відбудеться завтра, тобто 05.03.10 р., і адвокат ОСОБА_10 попросив поспілкуватись з підзахисним наодинці, що він їм дозволив та покликавши конвой залишив свій кабінет при цьому попросив вийти з нього і дружину ОСОБА_8

Спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжувалось близько години після чого ОСОБА_8 конвоєм був доставлений до ІТТ при ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на транспорті, а він залишився в кабінеті з адвокатом ОСОБА_10

Під час розмови з ОСОБА_10 останній дав йому зрозуміти натяками, що уповноважений від імені ОСОБА_8 вести розмову про грошову винагороду за його звільнення. Зрозумівши позицію ОСОБА_10 він зазначив, що до нього вже приїздили просити за ОСОБА_8 і він називав суму, яку потрібно заплатити але ОСОБА_10 був здивований і повідомив, що ОСОБА_8 про це йому нічого не казав, але попросив уточнити цю суму. Щоб не називати вголос вартість послуги за звільнення ОСОБА_8, він на аркуші паперу написав 50 000 доларів США і зазначив, що дане рішення прийняв прокурор, а він лише виконує його вказівку. ОСОБА_10 сказав, що в принципі сума для Києва нормальна і його підзахисний не буде заперечувати проти неї, але йому потрібно поспілкуватись з ОСОБА_8, узгодити всі нюанси та визначитись з вартістю його послуг по передачі їм грошей. Після цього він виписав дозвіл на побачення і ОСОБА_10 поїхав до ІТТ зазначивши, що після розмови з ОСОБА_8 йому перетелефонує та розповість про прийняті ним рішення.

Цього ж дня під кінець робочого дня йому зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_8 погодився заплатити 50 000 доларів США за його звільнення, але хоче обговорити з ним строки передачі даних коштів. Крім цього, ОСОБА_10 повідомив, що на розгляді подання, що відбудеться 05.03.10 р. він буде відсутній і ОСОБА_8 проти цього не заперечує. На цьому їх розмова завершилась і по її закінченню він зв'язався з прокурором ОСОБА_5 та доповів про всі події, на що останній зазначив, щоб він поспілкувався з ОСОБА_8 і про результати розмови доповів йому.

Так як 05.03.10 р. в суді повинно було відбутись засідання він підготував подання від імені слідчого ОСОБА_11 та підписав його у ОСОБА_16 (заступника прокурора). Чому саме він підготував подання від імені іншого слідчого, тому що 05.03.10 р. в Солом'янському районному суді м. Києва розглядались два подання про обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим, що проходили по двом різним справам, які перебували в його провадженні.

Розгляд подань був призначений практично на одну й ту ж годину у різних суддів, а тому щоб встигнути в одне засідання повинен був піти ОСОБА_11, а в інше він.

05.03.10 р. зранку він прибув до Солом'янського районного суду м. Києва де на 2-му поверсі зустрівся з ОСОБА_8 та конвоєм який його доставив. Проходячи повз ОСОБА_8 останній попросив поспілкуватись з ним, на що він не заперечував і наказав конвою відвести ОСОБА_8 до вікна в кінці коридору, а самим відійти декілька кроків, щоб вони з ним могли поспілкуватись.

Розмова продовжувалась близько 30 хвилин, а то й більше. Під час розмови ОСОБА_8 повідомив, що погоджується передати 50 000 доларів США за його звільнення але не знає, що йому робити, так як зараз можуть обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою.

Після цього він залишив ОСОБА_8 з конвоєм і вийшов на вулицю та зателефонував ОСОБА_5 якому все розповів. Вислухавши ОСОБА_5 зазначив, щоб він передав ОСОБА_8 те, щоб він під час розгляду подання заявив клопотання про продовження строку його затримання ще на 5 діб, а за ці дні він придумає як його звільнити, що він і зробив. Перед тим, як зайти до заступника голови суду для розгляду подання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_8 сказав йому, що не знає як себе поводити, що казати і коли заявляти клопотання про продовження строку його затримання на 5 діб. ОСОБА_8 він заспокоїв та вказав просто відповідати на поставлені запитання суддею поглядаючи на нього і коли він кивне, щоб той заявив клопотання.

Розгляд подання розпочався без будь-яких ускладнень. Помічник прокурора ОСОБА_15., що підтримував подання, оголосив позицію прокуратури, щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вислухав його, а потім перейшов до обвинуваченого ОСОБА_8, якому задали питання чи визнає він себе винним. Він не знає, що ОСОБА_8 на той час розмірковував і які мав плани, але почав розповідати про те, що справа порушена не за тією частиною статті 191 КК України, що сума значно менша, а саме, складає 15 000 гривень, а не 150 000 гривень, що він не переховувався і готовий співпрацювати із слідством.

Такою поведінкою ОСОБА_8 він був здивований. Суддя запитав його (ОСОБА_4) чи дійсно сума збитків складає 15 000 гривень, а не 150 000 гривень, як це вказано в постанові про порушення кримінальної справи. На запитання судді він відповів що в матеріалах справи дійсно є документи, які вказують на іншу суму збитків, значно меншу ніж вказано в постанові про порушення справи. Друге питання судді було чому він не перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч. 5 ст. 191 КК України на іншу, на що він повідомив, що дане питання вирішується.

Після цього суддя звернувся до ОСОБА_8 та почав з'ясовувати його матеріальне становище. Йому це було незрозумілим до тих пір, коли суддя не запитав ОСОБА_8 про його думку на те, що до нього буде застосовано запобіжний захід у вигляді застави. В цей час ОСОБА_8 на нього поглянув і він кивнув йому, і той заявив клопотання про продовження строку його затримання до 15 діб, мотивуючи тим, що за вказаний час зможе надати слідству документи, які підтверджують його невинуватість. На цьому розгляд подання закінчився і після ознайомлення ОСОБА_8 з постановою суду його забрали до ІТТ, а він йому сказав, щоб він не хвилювався їх домовленість залишається в силі і скоро його відпустять.

Після суду та розгляду іншого подання він звільнився близько 15 години дня і поїхав до свого робочого кабінету. Прибувши на роботу він зателефонував ОСОБА_5 і доповів про всі обставини розгляду подання та спілкування з ОСОБА_8 Під час спілкування з ОСОБА_5 останній наказав йому звільнити ОСОБА_8 з ІТТ винісши постанову від свого імені, але перед цим він повинен був ще раз поспілкуватись з ОСОБА_8 і впевнитись в тому, що той дійсно заплатить. Він довго розмірковував як саме йому вчинити так, оскільки до цього часу ніколи не звільняв з ІТТ затриманих осіб і знову зателефонував ОСОБА_5, якому вказав, що справа знаходиться на контролі в прокуратурі Київської області і якщо там дізнаються, що він звільнив з-під варти обвинуваченого, йому буде дуже важко виправдатись. На дане ОСОБА_5 зазначив, щоб він не хвилювався всі проблеми, які виникнуть в прокуратурі Київської області він бере на себе.

Після цього, виконуючи вказівку прокурора, він поїхав до ІТТ при ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на транспорті де зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_8 Розмова з ОСОБА_8 відбулась в кімнаті слідчих дій при ІТТ і розпочалась вона з того, що обвинувачений почав розповідати чому він не міг з'явитись до слідства, а саме те, що він заплатив 30 000 доларів США комусь в Генеральній прокуратурі України, і йому обіцяли вирішити питання про закриття кримінальної справи і тому, коли він його шукав та викликав на допит, він зв'язуючись з особою, якій заплатив гроші отримував вказівку не їхати до слідчого, так як питання про закриття справи практично вирішено. Посилаючись на дані факти ОСОБА_8 запевнив у своїй порядності і готовності заплатити гроші, але так як його вже раз обманули невпевнений, що після передачі прокурору обумовленої суми його звільнять з-під варти, а тому заплатить тільки після того, як його звільнять. Вислухавши ОСОБА_8 він повідомив йому, щоб він не хвилювався і що він приїде до нього через декілька годин та звільнить з ІТТ та поїхав до себе на роботу. По дорозі до прокуратури чи вже в її приміщенні, точно не пам'ятає, він перетелефонував ОСОБА_5 і сказав, що не має жодних проблем, ОСОБА_8 готовий заплатити, але тільки після того як його звільнять з-під варти, на що ОСОБА_5 зазначив, щоб він роздрукував всі процесуальні документи про справі в тому числі і протоколи 218-220 КПК України за ч. 5 ст. 191 КК України та дав підписати ОСОБА_8, що це буде його страховкою на випадок якщо ОСОБА_8 не заплатить і тому справа до суду буде спрямована за ч. 5 ст. 191 КК України.

Потім він ще декілька разів телефонував прокурору ОСОБА_5 так як не знав як друкується постанова про звільнення обвинуваченого з ІТТ і перепитував.

Після того, як все було готове, він зібрав всі документи та виїхав до ізолятора де зустрівся з ОСОБА_8 В кімнаті слідчих дій ІТТ він знову почав спілкуватись з ОСОБА_8 про умови передачі грошей. ОСОБА_8 висловився, що не зможе одразу передати всю суму, а тому буде її передавати частинами після чого він дав йому на підпис роздруковані ним документи. Переглянувши їх він відмовився підписувати посилаючись на те, що коли підпише дані документи він наступного дня направить справу у суд і його посадять. В свою чергу він почав запевняти його, що це не так як він думає, що це вказівка прокурора і дані документи нікуди не підуть і одразу викинуться, коли він привезе гроші.

Для більшої впевненості він при ОСОБА_8 перетелефонував прокурору ОСОБА_5 та сказав, що ОСОБА_8 готовий заплатити але боїться підписувати документи на дане прокурор сказав йому передати ОСОБА_8, що все буде нормально якщо він не буде обманювати ї поклав слухавку. Дана розмова відбулась при ОСОБА_8 в ІТТ і почувши його слова, які йому сказав ОСОБА_5, ОСОБА_8 підписав всі документи, які він йому дав, потім ознайомився з постановою про звільнення з ІТТ яку вручив черговому, а сам вийшов на вулицю та почав чекати на ОСОБА_8

Звільнили ОСОБА_8 через 30 хв. і він його провів до залізничного вокзалу де дав на дорогу 200 грн. Перед тим, як попрощатись ОСОБА_8 подякував та сказав, що не підведе і розрахується у домовлені строки.

Після цієї розмови зустрівся він із ОСОБА_8 тільки 23.03.10 р. В період з 06.03.10 по 23.03.10 він постійно телефонував ОСОБА_8 і рідко коли йому вдавалось з ним поспілкуватись. То в нього телефон вимкнений, то поза зоною досяжності, то він не може розмовляти і кидає слухавку, то в іншій області, а то просто не може приїхати. В останній розмові ОСОБА_8 повідомив, що не може знайти гроші. Протягом всіх цих днів, починаючи з моменту виходу ОСОБА_5 з лікарняного він доповідав йому про всі розмови з ОСОБА_8 і на це той реагував критично наголошуючи, що це він винен у тому, що ОСОБА_8 не розрахувався і якщо він (ОСОБА_5) не отримає свої гроші, то їх буде шукати він (ОСОБА_4), де завгодно, а тому повинен проявити ініціативу і наголосити ОСОБА_8 на те, що справа може бути направлена до суду за ч. 5 ст. 191 КК України, що він і зробив під час однієї з телефонних розмов. Тому після такої розмови 23.03.10 р. ОСОБА_8 приїхав до нього на роботу щоб поспілкуватись.

Під час спілкування він почав просити ОСОБА_8 швидше збирати гроші і те що на даний момент від нього нічого не залежить все вирішує прокурор і він виконує лише його вказівки і сам знаходиться у неприємній ситуації.

Вислухавши його ОСОБА_8 почав з того, що таких грошей у нього немає і знайти їх не може і взагалі запитав у нього за що він повинен заплатити таку велику суму. На дані висловлення він нагадав йому, що звільнив його з-під варти та ще й перекваліфікував склад злочину з ч. 5 ст. 191 на ч. 1 ст.191 КК України. Але ОСОБА_8 повідомив, що за вказані послуги не збирається платити, так як перекваліфікувати склад злочину він повинен був і так бо в його діях немає ознак злочину посилаючись на акти інвентаризації за 2005-2007 року де зазначена сума збитків складала не більше 15 000 гривень, а звільнення з-під варти було вимушеною дією так як суд випустив би його під заставу пригадавши йому слова судді, який розглядав подання про взяття під варту. Дане привело його в шоковий стан, він зрозумів, що ОСОБА_8 не заплатить прокурору ОСОБА_5 грошей і те, що дізнавшись про це ОСОБА_5 не буде складно доповісти про звільнення ОСОБА_8 начебто без його згоди в прокуратуру Київської області, що стане крапкою на його кар'єрі. Подальші вмовляння ОСОБА_8 призвели до того, що останній погодився заплатити 10 000 доларів США за його звільнення і 10 000 доларів США за перекваліфікацію складу злочину. Після цього він попросив в нього копію постанови про перекваліфікацію, яку він йому дав та декілька днів на роздуми і консультацію з своїми знайомими та адвокатами на цьому їх розмова закінчилась і вони домовились зідзвонитись.

Після розмови він ще довгий час не міг прийти до тями постійно розмірковуючи над сказаним ОСОБА_8 Про дану розмову ОСОБА_5 він побоявся розповідати, так як заздалегідь знав яка буде його реакція. Всі дні, що він розмірковував був сам не свій. Додому приїздив засмученим без доброго настрою, на роботі не міг налаштуватись тим паче, що ОСОБА_5 щодня запитував як справи з ОСОБА_8 на що він говорив, що все нормально і скоро він привезе гроші.

Незабаром йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що йому необхідно щоб він поновив його у посаді, тобто якимось чином скасував постанову про його відсторонення від посади директора Київського ДАП «Універсал-Авіа», яку він виніс раніше. Знаючи, що все про що просить ОСОБА_8 неможливо але перебуваючи у безвихідній ситуації він погодився на всі умови. Крім цього, ОСОБА_8 зазначив, що гроші зможе передати тільки через 1-2 місяці не раніше. Вислухавши його він нічого не повідомив про згоду тільки попрощався і сказав, що йому перетелефонує.

Ця розмова відбулась приблизно 26.03.10 р. Цього ж дня він доповів ОСОБА_5 про розмову з ОСОБА_8 але не весь її зміст. Він розповів, що ОСОБА_8 не може зібрати гроші і просить зачекати 1-2 місяці і це все, що він встиг сказати, потім ОСОБА_5 почав розповідати йому про наслідки такої роботи про те, що якщо він не виконає вказівку прокуратури Київської області і не закінчить справу до 31.03.10, отримає догану, якщо ОСОБА_8 не передасть до 31.03.10 гроші, які він обіцяв, ОСОБА_5 скасує постанови про перекваліфікацію та буде клопотати перед керівництвом прокуратури Київської області про недоцільність перебування його на посаді старшого слідчого. Крім цього, ОСОБА_5 сказав змінити кваліфікацію з ч. 1 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 191 КК України та більш жорсткіше поспілкуватись з ОСОБА_8 щоб його прискорити, а якщо він не встигне розрахуватись до 31.03.10 р., то все рівно, щоб він закінчував справу та передавав йому. В нього вона буде лежати до тих пір, поки ОСОБА_8 не розрахується, а якщо цього не буде він поверне йому її на додаткове розслідування, а в подальшому буде ставити питання про його дострокову атестацію.

Після цієї розмови він зайшов до свого кабінету, одягнувся та поїхав додому в пригніченому стані не знаючи, що робити і яким чином знайти вихід з безвихідної ситуації. Вдома дружина помітила, що з ним коїться щось неладне та почала розпитувати, що сталось. Він довго не хотів їй нічого говорити, але врешті розповів, що прокурор ОСОБА_5 примушує його отримати гроші від підприємця з м. Вінниця, а він цього не хоче робити бо боїться. Дружина порадила відмовитись від всього, але він зазначив, що може втратити роботу, але вона наполягала щоб він не зв'язувався з прокурором.

Наступного дня він відвіз свою сім'ю до своїх батьків у м. Жмеринка Вінницької області де дізнався, що його батькові потрібне кваліфіковане кардіологічне обстеження у м. Києві, яке чимало коштує, крім цього йому зателефонували люди, які дали йому 30 000 доларів США і які в нього шахрайським способом забрали, та почали вимагати їх повернення. Все це здавалось йому на кошмарний сон, який ніяк не скінчиться. Він не знаходив собі місця та не знав, що робити. 27.03.10 залишивши свою сім'ю у своїх батьків він поїхав до м.Біла Церква де винаймав квартиру. Проїжджаючи повз м. Вінниця він знову зателефонував ОСОБА_8 та запитав чи зібрав він хоч якісь гроші, але останній відповів, що грошей у нього немає. В свою чергу він повідомив йому, що прокурор перекваліфікував його дії з ч. 1 ст. 191 на ч. 5 ст. 191 КК України і він його чекає у себе разом з адвокатом 29.03.10, але ОСОБА_8 зазначив, що його адвокат зайнятий і не зможе з ним приїхати 29.03.10, а приїде тільки 30.03.10. Він відповів, що буде їх чекати. 29.03.10 його до себе в кабінет знову викликав прокурор ОСОБА_5 та запитав як справи і що з ОСОБА_8 На його запитання він повідомив, що викликав його до себе на 30.03.10 при цьому розповів, що наголосив йому на якнайшвидшому розрахуванні. ОСОБА_5 повідомив, що буде чекати на його результати і що все залежить від нього.

30.03.10 зранку йому зателефонували на мобільний телефон, і особа жіночої статі, представившись секретарем приймальні Генерального прокурора України, повідомила, що ОСОБА_8 не зможе до нього з'явитись, так як зараз знаходиться на прийомі у заступника Генерального прокурора України, а перед цим він був у самого Генерального прокурора України і чи він не буде заперечувати щоб ОСОБА_8 приїхав до нього наступного дня. Звісно, вислухавши він повідомив, що не буде заперечувати і перенесе зустріч з ОСОБА_8 на 31.03.10 р.

Після цієї розмови він був дуже схвильований і повернувшись до свого робочого кабінету одразу пішов до прокурора зайшовши до ОСОБА_5 він розповів йому про телефонний дзвінок з приймальні Генерального прокурора України та висловився, що відмовляється від всього і не хоче більше спілкуватись з ОСОБА_8 Вислухавши його, ОСОБА_5 розлютився і почав вказувати на те, що він (ОСОБА_4) брехун і напевне вже давно отримав гроші від ОСОБА_8, а зараз не хоче їх віддати йому, а тому і вигадує різні байки. Крім цього, ОСОБА_5 зазначив, що якщо б ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин він все рівно знав би і попередив би його, так як у нього всюди є знайомі, а він зараз починає займатись не тією справою, що потрібно. Але він (ОСОБА_4) почав наполягати на тому, що відмовляється від подальшого спілкування з ОСОБА_8 та отримання від нього грошей. Будучи в знервованому стані, щоб запевнити його, що ОСОБА_8 не на прийомі у ГПУ, ОСОБА_5 взяв його номер мобільного телефону та зателефонував йому. Під час розмови ОСОБА_5 запитав ОСОБА_8 чому він не їде до слідчого і наказав негайно прибути до прокуратури і як він зрозумів отримав позитивну відповідь та сказав йому, що ОСОБА_8 зараз у нього буде і щоб він що завгодно робив, але отримав від ОСОБА_8 гроші, а не то він поставить питання про доцільність перебування його у прокуратурі. Вийшовши з кабінету прокурора він зайшов до себе і почав чекати на ОСОБА_8 розмірковуючи, що робити.

Через деякий час на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що скоро буде у нього, а також поцікавився чому йому дзвонить прокурор та казав, що він до нього не являється. Вислухавши ОСОБА_8 він зазначив, що прокурор особисто хоче з ним поспілкуватись і чекає на нього. Крім цього, обвинувачений зазначив, що везе йому якісь бухгалтерські документи. Поспілкувавшись він вийшов з кабінету та пішов до приймальні прокурора де повідомив ОСОБА_5, що ОСОБА_8 зараз під'їде. В свою чергу ОСОБА_5 наголосив, що якщо приїде ОСОБА_8, то щоб він покликав його і він сам з ним поспілкується. Через деякий час на його мобільний телефон знову зателефонував ОСОБА_8 і сказав, що під'їхав, а він повідомив, що на місці і чекає на нього. За декілька хвилин до нього у кабінет зайшов ОСОБА_8 та вони привітавшись почали розмовляти. Під час розмови він запитав ОСОБА_8 чому йому телефонують з приймальні Генерального прокурора України, на що останній здивовано дав зрозуміти, що не розуміє про що йде мова і взагалі почав переводити тему розмови.

Після цього він попросив ОСОБА_8 зачекати на коридорі, а сам пішов покликати прокурора ОСОБА_5, але він сам вийшов з свого кабінету на коридор і побачивши його сказав зачекати у кабінеті і що зараз він зайде і вони знову зайшли до його кабінету.

Через декілька хвилин до кабінету зайшов ОСОБА_5 та між ним і ОСОБА_8 почалась розмова про бухгалтерські документи Київського ДАП «Універсал-Авіа», яких не вистачало. ОСОБА_8 посилався на те, що їх немає так як їх вилучили працівники СБУ. В свою чергу прокурор ОСОБА_5 дав зрозуміти ОСОБА_8, що якщо не буде всіх документів, під словом документи він розумів гроші, то буде інший склад злочину. Після цього їх розмова завершилась і прокурор вийшов з кабінету і він сам почав спілкуватись з ОСОБА_8

Під час розмови ОСОБА_8 вказав, що 02.03.10 зможе привезти частину грошей, а також запитував чи прокурор сильно цим розлючений і чи можна продовжити строк розрахунку. На дане ОСОБА_8 він зазначив, що від нього нічого не залежить і його прокурор не слухає і що з ним із-за ОСОБА_8 він не в добрих стосунках, так як останній обзиває його брехуном.

Після цього ОСОБА_8 почав доводити йому, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України і під час цих доводів він зазначив, що справа до суду буде направлена за ч. 2 ст. 191 КК України, але ОСОБА_8 продовжував обурюватись чому саме ч. 2, а не ч. 1 ст. 191 КК України.

Пізніше до його кабінету знову зайшов ОСОБА_5 та почав спілкуватись з ОСОБА_8 про фінансово-господарську діяльність Київського ДАП «Універсал-Авіа» та з'ясувавши деякі питання знову вийшов з його кабінету. Під час спілкування з ОСОБА_8 ОСОБА_5 дав йому зрозуміти, що на підприємстві де він був директором не все законно, таким чином даючи йому зрозуміти, що необхідно розрахуватись. Через декілька хвилин спілкування з ОСОБА_8 він попросив його вийти з кабінету, а сам пішов до ОСОБА_5 передати зміст розмови з ОСОБА_8 та дізнатись, як саме надалі йому з ним спілкуватись. В своєму кабінеті ОСОБА_5 вислухав його та наказав передати ОСОБА_8, щоб той привіз гроші не частинами, а всю суму одразу.

Вийшовши з кабінету прокурора він зайшов до свого кабінету та запросив ОСОБА_8 з яким розпочав спілкуватись. На запитання ОСОБА_8, які результати розмови з прокурором він відповів, щоб той його про це не запитував так як все складається не дуже добре на що ОСОБА_8 почав вказувати, що зможе в п'ятницю, тобто 02.04.10, привезти 5 000 доларів США. Дану пропозицію він відхилив посилаючись на те, що ОСОБА_5 вони не потрібні, але ОСОБА_8 продовжував його вмовляти отримати частину грошей. Дані вмовляння продовжувались близько години і розуміючи, що іншим шляхом він не отримає від ОСОБА_8 гроші, які потрібно передати ОСОБА_5, на його вмовляння погодився. Після розмови з ОСОБА_8 він дав йому підписати протоколи про закінчення досудового слідства і повідомив, що справа закінчена і наступного дня вона буде передана прокурору на підпис і що він його буде чекати у визначений ним час.

Після цього ОСОБА_8 попрощався та вийшов з кабінету, а він пішов до ОСОБА_5 та розповів про наслідки розмови з ОСОБА_8 Вислухавши ОСОБА_5 зазначив, щоб справу він закінчив і передав йому, але вона буде у нього знаходитись до того часу, коли ОСОБА_8 не привезе гроші, за його звільнення 10 000 та перекваліфікацію 10 000 доларів США. Під час розмови зі ОСОБА_5 він неодноразово зазначав,що побоюється мати справу з ОСОБА_8, так як той йому не подобається, постійно нервує та ставить прямі компрометуючі запитання. На дані висловлювання ОСОБА_5 обурювався та зазначав, що все під контролем і щоб він не боявся, а працював. Цього ж дня він залишився на роботі і вночі і закінчив досудове слідство у кримінальні справі № 21-0284 підшив її та склав обвинувальний висновок. У своєму журналі про рух кримінальних справ він зробив відмітку про закінчення справи та передачі її прокурору та наступного дня, зранку, заніс справу до кабінету прокурора та при ньому залишив її на його робочому столі при цьому зазначивши, що це за справа. Прокурор схвально кивнув головою, отримав від нього звіти про роботу слідства та через декілька годин виїхав до прокуратури Київської області здавати щомісячні звіти. Про ОСОБА_8 з ОСОБА_5 він не спілкувався до 02.04.10.

02.04.10 близько 10 години до свого кабінету його викликав ОСОБА_5 Зайшовши до службового кабінету прокурора ОСОБА_5 почав з ним спілкуватись та зазначив, що цього дня йому потрібні 2 000 доларів США, так як він купує двигун до свого автомобіля і якщо ОСОБА_8 не привезе гроші він направить йому справу на додаткове розслідування і перекваліфікує склад злочину з ч. 2 на ч. 5 ст. 191 КК України, тому цього дня він повинен будь-яким шляхом знайти 2 000 доларів США. До того часу як йому зателефонував ОСОБА_8, а це було в обідню перерву, ОСОБА_5 постійно запитував чи не телефонував ОСОБА_8 та постійно нервував.

Близько 14 год. до його службового кабінету зайшов ОСОБА_8 Вони привітались і між ними зав'язалась розмова.

Під час розмови ОСОБА_8 висловив побоювання співпраці з ним, що він його може обманути та почав просити закрити кримінальну справу за ч. 2 ст. 6 КПК України. На ці висловлювання ОСОБА_8 він заспокоював його, вказуючи, що все буде добре і що справу закриють в суді по амністії, так як він не вклав у справу, що розслідував, підтвердження що ОСОБА_8 вже звільнявся від кримінальної відповідальності по амністії, але справді цього не зробив. Дане ним було сказано з метою позитивного розположення ОСОБА_8 до нього і щоб останній хоч якісь передав гроші ОСОБА_5 В подальшому він розповів ОСОБА_8 як саме буде проходити судове засідання і що ніхто з працівників прокуратури не буде заперечувати проти застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію».

Після цього ОСОБА_8 почав просити його щоб його слова підтвердив сам прокурор, але на це прохання ОСОБА_8 він дав відмову посилаючись, що прокурор не стане з ним розмовляти. В подальшому ОСОБА_8 почав розповідати скільки та коли, тобто якого дня, він зможе привезти гроші і як буде проходити розрахунок, а також почав наголошувати, що розрахується повністю тільки тоді, коли почує, що його звільнили в суді по амністії. На дане він погодився так як не мав вибору, а отримавши гроші за звільнення ОСОБА_8 з-під варти та перекваліфікацію складу злочину та передавши їх ОСОБА_5 міг вказати останньому, що все, що він міг зробив. Потім ОСОБА_8 дістав з кишені навпіл зігнуті грошові кошти та поклав їх на полицю шафи і присів на столик. Поспілкувавшись ще деякий час з ОСОБА_8 він провів його до виходу та попрощався, а сам повернувся до свого кабінету.

Так як йому дуже потрібні були гроші, а також не розраховуючи цього дня отримати від ОСОБА_5 будь-якої частини грошей переданих йому ОСОБА_8 він відрахував 1 000 доларів США та поклав собі у кишеню, а іншу частину в сумі 4 000 доларів США поніс до кабінету прокурора. ОСОБА_5 у кабінеті був один і зайшовши до нього він повідомив, що приїздив ОСОБА_8 і привіз 4 000 доларів США та дістав їх з кишені і попросив у ОСОБА_5 2 000 доларів США, мотивуючи тим, що у нього хворий батько, який потребує обстеження в м. Києві, що було правдою.

Вислухавши його ОСОБА_5 кивнув головою і при ньому він відрахував 2 000 доларів США, які поклав собі у кишеню, а інші дві тисячі доларів США передав ОСОБА_5

Після цього ОСОБА_5 сказав йому, щоб він збирався і їхав з ним на залізничний вокзал де разом з ним електропоїздом їхав до м. Фастів, а він цим же потягом до м. Андрушівка Житомирської області. Одягнувшись вони вийшли на вулицю та сіли у службовий автомобіль та поїхали до залізничного вокзалу. Під час поїздки водій ОСОБА_6 повідомив прокурору ОСОБА_5, що йому потрібні гроші на бензин та на мастило. Вислухавши його він дістав з кишені 100 доларів США та простягнув водію, але той зазначив, що це багато, але ОСОБА_5 повідомив, що якщо йому дають, то хай мовчки бере та дивиться за станом автомобіля. Приїхавши до залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський водій ОСОБА_6, ОСОБА_5 та він зайшли у кафе «Дрова», перед цим при вході він і ОСОБА_5 поміняли приблизно по 100 доларів США на гривні та присіли за один з столиків і замовили поїсти та випити. У кафе вони знаходились близько 2-х годин і під час їжі ОСОБА_5 та він неодноразово спілкувались по мобільному телефону прокурора з помічником прокурора ОСОБА_27., який проводив перевірку підприємства з вантажних перевезень м. Біла Церква.

Коли підійшов час до відправлення електропотягу він разом із ОСОБА_5 вийшли з кафе, дочекались його дочку та сівши у електропотяг поїхали додому. На ст. Фастів він вийшов з електропотягу та дочекавшись іншого потягу поїхав до м. Біла Церква.

Наступна його зустріч з ОСОБА_5 відбулась 06.04.10 і він знову його перепитав, коли ОСОБА_8 привезе ще гроші. На дане запитання він повідомив, що ОСОБА_8 обіцяв приїхати 08.04.10 та привезти обіцяні гроші. Через деякий час, приблизно о 10 год. того ж дня, його до себе викликав ОСОБА_5 та повідомив, що йому телефонували з прокуратури Київської області та наголосили, що оперативними працівниками СБУ готується реалізація хабара по працівникам прокуратури Київської області. На дане висловлювання ОСОБА_5 він злякався і стверджувально зазначив, що скоріше за все мова йде про них і що він відмовляється надалі спілкуватись з ОСОБА_8 Вислухавши його ОСОБА_5 знервовано вказав, що в Київській області багато прокуратур і по кому саме готується реалізація ще невідомо, але точно не по їх прокуратурі, так як про це йому давно було б відомо. Але він ще раз висловив свої побоювання та відмовився отримувати від ОСОБА_8 гроші. В свою чергу ОСОБА_5 наголосив щоб він не боявся і продовжував спілкуватись з ОСОБА_8, що він його зі всіх сторін підстраховує і щоб він не забував, що може втратити роботу або ж отримати підвищення. Після цієї розмови з ОСОБА_5 про ОСОБА_8 він не спілкувався до 08.04.10.

08.04.10 в другій половині дня до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив що готовий зустрітись і він повідомив йому, що на місці і чекає на нього. Після цієї розмови він зайшов до ОСОБА_5 та доповів про телефонний дзвінок. ОСОБА_5 вислухавши його ще раз зазначив, щоб він не хвилювався і що він йому допоможе, але яким чином не сказав. Після розмови він зайшов до свого кабінету та почав чекати на ОСОБА_8

З ОСОБА_8 він зустрівся на коридорі і вони разом вийшли до туалету перекурити. Під час перекуру вони почали спілкуватись по його справі і докуривши пішли до нього у кабінет.

В кабінеті ОСОБА_8 неодноразово просив його закрити справу за п. 2 ст. 6 КПК України або закрити в суді по амністії. На закриття справи за відсутністю складу злочину він не погоджувався, а на звільнення ОСОБА_8 по амністії не заперечував, посилаючись на те що не проти амністії і прокурор ОСОБА_5

Побоюючись бути затриманим під час отримання грошей він почав просити ОСОБА_8, що якщо він звернувся до працівників СБУ, то нехай повідомить його про це, а він у свою чергу відмовиться від всього і залишить все так, як є, але ОСОБА_8 почав його запевняти, що він нікуди не звертався і свої обіцянки передати гроші прокурору дотримає. Поспілкувавшись ще деякий час ОСОБА_8 попросив, щоб прокурор ОСОБА_5 зайшов і сам сказав йому, що все буде нормально. Після недовгого вмовляння він вийшов до ОСОБА_5 і в його кабінеті повідомив, що з ним хоче поспілкуватись ОСОБА_8 і щоб він заспокоїв його і вказав, що у нього все буде нормально.

Вислухавши його ОСОБА_5 погодився і через декілька хвилин зайшов до нього у кабінет та почав спілкуватись з ОСОБА_8 Під час спілкування ОСОБА_5 заспокоював ОСОБА_8 наголошуючи, що в суді все буде нормально і коли ОСОБА_8 отримав відповіді на свої питання хотів з кишені дістати при ОСОБА_5 гроші та відхилив полу піджака і було видно, що у нього в лівому нагрудному кармані виглядають гроші, але ОСОБА_5 помітивши це сказав, щоб далі він розбирався сам і вийшов з його кабінету. ОСОБА_8 дістав гроші і він йому вказав на шафу куди той їх і поклав.

Після цього він разом із ОСОБА_8 почали виходити із його кабінету і їм на зустріч йшов ОСОБА_5 Поглянувши йому у очі він кивнув, що все нормально і той пішов по коридору, як він зрозумів на вулицю, а він разом з ОСОБА_8 до туалету на перекур. Викуривши по цигарці він попрощався з ОСОБА_8 і той пішов до виходу, а через декілька хвилин його було затримано працівниками СБУ.

Допитаний підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що даного злочину він не вчиняв. На його думку все обвинувачення побудоване на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях слідства в основу яких поскладані тільки неправдиві і надумані, суперечливі і непослідовні показання ОСОБА_4

Йому зрозумілі причини оговору його ОСОБА_4 і ненадання ним правдивих показань. Він звертав увагу, що у своїх першочергових поясненнях ОСОБА_4 жодним чином не вказував на його (ОСОБА_5) причетність до незаконних дій, однак, під психологічним тиском слідчого ОСОБА_48 та колишнього начальника першого слідчого відділу ОСОБА_17, яким у справі, можливо за сприянням робітників СБУ, потрібна була група, із посадовою особою вищу за посаду слідчого, ОСОБА_4 надав надумані, нічим не підкріпленні показання стосовно нього (ОСОБА_5), за що отримав обіцянку не взяття під варту, а в подальшому і умовний термін покарання. У зв'язку з таким тиском та обіцянками ОСОБА_4 надав неправдиві та надумані показання не лише щодо нього, а й заступника прокурора Київської області ОСОБА_20, що підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Далі, коли ОСОБА_4 зрозумів, що ці обіцянки лише на словах, він відмовився від надання показань без захисника, у зв'язку з чим на нього стали тиснути більш впливово, погрожуючи підкиданням наркотичних засобів його дружині та її затриманням. Про все це ОСОБА_4 неодноразово повідомляв йому, а він звертався із відповідними заявами.

Вже під час судового слухання справи ОСОБА_4 розповідав, що неправдиві показання давати йому вже пізно, так як у суді такої його поведінки не зрозуміють і він не отримає того покарання, а саме 5-6 років, бо з обставин, що пом'якшують його відповідальність виключиться активне сприяння у розкритті злочину.

Він розуміє, що ОСОБА_4 схиляли до надання неправдивих і надуманих показань під психологічним тиском і на даний час він не скаже правду, у зв'язку з чим просив суд і державне обвинувачення звернути увагу на те, що ОСОБА_4 саме за рахунок його обмовляння розраховує на більш сприятливі для себе умови покарання при постановленні вироку.

Що ж стосується показань ОСОБА_4 то вони повністю спростовуються матеріалами кримінальної справи, показаннями свідків, іншими здобутими доказами. Як ОСОБА_4 міг домовитись з ним про розподіл хабара, коли особисто 08.04.10 повідомив слідству, що має борг, у тому числі 30 000 доларів. США, та на запитання як він наважився і чому - відповів, що ситуація (з поверненням боргу) критична і йому встановлений строк з поверненням боргу до завтрашнього дня, то чи міг ОСОБА_4 за таких умов ще і ділити отримані від ОСОБА_8 20 000 доларів. США з ним, звичайно ні, так як цієї суми навіть не вистачало йому для покриття боргу.

Що ж стосується визначення розміру винагороди в сумі 50 000 доларів США, то логічно, що умисел ОСОБА_4 був спрямований на отримання саме такої суми виходячи з боргових зобов'язань і вимагання ним саме такої суми пояснюються дуже легко. Так, найпростіший шлях для отримання більшої суми є посилання на вищестоящих керівників або на осіб від яких ніби залежить прийняття рішень, на що і вказує практика розгляду кримінальних справ зазначеної категорії в суді тобто необхідності ще з кимось поділити гроші, що до речі і підтверджується у даному випадку показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 і самого ОСОБА_4

По суті пред'явленого обвинувачення пояснював, що в кінці серпня 2009 року він був призначений на посаду транспортного прокурора Київської області.

За результатами дослідчої перевірки у вересні 2009 року ним було порушено кримінальну справу за ст. 191 ч. 5 КК України - по факту розтрати державного майна службовими особами ДАП «Універсал - авіа», проведення слідства у якій доручено ОСОБА_4

З листопада 2009 року ОСОБА_4 без погодження з керівництвом прокуратури області був залучений до складу слідчої групи транспортного управління ГПУ.

За його (ОСОБА_5) ініціативою декілька разів на ім'я заступника Генерального прокурора України ОСОБА_18 спрямовувались листи про відкликання ОСОБА_4, що явно не сподобалось останньому. Повернувся ОСОБА_4 з відрядження в кінці січня 2010 року та за його вказівкою прийняв до свого провадження 10-15 кримінальних справ, у тому числі і по ДАП «Універсал - авіа».

В кінці січня 2010 року у даній кримінальній справі прийнято рішення про порушення справи стосовно ОСОБА_8 за ст. 191 ч. 5 КК України та його оголошено в розшук, а згодом за його погодженням винесено подання до суду про затримання і доставку ОСОБА_8, якого було затримано 26.02.10 Вінницьким УБОЗ.

З 01.03 по 08.03.10 він перебував на лікарняному за місцем свого проживання в Житомирській області, у зв'язку з чим в цей період його обов'язки були покладені на заступника ОСОБА_16

Під час перебування на лікарняному він звісно по телефону спілкувався з працівниками прокуратури, як правило йому телефонували з мобільного телефону, який був у користуванні ОСОБА_4, так як цей телефон був єдиним безлімітним у прокуратурі. По завданнях, контролях і кримінальних справах, йому телефонував і ОСОБА_4 у тому числі і по справі ОСОБА_8

В один із таких дзвінків ОСОБА_4 повідомив, що захисник ОСОБА_8 надав йому документи, які підтверджують вартість розтраченого майна в сумі 10-12 000 грн., при цьому він зазначив, що за таких умов суд ОСОБА_8 не заарештує.

Він запитав думку ОСОБА_4, на що той повідомив про необхідність звільнення ОСОБА_8 з ІТТ За таких обставин він зазначив, якщо є такі документи, то всі дії необхідно погоджувати із в.о. прокурора ОСОБА_16.

По виходу 09.03.10 на роботу ним були вивчені документи про звільнення і перекваліфікацію дій ОСОБА_8 З постановою про перекваліфікацію він не погодився, а тому їздив до прокуратури області радитись з цих питань.

Він припускав, що зазначене ним і стало основною причиною оговору ОСОБА_4, так як під час його затримання він мабуть вважав, що він (ОСОБА_5) і є саме тією особою, яка винна у викритті його злочинних дій, бо саме його дії не дали можливості ОСОБА_4 отримати хабар відразу або під час проведення ним досудового слідства у справі стосовно ОСОБА_8

З ОСОБА_8 він до закінчення досудового слідства жодного разу не спілкувався. Однак під час складання квартального звіту 30.03.10 ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_8 не з'являється для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. З вказаного приводу він телефонував ОСОБА_8 Цього ж дня він зустрів ОСОБА_8 у кабінеті ОСОБА_4

Так, на досудовому слідстві він пояснив, що ОСОБА_4 05.03.10 по телефону радився з ним з питань зміни кваліфікації дій ОСОБА_8 та звільнення його з ІТТ, посилаючись на документи, надані адвокату ОСОБА_8 Однак, про остаточно прийняті ОСОБА_4 рішення він не знав до виходу на роботу 09.03.10, так як дав вказівки ОСОБА_4 погодити ці питання з в.о. прокурора ОСОБА_16., який міг вивчити документи надані адвокатом ОСОБА_8

Водночас, він усвідомлював, що питання визначення ціни авіадвигунів є складним. Тому по виходу на роботу після хвороби 09.03.10 він вимагав від ОСОБА_4 щоб той отримав від ОСОБА_8 оригінали тих документів, на підставі яких було змінено кваліфікацію його дій.

Крім того, він вважав за потрібне підтвердити дані, що містились в інвентаризаційних описах Київського ДАП «Універсал - авіа», іншими офіційними документами. Можна сказати, що проблема правильного визначення ціни двигунів - отже, і законності процесуальних рішень ОСОБА_4, його непокоїла.

Саме з цього приводу він 30.03.10 і спілкувався з ОСОБА_8 зустрівши його в кабінеті ОСОБА_4 Він намагався з'ясувати в нього, чи є інші документи, якими може бути додатково підтверджено правильне визначення ціни двигунів в інвентаризаційних описах: податкові декларації, акти перевірок податкової інспекції, аудиторських перевірок тощо. Він вимагав від ОСОБА_4, щоб той витребував у ОСОБА_8 та долучив до справи всі подібні документи. З'ясувавши, що ОСОБА_8 привіз документи на амортизацію, які він пред'явив, він у завершенні розмови сказав ОСОБА_4 про необхідність складання звіту з відображенням в ньому кримінальної справи по ОСОБА_8, як спрямовану до суду з обвинувальним висновком.

Другий раз він спілкувався з ОСОБА_8 08.04.10 на прохання ОСОБА_4 у зв'язку із тим, що ОСОБА_8 не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 191 КК України.

Інші теми у розмовах з ОСОБА_8 його практично не цікавили, тому він уважно слухав його скарги та домисли через це міг не завжди відповідати йому по суті, за виключенням питань кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки в даному випадку йшлося про питання, яке він аналізував, щодо якого радився у прокуратурі Київської області та давав вказівки ОСОБА_4

Крім того, він не знав про незаконні домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 і про те, що ОСОБА_4 повідомляв ОСОБА_8 неправдиву інформацію про його участь у вимаганні грошей. Тому, коли ОСОБА_8 говорив уривками фраз, натяками тощо, він його не розумів. Але з означеної вище причини, а саме його зосередженості на питаннях документального підтвердження ціни двигунів та правильної кваліфікації злочину, він просто не звертав уваги на подібні слова ОСОБА_8 і не вважав за потрібне уточнювати, що він хоче сказати. До того ж він був, як це майже завжди у робочий час, заклопотаний також іншими проблемами по роботі, окрім справи ОСОБА_8, що підтверджується роздруківками розмов 30.03 та 08.04.10.

Крім того він звертав увагу на його показання на досудовому слідстві, де він стверджував про неприязні стосунки у нього із ОСОБА_4 Так перед проведенням очної ставки із ОСОБА_4 08.04.10 він дав показання, що між ними немає неприязних стосунків.

В ході очної ставки, почувши неправдиві показання ОСОБА_4 щодо нього, він змінив свої показання, вказавши на неприязні відносини ОСОБА_4 до нього.

Тоді, на початку слідства, пригніченим арештом, обшуками, приниженням в очах колег, родичів, сусідів, він навіть не допускав, що ОСОБА_4 може обмовляти його не з розпачу та дрібних образ за його дії по роботі, а з холодного розрахунку применшивши свою вину та відповідальність за рахунок приписування йому ролі організатора злочину.

Але після того, як ОСОБА_4 спочатку написав правдиву заяву від 20.04.10, в якій відмовився від обвинувачення на його адресу, а вже через 2 дні написав про це заяву слідчому, на підставі нібито якої було організовано прослуховування їх розмов в СІЗО 23 і 26.04.10., під час яких ОСОБА_4 говорив йому неправдиву та, не виключено, умисно провокував його на вигідне для нього висловлювання, та продовжив давання неправдивих показань щодо нього, він нарешті зрозумів, що ОСОБА_4 здатний діяти з розрахунку, щоб зменшити свою вину шляхом обмови його.

Він підтверджував, що між ним та ОСОБА_4 не існувало неприязних стосунків у розумінні конфліктних стосунків, про які відомо оточуючим або які підтверджено офіційними документами.

Однак, обмовлення його ОСОБА_4 з розрахунку залишити свою вину підтверджує, що ОСОБА_4 справді ставився і ставиться до нього вкрай негативно.

Виходить, що по суті він був правий, даючи показання про неприязне відношення ОСОБА_4 до нього.

Стверджував, що ніколи не давав вказівки ОСОБА_4 вчиняти будь-які незаконні дії, у тому числі про звільнення ОСОБА_8 з ІТТ та перекваліфікацію його дій. Жодного натяку, як з боку ОСОБА_4 так і ОСОБА_8 на давання - отримання хабара не було, ніяких коштів від них не отримував і умислу на це не мав. Переконаний, що неправдиві показання ОСОБА_4 про нібито його (ОСОБА_5) причетність до цих дій є не що інше, як розрахунок зменшити свою вину шляхом його обмовлення, або хоча б пом'якшити покарання.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_5 та визнання своєї вини ОСОБА_4, суд дослідивши показання обох підсудних, вислухавши показання свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина підсудних у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами, зокрема.

Показаннями свідка ОСОБА_8, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що в середині лютого 2010 року йому стало відомо про те, що прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області щодо нього порушена кримінальна справа. Враховуючи викладене, він попросив знайомого - колишнього працівника УБОЗ ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 з'ясувати чи відповідає вказана інформація дійсності і якщо так, то за яким фактом порушена справа.

Через кілька днів ОСОБА_9 повідомив йому, що зустрічався зі слідчим ОСОБА_4., який сказав, що справа порушена за фактом незаконного відчуження ним влітку 2007 року авіадвигунів за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, і якщо він не хоче, щоб йому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то повинен передати слідчому ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_5 хабар в сумі 50 000 доларів США.

Вважаючи свої дії по відчуженню влітку 2007 року авіадвигунів правомірними він вирішив відмовитись від пропозиції передати хабар та довести свою невинуватість у передбачений законом спосіб. З ОСОБА_9 він з цього приводу більше не спілкувався і про свою відмову передати хабар не повідомляв.

26.02.10 його викликали до УБОЗ ГУМВС України в Вінницькій області, де пред'явили постанову про розшук транспортною прокуратурою Київської області, затримали в порядку ст. 115 КПК України і 01.03.10 доставили у м. Київ.

4.03.10 слідчий ОСОБА_4. пред'явив йому обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Своєї вини у пред'явленому обвинуваченні він не визнав та під час допиту пояснив, що залишкова вартість авіадвигунів складає близько 10 000 гривень.

В цей же ж день увечері до нього в ІТТ приїхав адвокат - ОСОБА_10, який повідомив, що ОСОБА_4 запропонував обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та перекваліфікувати вчинений злочин на ч.1 ст. 191 КК України за грошову винагороду в сумі 50 000 доларів США.

Солом'янським районним судом м. Києва термін затримання був продовжений на 5 діб. Під час перебування 05.03.10 в суді з приводу розгляду подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 запитав, чи погоджується він передати хабар в сумі 50 000 доларів США, на що він дав згоду, однак висловив свої побоювання з приводу того, що суд може зараз його арештувати. У зв'язку з цим, ОСОБА_4 кудись подзвонив, а після цього повідомив, що прокурор ОСОБА_5 сказав, щоб він заявив клопотання про продовження терміну затримання і після цього вони вирішать, як його звільнити.

Цього ж дня, 05.03.10 ОСОБА_4 прибув до нього в ІТТ і ще раз перепитав, чи погоджується він передати їм хабар, на що він дав згоду. Через кілька годин ОСОБА_4 знову приїхав в ІТТ і надав йому для підписання документи про відмову від адвоката та ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. Крім цього, ОСОБА_4 повідомив, що розмовляв з прокурором, який виходить на роботу 09.03.10, а тому першу частину хабара в сумі 10 000 доларів США він повинен передати до 09.03.10, другу - в сумі 20 000 доларів США до кінця тижня, тобто до 14.03.10, і третю - в сумі 20 000 доларів США до кінця місяця, на що він був вимушений погодитись. У підтвердження своїх слів ОСОБА_4 в його присутності зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що він, тобто ОСОБА_8, розрахується до кінця березня 2010 року.

Після його звільнення з ІТТ, в період з 06 до 19 березня 2010 року ОСОБА_4 неодноразово телефонував йому та запитував коли він нарешті привезе гроші і говорив, що ставить того у незручне становище перед ОСОБА_5, якому повідомив обумовлені терміни передачі хабара. У відповідь, він під різними приводами просив відстрочити передачу грошей, оскільки їх не мав.

23.03.10 він за викликом прибув до ОСОБА_4, який вручив йому копію постанови про порушення кримінальної справи та перекваліфікацію злочину на ч. 1 ст. 191 КК України від 5 березня 2010 року. В ході розмови ОСОБА_4 знову наголошував, що він підводить його перед прокурором, оскільки не несе грошей.

26.03.10 ОСОБА_4 надіслав йому СМС-повідомлення про те, що його в 13 год. чекає прокурор ОСОБА_5 Коли він зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що не встигне приїхати з м. Вінниця, той відповів, що тоді обов'язково треба бути в понеділок 29.03.10. Також він сказав, що 27 або 28 березня 2010 року буде проїздом у м. Вінниця та хоче зустрітись. 28.03.10 близько 16 год. ОСОБА_4 зателефонував йому і запитав чи є у нього те, про що вони домовлялись, на що він відповів, що немає. При цьому, він зрозумів, що річ йшла про гроші. Через кілька хвилин ОСОБА_4 знову передзвонив і сказав, щоб в понеділок 29.03.10 він готувався до гіршого, тобто буде знов затриманий.

Злякавшись погроз ОСОБА_4 він 30.03.2010 прибув до м. Києва. Близько 10 год. йому зателефонував ОСОБА_4 та запитав коли він буде, на що він відповів, що буде до обіду. Пізніше, близько 12 год. 40 хв. йому з прихованого номера подзвонив чоловік, який представився транспортним прокурором ОСОБА_5 та запитав, чому він не з'являється до слідчого, на що він відповів, що вже їде.

Близько 14 год. 30.03.10 він прибув до ОСОБА_4, віддав тому додаткові бухгалтерські документи за 2007 рік і в ході розмови поцікавився про можливість продовження терміну передачі хабара, на що той відповів, що 7 квітня це кінцевий строк направлення справи до суду і запитав скільки грошей зможе зібрати до цього числа. Він відповів, що 7 квітня зможе привезти 10-15 000 доларів США. Тоді ОСОБА_4 сказав, що транспортний прокурор, враховуючи його небажання платити, скасував попередню постанову і ОСОБА_4 перекваліфіковує злочин на ч. 2 ст. 191 КК України. При цьому, ОСОБА_4 дістав при ньому з кримінальної справи постанову про порушення справи за ч. 1 ст. 191 КК України від 05.03.2010, передрукував дві останні сторінки і вклав назад у справу, після чого змусив його поставити підпис на останньому аркуші цієї постанови. Під час розмови, яка тривала близько години, ОСОБА_4 неодноразово ходив радитись з прокурором. ОСОБА_5 також особисто заходив в кабінет ОСОБА_4 та приймав участь у розмові, даючи йому зрозуміти, що краще заплатити, говорячи при цьому, що зараз по справі ситуація одна, а може бути зовсім інша. Наприкінці розмови ОСОБА_4 дав зрозуміти, що якщо він привезе 5 та 15 000 доларів США відповідно 2 та 7 квітня, то буде ще тиждень, щоб привезти решту грошей, тобто 30 000 доларів США. Вказану розмову зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 він записав на власний диктофон.

Після вказаної розмови та враховуючи відсутність коштів для передачі ОСОБА_4 в якості хабара, усвідомлюючи те, що у випадку відмови передати хабар, ОСОБА_4 може знову його затримати та перекваліфікувати діяння на ч. 5 ст.191 КК України, він вирішив 2.04.10 звернутись із відповідною заявою до правоохоронних органів, а саме до СБ України. Там працівниками СБУ в присутності понятих були оглянуті та вручені йому грошові кошти в сумі 5 000 доларів США для передачі цього ж дня в якості першої частини хабара ОСОБА_4 Крім цього йому були вручені спеціальні технічні засоби для негласної фіксації неправомірних дій ОСОБА_4

02.04.10 близько 14 год. він прибув до ОСОБА_4 і спитав, які гарантії той і прокурор ОСОБА_5 може дати з приводу перекваліфікації його дій в суді. У відповідь ОСОБА_4 в черговий раз запевнив, що особисто ОСОБА_5 в суді заявить клопотання про перекваліфікацію його дій на ч. 1 ст. 191 КК України. Під час спілкування в кабінет заходив ОСОБА_5, який привітався з ним і відразу вийшов. Після цього, він сказав ОСОБА_4, що приніс п'ять тисяч доларів США, витягнув їх з кишені та за вказівкою ОСОБА_4 поклав на верхню поличку шафи для одягу, яка розташована праворуч від входу в кабінет. Коли він виходив з кабінету, ОСОБА_4 сказав, що все буде нормально, вийшов разом з ним і пішов до кабінету прокурора.

Цього ж дня 02.04.10 близько 15 год. на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що разом з прокурором готовий надати гарантії, а саме: підготувати всі матеріали кримінальної справи до суду для звільнення його на підставі акту амністії. При цьому, зі слів ОСОБА_4, суд нібито на першому засіданні повинен звільнити його від відповідальності. Однак це буде можливо лише за умови передачі всієї раніше обумовленої суми, тобто додатково сорока п'яти тисяч доларів США.

08.04.10 в першій половині дня він зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що може приїхати після обіду. Перед зустріччю, працівники СБУ оглянули та вручили йому грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, а також спеціальні записуючі пристрої.

В обумовлений час, він прибув до ОСОБА_4 в службовий кабінет. На його запитання, яким чином він може бути впевнений, що справа в суді буде закрита, ОСОБА_4 повідомив, що нема чого переживати, оскільки таку позицію в суді буде підтримувати прокурор. В свою чергу він попросив ОСОБА_4, щоб ці слова ОСОБА_5 підтвердив особисто.

Після цього, ОСОБА_4 вийшов і повернувся з прокурором ОСОБА_5, який почав переконувати, що справа не може бути направлена до суду по ч. 1 ст. 191 КК України, а лише по ч. 2 ст. 191 КК України і дав зрозуміти, що все буде нормально, тобто, що кримінальна справа буде закрита в суді. В ході розмови зі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він потягнувся в кишеню за грошима. ОСОБА_5 побачивши це, відразу пішов з кабінету і сказав, щоб це він вирішував з ОСОБА_4

Виходячи з обставин всіх подій, він зрозумів, що ОСОБА_5 доручив ОСОБА_4 вести всі розмови з ним з приводу одержання хабара та безпосередньо отримувати гроші без особистої участі ОСОБА_5

Після того, як прокурор вийшов з кабінету, він за вказівкою ОСОБА_4 поклав принесені 15 000 доларів США на полицю для одягу і попрощавшись пішов.

Показаннями свідка ОСОБА_9, який у суді пояснив, що приблизно на початку 2010 року, під час одного із свят, він познайомився з ОСОБА_8 і в розмові йому повідомили, що в того проблема, що проти нього порушена кримінальна справа. Вони знали, що він (ОСОБА_9) працював в УБОЗ. Також йому повідомили, що слідчий, який веде справу щодо ОСОБА_8 теж працював в УБОЗ. ОСОБА_8 його запитав, чи може він спитати, що по цій справі. Через декілька днів після цього йому зателефонував ОСОБА_8 і нагадав про їх домовленість. Він (ОСОБА_9) на той момент збирав документи для оформлення пенсії. ОСОБА_8 йому декілька разів телефонував. Коли він зібрав всі документи, то сказав ОСОБА_8, що поїде в м.Київ. ОСОБА_8 дав йому телефон ОСОБА_4 Далі він з останнім зустрівся на роботі ОСОБА_4 Вони поспілкувались про роботу, після чого ОСОБА_4 спитав, по якому питанню він приїхав. Він йому сказав, на що той йому повідомив, що 50 000 доларів США і справу проти ОСОБА_8 буде закрито, але він подумав, що той пожартував. Після цього він повідомив про це ОСОБА_8 і ні з ким більше про це не спілкувався. Йому не відомо чи передавались ці гроші і у який спосіб.

Показаннями свідка ОСОБА_10, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що 26 лютого 2010 року до нього зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що затриманий працівниками ГУБОЗ ГУМВС України в Вінницькій області на підставі постанови про оголошення в розшук останнього транспортною прокуратурою Київської області та відповідного рішення суду. У зв'язку з чим ОСОБА_8 мають конвоювати до м. Києва для розгляду подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До 1 березня 2010 року він з ОСОБА_8 побачитись не зміг, а тому на підставі договору, укладеного з дружиною того, лише зібрав документи, які характеризують особу ОСОБА_8, з якими 01.03.10 прибув у м. Київ, де звернувся до старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_4 Останній виніс постанову про допуск його до участі у справі та надав матеріали кримінальної справи для ознайомлення, а також повідомив, що цього ж дня Солом'янським районним судом м. Києва буде розглядатись подання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За результатами розгляду подання, 01.03.10 судом був продовжений термін затримання ОСОБА_8 до 10 діб. Після судового засідання він і ОСОБА_4 узгодили наступну дату проведення слідчих дій з участю ОСОБА_8 - 04.03.10. У вказаний день був проведений допит ОСОБА_8, а після цього він залишився в кабінеті слідчого для того, щоб узгодити час повторного розгляду судом подання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. В ході розмови він поцікавився у ОСОБА_4, як той бачить подальший хід розслідування справи, тобто наскільки обґрунтованою є кваліфікація дій підзахисного саме за ч. 5 ст. 191 КК України. Таке запитання було обумовлено тим, що після ознайомлення дружиною ОСОБА_8 з наданими ОСОБА_4 бухгалтерськими документами вона підрахувала, що вартість розтраченого майна складає всього 10 000 грн.

У відповідь на це запитання ОСОБА_4 сказав, що якщо він хоче, щоб його підзахисний поїхав додому, то треба передати 50 000 доларів США. При цьому, вказану суму ОСОБА_4 написав на аркуші паперу. Побачивши його здивування ОСОБА_4 додатково пояснив, що такі питання сам не вирішує. Він зрозумів, що ОСОБА_4 пропонує за хабар в сумі 50 000 доларів США вирішити питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов'язаного з позбавленням волі. Також, ОСОБА_4 запропонував, щоб ОСОБА_8 в будь-якому випадку 05.03.10 під час розгляду подання в суді заявив клопотання про продовження терміну затримання до 15 діб та за цей час повідомив про своє рішення, тобто чи погоджується передати ОСОБА_4 вказаний хабар. Крім цього, ОСОБА_19 повідомив, що у випадку згоди ОСОБА_8 передати хабар, кваліфікація дій останнього буде змінена на ч. 1 ст. 191 КК України.

Після цієї розмови зі ОСОБА_4, він цього ж дня - 04.03.10 прибув до ІТТ і повідомив ОСОБА_8 про умови ОСОБА_4 При цьому сказав ОСОБА_8, щоб той приймав рішення самостійно, а він в цьому участі приймати не буде. Після відвідування ІТТ він зателефонував ОСОБА_4 і повідомив, що ОСОБА_8 хоче поспілкуватись з тим особисто. Також в розмові зі ОСОБА_4 він повідомив, що ОСОБА_8 погодився заявити клопотання про продовження терміну його затримання до 15 діб, а тому, якщо ОСОБА_4 не буде 05.03.10 в суді наполягати на арешті ОСОБА_8, то йому немає смислу бути присутнім на цьому судовому засіданні, оскільки зайвий день перебування у м. Києві несе додаткові витрати грошей і часу. У відповідь ОСОБА_4 підтвердив, що не буде наполягати на арешті і погодився, що його присутність 05.03.10 в суді є необов'язковою, тому 04.03.10 він поїхав у м. Вінницю.

Після цього, ОСОБА_8 йому не телефонував, тому він зрозумів, що його послуг той більше не потребує. Маючи достатню кількість інших клієнтів він відмовою ОСОБА_8 від його послуг не переймався і причини такої відмови не з'ясовував.

Чи погодився ОСОБА_8 передати та чи передавав ОСОБА_4 хабар і в якому розмірі, йому не відомо, як і обставини подальшого розслідування кримінальної справи.

Показаннями свідка ОСОБА_20, який на досудовому слідстві показав, що з 2005 року працює заступником прокурора Київської області. ОСОБА_5 знає приблизно з 2008 року, підтримував з тим виключно службові відносини і може охарактеризувати як порядну і відповідальну людину, а також як досвідченого фахівця.

ОСОБА_4 знає з 2009 року як старшого слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. Відносини зі ОСОБА_4 у нього були виключно службові. Охарактеризувати його не може, оскільки рідко спілкувався з останнім. Про будь-які конфліктні ситуації або неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому не відомо. Про будь-які проступки чи претензії до ОСОБА_4 ОСОБА_5 йому також не доповідав.

З приводу розслідування прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 повідомив, що вона перебувала в провадженні ОСОБА_4 Нагляд за її розслідуванням безпосередньо здійснював ОСОБА_5, а контроль - начальник відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області ОСОБА_21

Згідно графіку проведення оперативних нарад, стан розслідування вказаної кримінальної справи заслуховувався 26.02.10 в його присутності за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Під час заслуховування ОСОБА_4 доповів про стан досудового слідства, зокрема про те, що у справі виконані усі можливі слідчі дії, порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оголошений розшук обвинуваченого ОСОБА_8 та досудове слідство зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України. ОСОБА_5 підтвердив обґрунтованість як кваліфікації так і постанови про зупинення досудового слідства. Про затримання ОСОБА_8 ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_4 не доповідали. За наслідками заслуховування стану слідства у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було наголошено на недопустимості тяганини у кримінальній справі та необхідності активізації розшуку ОСОБА_8

Крім цього, 23.03.10 він проводив оперативну нараду щодо стану досудового слідства у вказаній кримінальній справі за участю ОСОБА_21, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Під час заслуховування ОСОБА_4 доповів про стан розслідування справи і повідомив, що ОСОБА_8 був звільнений з ІТТ, а злочин перекваліфікований на ч. 2 ст. 191 КК України. Він особисто подивився документи, якими обґрунтовувалась перекваліфікація злочину та наголосив на їх недостатності для встановлення дійсного розміру збитків, у зв'язку з чим дав вказівку ОСОБА_5 вжити заходів для встановлення шкоди шляхом підтвердження розміру збитків належними документами, визначити остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_8 та направити справу до суду до кінця березня 2010 року. ОСОБА_21 він доручив проконтролювати виконання цих вказівок.

Через декілька днів ОСОБА_5 доповів, що документи, які обґрунтовують перекваліфікацію дій ОСОБА_8 достовірні, завірені печаткою Мінтрансу та є достатніми для прийняття на підставі них відповідного рішення.

Крім вищевказаних двох нарад, він жодного разу не спілкувався зі ОСОБА_5 з приводу кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8

31.03.10 при прийманні звітів ОСОБА_5 надав йому акт звірки з УІТ по справах, у яких слідство закінчено, серед яких була і кримінальна справа щодо ОСОБА_8, а також підтвердив вказану у акті суму збитків.

Про вимагання та одержання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хабара в сумі 50 000 доларів США від ОСОБА_8 за обрання щодо нього запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, а також перекваліфікацію вчиненого тим злочину на менш тяжкий, йому нічого відомо не було.

Показаннями свідка ОСОБА_21, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що з серпня 2009 року він працює начальником відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області. До цього часу з травня 2008 року займав посаду заступника прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

ОСОБА_5 знає приблизно з жовтня 2008 року, тобто з часу призначення його на посаду начальника відділу з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області і перебував з ним у службових відносинах.

ОСОБА_4 знає з часу його призначення заступником прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. Відносини зі ОСОБА_4 були виключно службові. Останнього може охарактеризувати як доброго працівника, незлопам'ятну, неконфліктну людину. Будь-яких неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було.

Йому відомо, що старшим слідчим прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_4 розслідувалась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 По цій справі двічі проводились оперативні наради при заступнику прокурора Київської області ОСОБА_20 На першому заслуховуванні, яке відбулось в лютому 2010 року він присутнім не був.

Друга нарада проводилась 23.03.10 за його участю. На ній ОСОБА_4 доповів про стан розслідування справи, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений з ІТТ, а вчинений ним злочин перекваліфікований на ч. 2 ст. 191 КК України. Перед заслуховуванням, працівниками його відділу справа не вивчалась, а чому пояснити не зміг. Під час наради ОСОБА_20 особисто дивився документи, якими обґрунтовувалась перекваліфікація дій ОСОБА_8 та вивчивши їх погодився з достатністю таких підстав, однак зазначив про необхідність перевірки їх достовірності. Таку ж позицію про обґрунтованість перекваліфікації злочину висловлював і ОСОБА_5 Наскільки він пригадує, мова йшла про завірені копії документів з Мінтрансу, якими підтверджується дійсна вартість розтраченого ОСОБА_8 майна. Він особисто цих документів не вивчав та з приводу обґрунтованості кваліфікації дій ОСОБА_8 не висловлювався. Чому обґрунтованість звільнення ОСОБА_8 з ІТТ та перекваліфікації злочину не перевірялась працівниками його відділу, пояснити не зміг. За результатами заслуховування було прийняте рішення про необхідність закінчення ОСОБА_4 досудового слідства у справі до кінця березня 2010 року.

Наскільки він пригадує, після наради ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_4 хотів кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191 КК України, а на думку ОСОБА_5, враховуючи суб'єкт злочину, кваліфікація діянь ОСОБА_8 можлива за ч. 2 ст. 191 КК України. При цьому, обґрунтованість перекваліфікації злочину з ч. 5 ст. 191 КК України ними не обговорювалась. Крім цієї розмови, він жодного разу не спілкувався зі ОСОБА_5 з приводу вказаної кримінальної справи.

Про вимагання та одержання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хабара в сумі 50 000 доларів США від ОСОБА_8 йому нічого відомо не було.

Показаннями свідка ОСОБА_22, яка на досудовому слідстві та у суді повідомляла, що з листопада 2008 року працює старшим прокурором відділу нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області.

ОСОБА_5 знає приблизно з вересня 2008 року, тобто з часу призначення останнього на посаду начальника відділу з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області і може охарактеризувати його як відповідальну, доброзичливу людину і досвідченого працівника.

ОСОБА_4 знає з серпня 2008 року і може охарактеризувати як відповідального до поставлених доручень і завдань працівника та комунікабельну людину. Про жодну конфліктну ситуацію або неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй не відомо.

До 22 березня 2010 року вона згідно розподілу обов'язків здійснювала нагляд за розслідуванням прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 Безпосередній нагляд за її розслідуванням здійснював прокурор вказаної прокуратури ОСОБА_5

Оскільки розслідування справи не перебувало на контролі прокуратури області, приблизно один раз на місяць прокуратура області отримувала інформацію про стан досудового слідства у вказаній справі. При цьому, законність прийнятих рішень у справі прокуратурою області не перевірялась.

Відповідно до графіку проведення оперативних нарад при заступнику прокурора області ОСОБА_20 вказана кримінальна справа заслуховувалась 26.02.10. Перед нарадою, за вказівкою начальника відділу ОСОБА_21 вона вивчала справу та складала довідку. На нараді участі не приймала, оскільки її ніхто не запрошував і результати наради їй не відомі.

Про затримання ОСОБА_8, його доставку в м. Київ, продовження строку його затримання до 10, а потім до 15 діб, винесення постанови про звільнення його з ізолятора тимчасового тримання, обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, перекваліфікацію вчиненого ним злочину з ч. 5 на ч. 1 ст. 191 КК України або на ч. 2 ст. 191 КК України, їй відомо не було. Вказані постанови для перевірки їх законності та обґрунтованості їй не надавались, вказівок у зв'язку з цим від ОСОБА_21 або ОСОБА_20 вона не отримувала.

Оскільки з 22.03.10 нагляд за слідством прокуратури виключений з кола її службових обов'язків, то наслідки розслідування справи щодо ОСОБА_8 і обставини її заслуховування 23.03.10 при ОСОБА_20 їй не відомі.

Про вимагання та одержання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хабара в сумі 50 000 доларів США від ОСОБА_8 їй нічого не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_23, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що з січня 2009 року він працює начальником слідчого управління прокуратури Київської області.

ОСОБА_5 знає приблизно з 1993 року, з часу стажування останнього в Основ'янській транспортній прокуратурі Харківської області, де він займав посаду прокурора, а в подальшому працював разом з ним в прокуратурі Житомирської області. Відносини зі ОСОБА_5 дружні.

Зі ОСОБА_4 не знайомий і по роботі з ним не стикався. Про будь-які конфліктні ситуації або неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому не відомо.

Приблизно в другій половині березня 2010 року він випадково зустрів ОСОБА_5 біля прокуратури Київської області. В ході розмови він повідомив, що в провадженні у його слідчого - ОСОБА_4. перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за фактом розкрадання майна, однак детально по цій справі вони не розмовляли.

Під час наступної випадкової зустрічі зі ОСОБА_5 в ході розмов на інші теми, ОСОБА_5 зокрема повідомив, що від працівників УБОЗ, які здійснюють оперативне супроводження справи щодо ОСОБА_8, ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_4 "продає справу", а тому попросив його порадити щодо правильності перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 5 на ч. 1 ст. 191 КК України, оскільки ОСОБА_5 сумнівається в правильності такої кваліфікації, а також запитав як має поступити, враховуючи інформацію отриману від працівників УБОЗ. При цьому, ОСОБА_5 сказав, що вартість викраденого майна згідно акту ревізії становить 199 000 грн. Будь-яких документів чи матеріалів справи ОСОБА_5 при цьому не показував. У відповідь він повідомив, що в будь-якому випадку дії ОСОБА_8 не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, враховуючи, що він є службовою особою, а за наявності відповідних документів, якими підтверджується нижча вартість майна, можуть бути перекваліфіковані на ч. 2 ст. 191 КК України. Щодо інформації, отриманої від працівників УБОЗ, він порадив ОСОБА_5 діяти на власний розсуд.

В подальшому після заслуховування стану розслідування вказаної кримінальної справи на оперативній нараді при заступнику прокурора Київської області ОСОБА_20 в березні 2010 року, при черговій випадковій зустрічі зі ОСОБА_5, останній повідомив, що все нормально, оскільки за наслідками заслуховування прийняте рішення про необхідність закінчення ОСОБА_4 досудового слідства у справі до кінця березня 2010 року з кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім вищевказаних розмов, він зі ОСОБА_5 з приводу розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 більше не спілкувався і про наслідки її розслідування йому нічого не відомо.

Про вимагання та одержання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хабара в сумі 50 000 доларів США від ОСОБА_8 йому нічого не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_16, який на досудовому слідстві та у суді пояснив, що з 1 вересня 2009 року він працював заступником прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Йому відомо, що прокуратурою, а саме слідчим ОСОБА_4., розслідувалась кримінальна справа № 21-0284, яка порушена 15.09.09 прокурором ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, але він не здійснював нагляд за нею.

Відповідно до розподілу обов'язків нагляд за досудовим слідством слідчими прокуратури здійснює особисто прокурор. Він лише в період з 1 по 5 березня 2010 року виконував обов'язки прокурора, у зв'язку з перебуванням ОСОБА_5 на лікарняному, тому вчиняв певні дії, які стосувались вказаної кримінальної справи.

Так, 1 березня 2010 року слідчий ОСОБА_4. підготував до суду подання про обрання ОСОБА_8, обвинуваченому за ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке він погодив. Матеріали справи він не вивчав, а підтримав подання слідчого, оскільки раніше прокуратурою вже вносилось подання до суду, який виніс постанову про затримання ОСОБА_8 За результатами розгляду судом 1.03.10 подання, строк затримання ОСОБА_8 був продовжений до 10 діб. Після цього, 4.03.10 до нього підійшов член групи слідчих у цій справі ОСОБА_11, оскільки ОСОБА_4 був на виїзді, з новим поданням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке він також погодив. За результатами його розгляду судом 5.03.10 строк затримання ОСОБА_8 був знову продовжений до 15 діб.

Про те, що цього ж дня ОСОБА_4 звільнив ОСОБА_8 з ІТТ він нічого не знав, а ОСОБА_4 йому не доповідав. 9.03.10 ОСОБА_5 вийшов на роботу, тому після цього він не мав ніякого відношення до розслідування вказаної справи. Лише наприкінці березня 2010 року, коли готувались звіти роботи прокуратури, він дізнався, що ОСОБА_8 був звільнений з ІТТ і його дії перекваліфіковані з ч. 5 на ч. 2 ст. 191 КК України.

Також показав, що відносини між прокурором ОСОБА_5 та слідчим ОСОБА_4. були нормальні, ніякого упередженого ставлення до слідчого зі сторони прокурора він не вбачав.

6 квітня 2010 року на службовій нараді ОСОБА_5 повідомив всім працівникам прокуратури, що органи СБУ найближчим часом планують затримати на хабарі когось із працівників прокуратури області. У зв'язку з цим, він попередив всіх підлеглих про неприпустимість вчинення протиправних дій.

Показаннями свідка ОСОБА_11, який на досудовому слідстві та у суді пояснив, що з липня 2009 року він працює на посаді слідчого прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Він працював в одному кабінеті зі старшим слідчим ОСОБА_4., в провадженні якого перебувала кримінальна справа № 21-0284 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Пізніше він дізнався, що ОСОБА_4 перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч. 5 на ч. 2 ст. 191 КК України.

ОСОБА_8 він бачив кілька разів у службовому кабінеті, коли той приходив до ОСОБА_4 При цьому, останній кожного разу просив його вийти з кабінету та залишити їх наодинці.

Так, 8 квітня 2010 року приблизно о 15.00 год. до ОСОБА_4 прийшов ОСОБА_8 і він за проханням першого вийшов з кабінету. Через деякий час ОСОБА_4 подзвонив йому на телефон та сказав, щоб він поки не заходив до кабінету, а вийшов на вулицю та подивився, чи нема там нікого підозрілого. Що ОСОБА_4 мав на увазі він не зрозумів, але вийшов на вулицю та розмовляв з друзями по мобільному телефону. Приблизно через 5 хвилин на вулицю вийшов прокурор ОСОБА_5. і здивувався, побачивши неподалік автомобіль ДАІ, після чого почав розмовляти по телефону та відійшов від нього. Через декілька хвилин після цього, до нього підійшли працівники СБУ. Про отримання ОСОБА_4 хабара йому нічого не відомо.

6.04.10 прокурором ОСОБА_5 проводилась нарада, на якій він наголосив, що працівниками СБУ готується операція по виявленню хабара в одній із прокуратур Київської області, тому звернув увагу на недопущенні корупційних діянь.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що він з вересня 2008 року працює на посаді старшого помічника прокурора прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

5.03.10 за вказівкою заступника прокурора Амельохіна В.В., який на той час виконував обов'язки прокурора, він приймав участь в Солом'янському районному суді м. Києва при розгляді подання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом був продовжений строк затримання ОСОБА_8 до 15 діб. Про це він доповів ОСОБА_16 Про те, що ОСОБА_4 того ж дня звільнив ОСОБА_8 з ІТТ йому відомо не було.

Крім цього, показав, що між прокурором ОСОБА_5 та слідчим ОСОБА_4. були нормальні відносини. Будь-якого упередженого чи негативного ставлення прокурора до слідчого ОСОБА_4 не було.

Показаннями свідка ОСОБА_24 який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що з квітня 2005 року працює на посаді старшого помічника прокурора прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

1.03.10 він приймав участь в Солом'янському районному суді м. Києва у розгляді подання слідчого ОСОБА_4 у кримінальній справі № 21-0284 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 У судовому засіданні з'ясувалось, що останній не був допитаний по справі як обвинувачений і не було зібрано щодо нього характеризуючи даних. На підставі цього, суд продовжив термін затримання ОСОБА_8 до 10 діб. Участі в подальших судових розглядах у цій справі він не приймав.

7 квітня 2010 року після 14.00 год. секретарОСОБА_25 занесла до нього кримінальну справу № 21-0284 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України в 5 томах з 2 копіями обвинувального висновку та позовної заяви. Ніяких резолюцій на справі не було, але він зрозумів, що справу йому передали по вказівці прокурора для її вивчення перед направленням до суду.

Однак, цього дня він вивчав інші справи, по одній з яких обвинувачений утримувався під вартою, тому часу для вивчення справи № 21-0284 у нього не вистачило.

Наступного дня, тобто 8.04.10 він зранку поїхав у Білоцерківський районний суд Київської області для підтримання обвинувачення у кримінальній справі і взяв з собою копію обвинувального висновку стосовно ОСОБА_8 для того, щоб його почитати в дорозі.

Повернувшись з цього суду, він поїхав у Броварський міськрайонний суд в інший судовий процес, який закінчився близько 18.00 год. Приблизно в цей час йому дзвонив ОСОБА_5 і говорив, що необхідно терміново вивчити кримінальну справу № 21-0284, на що він відповів, що вже пізно і зможе вивчити справу наступного дня.

9 квітня 2010 року прибувши на роботу він дізнався, що кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 вилучили.

Крім цього, показав, що відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були нормальні, робочі. Будь-якого упередженого чи зневажливого ставлення до слідчого з боку прокурора не було.

Показаннями свідка ОСОБА_25, яка на досудовому слідстві та у суді пояснювала, що з 8 квітня 2010 року вона працює на посаді спеціаліста прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Серед інших обов'язків займається обліком справ, які надходять з інших правоохоронних органів та перебувають в провадженні слідчих прокуратури. По вказівці прокурора або його заступника передає справи, які поступають з інших органів, на вивчення помічникам. Справи, які перебувають у провадженні працівників прокуратури через неї помічникам не передавались.

У кабінеті прокурора не має металевого сейфу, а тому всі справи, які надходили, зберігались в сейфі у заступника прокурора Амельохіна В.В. При цьому, до частини сейфу, яка належала прокурору і закривалась на окремий ключ той доступу не мав. У неї є ключ від сейфу прокурора, але не було ключа від кабінету ОСОБА_16, тому забирала документи звідти тільки в присутності останнього.

6 або 7 квітня 2010 року, коли вона забирала з сейфу прокурора документи, то побачила кримінальну справу у 5 томах, яку туди не клала. Вона запитала у ОСОБА_5 про справу і останній дав їй вказівку терміново передати її помічнику ОСОБА_26 для вивчення і складання довідки. Вона занесла справу ОСОБА_26 та передала вказівку ОСОБА_5 терміново її вивчити. Взагалі кримінальні справи, які розслідуються в їх прокуратурі передаються їй вже для реєстрації та направлення їх до суду.

Крім цього, показала, що відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були звичайними, доброзичливими.

Показаннями свідка ОСОБА_27 який на досудовому слідстві пояснював, що з березня 2009 року займає посаду помічника прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

ОСОБА_5 знає приблизно з березня 2009 року, тобто з часу призначення його на посаду і може охарактеризувати як вимогливого керівника, досвідченого спеціаліста, а також спокійну і врівноважену людину.

ОСОБА_4 також знає з вказаного часу і може охарактеризувати його як гарного фахівця, а також добру і компанійську людину. Він неодноразово звертався до того за допомогою в роботі і жодного разу не отримав відмови.

Про будь-які конфліктні ситуації або неприязні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому не відомо. Також йому не відомо про будь-які претензії до ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5

На початку серпня 2009 року до прокуратури з Департаменту контррозвідувального захисту економіки держави СБ України надійшли матеріали, щодо розтрати майна шляхом зловживання службовим становищем директором Київського державного авіаційного підприємства "Універсал-Авіа".

Проведеною ним перевіркою було встановлено, що службовими особами Київського державного авіаційного підприємства "Універсал-Авіа" у період жовтня 2006 року - квітня 2007 року, незаконно і безоплатно, умисно, шляхом зловживання службовим становищем, в інтересах третіх осіб, здійснено розтрату державного майна, яке їм ввірено та перебувало у віддані, а саме авіаційних двигунів загальною вартістю 199 869грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що спричинило державним інтересам матеріальну шкоду в особливо великих розмірах та вказує на наявність в їх діях ознак злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України.

За результатами перевірки прокурором з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області, 15 вересня 2009 року порушено кримінальну справу за фактом розтрати чужого майна в особливо великих розмірах службовими особами Київського державного авіаційного підприємства "Універсал-Авіа", за ознаками злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України.

Вказана кваліфікація була запропонована ОСОБА_5 виходячи з первинної вартості незаконно відчуженого майна, яка була вказана в акті ревізії. Матеріали дослідчої перевірки ОСОБА_5 вивчав особисто. Також, прокурор особисто складав остаточний варіант постанови про порушення кримінальної справи.

Провадження досудового слідства у кримінальній справі було доручено старшому слідчому прокуратури ОСОБА_4 Обставини розслідування вказаної кримінальної справи йому не відомі.

Про будь-які зловживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4, пов'язані з її розслідуванням, а тим більше про вимагання та одержання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 хабара в сумі 50 000 доларів США від ОСОБА_8, йому відомо не було.

06 квітня 2010 року ОСОБА_5 проводив оперативну нараду, на якій повідомив, що працівниками правоохоронних органів проводяться заходи по документуванню факту одержання хабара працівниками однієї з прокуратур Київської області.

Показаннями свідка ОСОБА_28, яка на досудовому слідстві та у суді пояснювала, що приблизно з середини березня 2010 року вона звернула увагу на те, що її чоловік ОСОБА_4 часто приходить з роботи знервований і чимось заклопотаний. На її запитання з цього приводу повідомив, що по одній з кримінальних справ ОСОБА_5 запропонував одержати грошову винагороду від обвинуваченого, а він (ОСОБА_4.) не хоче цього робити. При цьому, ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_5 наполягає на одержанні хабара і якщо той відмовиться, то може втратити роботу. Про розмір хабара та прізвище обвинуваченого ОСОБА_29 їй нічого не говорив, лише повідомив, що той з м. Вінниці. В свою чергу, вона порадила "не йти на поводу" у ОСОБА_5 і відмовитись вчиняти будь-які неправомірні дії. Про те, що 02 та 08 квітня 2010 року ОСОБА_4 все ж таки одержав частину хабара про який розповідав раніше, вона не знала.

Взагалі відносини у її чоловіка зі ОСОБА_5 були добрі. Про будь-які непорозуміння або конфлікти між ними їй не відомо. ОСОБА_5 мав намір в майбутньому клопотати про призначення її чоловіка своїм заступником.

Про написання ОСОБА_4 20.04.10 заяви на адресу Апеляційного суду м. Києва про те, що останній відмовляється від своїх попередніх показань в частині причетності ОСОБА_5 до одержання хабара від ОСОБА_8 вона нічого не знає. Ніякої заяви чи будь-яких інших документів їй чоловік не передавав, оскільки дозволу на побачення їй не давали.

Показаннями свідка ОСОБА_30, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що він є приватним підприємцем, займається технічним обслуговуванням автомобілів і є власником станції технічного обслуговування у місті Житомирі, яка називається «Автодом». Він знайомий зі ОСОБА_5 більше 10 років і знає його родину.

Приблизно 15 березня 2010 року до нього подзвонив ОСОБА_5 з проханням з'ясувати причини поломки двигуна в автомобілі марки Рено, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого згідно технічного паспорта є його жінка ОСОБА_31

Дещо пізніше, приблизно у кінці березня 2010 року, на станцію приїхав незнайомий йому чоловік на автомобілі ОСОБА_5 і сказав, що діє за проханням останнього. Оглянувши автомобіль, він рекомендував ОСОБА_5 не витрачати кошти на ремонт двигуна, а придбати інший двигун за кордоном, який був в експлуатації. Зокрема, він сказав, що можна придбати двигун у Польщі та запропонував, у випадку згоди, оплатити наперед половину його вартості, близько 400-500 доларів США.

5 квітня 2010 року він зателефонував дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_31 і сказав, що в цей день його знайомий їде в Польщу, і якщо ОСОБА_5 згідний придбати двигун, то необхідно дати завдаток 400 дол. США. ОСОБА_31 відповіла, що гроші привезе дочка. Близько 11-12 годин 5 квітня 2010 року дочка ОСОБА_5 ОСОБА_30 на автобусній зупинці передала йому 400 дол. США - 4 купюри по 100 доларів.

Більше ніяких грошових коштів від ОСОБА_5 або членів його родини він не отримував. При цьому, ОСОБА_5 не пропонував йому відстрочити оплату двигуна або дати кошти в позику. Стверджує, що окрім нього ніхто із працівників станції не міг отримувати кошти від ОСОБА_5 та членів його родини на ремонт автомашини, оскільки лише він домовлявся із ОСОБА_5 про її ремонт.

Показаннями свідка ОСОБА_12, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що він із вересня 2009 року по 15 березня 2010 року працював на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу по боротьбі з корупцією на транспорті центрального антикорупційного бюро ГУБОЗ МВС України.

На початку вересня 2009 року начальник відділу ОСОБА_33 сказав йому, що до прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області надійшли матеріали про розкрадання двигунів, які належали державному підприємству, вартість яких велика, тому необхідно піти до прокуратури та з'ясувати, чи потрібна їм допомога та чи є перспектива порушення кримінальної справи по цим матеріалам.

Виконуючи вказівку свого керівника, він прибув до вказаної прокуратури та з'ясував, що дійсно до прокуратури із Служби безпеки України надійшли матеріали, виділені із кримінальної справи і їх перевіркою займається помічник прокурора ОСОБА_27. В розмові з останнім він запропонував оперативну допомогу у проведенні перевірки і ОСОБА_27 повідомив, що доповість про це прокурору ОСОБА_5

Через деякий час ОСОБА_27 повідомив, що згодний співпрацювати і в подальшому надавав йому доручення для виконання тих чи інших дій.

За результатами дослідчої перевірки прокурором ОСОБА_5 15.09.09 порушено кримінальну справу за фактом розтрати чужого майна в особливо великих розмірах службовими особами Київського державного авіаційного підприємства «Універсал-Авіа» за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, розслідування якої було доручено слідчому ОСОБА_4

Наприкінці 2009 року ОСОБА_4 надав доручення забезпечити явку для допиту директора ДАП «Універсал-авіа» ОСОБА_8 Після неодноразових спроб знайти того, він все ж таки зв'язався з останнім і ОСОБА_8 повідомив, що перебуває за кордоном, а коли повернеться з'явиться на допит. Проте, ОСОБА_8 так і не з'явився і перестав відповідати на дзвінки.

У січні 2010 року слідчий ОСОБА_4. повідомив, що порушив кримінальну справу стосовно ОСОБА_34 і оголосив того в розшук, у зв'язку з чим передав йому відповідну постанову для виконання. Проведеними заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_8 не представилось можливим.

У лютому 2010 року ОСОБА_4 повідомив, що отримав рішення суду про затримання ОСОБА_8 та доставку його в суд, яке за його порадою направив для виконання в УБОЗ ГУМВС України в Вінницькій області.

Коли ОСОБА_8 перебував у розшуку, то ОСОБА_4 говорив йому, що підходив колишній працівник міліції з м. Вінниця та намагався дізнатись інформацію по цій кримінальній справі стосовно ОСОБА_8 Однак, ОСОБА_4 не говорив йому про те, що чоловік пропонував винагороду за прийняття якогось рішення на користь ОСОБА_8

Він встановив цього чоловіка, який раніше також працював в УБОЗ в Вінницькій області, а останнім часом в Київській області. Зателефонувавши тому, він дізнався, що чоловіку, якого звали ОСОБА_33, прізвища не пам'ятає, місцезнаходження ОСОБА_8 не відомо.

Надалі, 26.02.10 ОСОБА_8 був затриманий працівниками УБОЗ ГУМВС України в Вінницькій області та 1.03.10 доставлений до Солом'янського районного суду м. Києва, яким продовжений термін затримання до 10 діб.

Через декілька днів він зателефонував ОСОБА_4 і спитав, чи обрав суд ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 повідомив, що той звільнений, оскільки надав документи, які свідчать, що вартість двигунів значно нижча, ніж до цього вважало слідство, тому і відповідно інша частина ст. 191 КК України.

Про вказаний факт він доповів начальнику ОСОБА_33, який доручив співробітнику ОСОБА_13, який особисто знав прокурора ОСОБА_5, з'ясувати це питання. Після цього, ОСОБА_13 повідомив йому, що мав розмову із прокурором ОСОБА_5, який сказав, що ОСОБА_8 надав акти інвентаризації, згідно яких вартість двигунів значно менша, і тому буде змінена кваліфікація злочину на іншу частину ст. 191 КК України.

Після отримання такої інформації він особисто вирішив піти до ОСОБА_4 і з'ясувати причини перекваліфікації злочину. ОСОБА_4 надав йому для ознайомлення відповідні документи і він виразив сумнів у їх достовірності та попросив ОСОБА_4 їх перевірити. При цьому, до прокурора ОСОБА_5 він не ходив і з цього питання з ним не розмовляв.

15 березня 2010 року він фактично припинив службову діяльність, оскільки був виведений поза штат, у зв'язку з реорганізацією структурного підрозділу, тому подальший хід розслідування справи йому відомий не був.

Показаннями свідка ОСОБА_35, який на досудовому слідстві та у суді пояснював, що з серпня 2009 року по 15 березня 2010 року працював у відділі по боротьбі з корупцією на транспорті центрального антикорупційного бюро ГУБОЗ МВС України.

Йому було відомо, що співробітником відділу ОСОБА_12 здійснюється оперативне супроводження кримінальної справи № 21-0284 відносно директора Київського державного авіаційного підприємства «Універсал-Авіа» ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України, яка розслідувалась прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. Також він чув на нарадах у відділі про те, що обвинувачений ОСОБА_8 був оголошений в розшук і затриманий в кінці лютого 2010 року співробітниками УБОЗ у Вінницькій області.

На одній із нарад у начальника відділу ОСОБА_12 сказав, що слідчий транспортної прокуратури звільнив з-під варти ОСОБА_8, хоча той обвинувачується по ч. 5 ст. 191 КК України. У зв'язку з тим, що він давно, з 1999 року, знав прокурора вказаної прокуратури ОСОБА_5, оскільки раніше працювали в Житомирській області, то начальник відділу ОСОБА_33 доручив йому разом із ОСОБА_12 поїхати до прокурора і розібратись з вказаним питанням.

Оскільки ОСОБА_12 з якихось причин не зміг поїхати, він сам 9 або 10 березня 2010 року зустрівся зі ОСОБА_5 Той в свою чергу запросив слідчого ОСОБА_4, який розповів, що звільнив з-під варти ОСОБА_8, оскільки той надав ксерокопії документів, із яких було видно, що балансова вартість проданих авіадвигунів була значно нижчою за ту вартість, яка бралась до уваги при порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України.

Після того, як ОСОБА_4 вийшов з кабінету, він спитав у ОСОБА_5, чи не отримував ОСОБА_4 винагороди за прийняття процесуальних рішень на користь ОСОБА_8 ОСОБА_5 відповів, що працює в цій прокуратурі недавно і йому важко відповісти щодо можливих умисних дій ОСОБА_4 По результатам розмови зі ОСОБА_5 він доповів своєму начальнику ОСОБА_33

Крім цього, пояснив, що не говорив ОСОБА_5 про те, що володіє інформацією про наміри ОСОБА_4 отримати винагороду від ОСОБА_8 за прийняття рішень у кримінальній справі. Він лише питав про це у ОСОБА_5, чи не володіє той такою інформацією.

Показаннями свідків ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, які у суді підтвердили, що були понятими по цій кримінальній справі при проведенні слідчих дій. Будь-якої зацікавленості у результатах проведення цих слідчих дій вони не мали та порушень при проведенні слідчих дій, де вони були понятими вони не бачили. При цьому всі ці свідки одностайно у суді підтвердили, що саме їх підписи стоять на відповідних протоколах слідчих дій і всі обставини та дії викладені в цих протоколах відповідають дійсним обставинам, при яких вони особисто були присутні.

Окрім, показань підсудних та свідків вина ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтверджується також наступними доказами.

Заявою ОСОБА_8 від 2.04.10 на ім'я начальника ГУБКОЗ Служби безпеки України про вимагання у нього хабара в сумі 50 000 доларів США слідчим прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_4 за обрання йому запобіжного заходу у кримінальній справі, не пов'язаного з триманням під вартою та прийняття в подальшому процесуальних рішень, направлених на пом'якшення його відповідальності.

Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_8, в ході якого останній підтвердив свої показання та на місці показав, в який спосіб він 2 та 8 квітня 2010 року передав ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 20 000 доларів США та де спілкувався з прокурором ОСОБА_5

Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 2.04.10, в ході якого працівниками СБУ оглянуті грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, переписані їх серії та номери та вручені ОСОБА_8 для передачі слідчому прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_4 як хабара на його вимогу.

Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 8.04.10, в ході якого працівниками СБУ оглянуті грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, переписані їх серії та номери, зроблені ксерокопії та помічені спеціальною хімічною речовиною «Люмінор 496Т». Крім цього, на двох купюрах HB 68594043 F та HB 68594042 F зроблено надпис спеціальним фломастером «ХАБАР СБУ». Після цього, вказані грошові кошти вручені ОСОБА_8 для передачі слідчому прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області ОСОБА_4 як хабара на його вимогу.

Протоколом огляду диктофона «Edic-mini», долученого ОСОБА_8 до свого пояснення від 2.04.10 наданого працівникам СБУ, на якому міститься звукозапис розмови між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка відбулась 30.03.10 у службовому кабінеті ОСОБА_4

Зокрема, ОСОБА_4 спитав у ОСОБА_8, чому він не приїжджає, на що останній сказав, що не міг. Після цього, ОСОБА_4 сказав, що повідомить прокурора про його прихід. Через деякий час до кабінету зайшов ОСОБА_5 і спитав у ОСОБА_8, чи приніс він документи, наголосивши при цьому, що інакше у нього буде інша стаття, оскільки потрібне підтвердження тому, що зробив для нього ОСОБА_4 Також, ОСОБА_5 спитав, чому ОСОБА_8 не являється до слідчого, на що отримав відповідь, що останній виконує всі вимоги ОСОБА_4

Після того, як ОСОБА_5 вийшов з кабінету, ОСОБА_8 спитав у ОСОБА_4, що йому робити, оскільки завдаток може принести тільки в п'ятницю (2.04.10) та чи не можна пояснити прокурору, що 50 тисяч це не маленькі гроші. ОСОБА_4 відповів, що це не він вирішує і буде йти та розмовляти з цього питання. ОСОБА_8 нагадав йому дзвінок ОСОБА_4 з погрозами і знов попросив відстрочити термін, а саме, що 5 000 доларів США він принесе в п'ятницю, а наступного вівторка або в середу ще 10 000 доларів США. На відповідь ОСОБА_4, що йому не треба частками, ОСОБА_8 повідомив, що всю суму одразу не може привезти. ОСОБА_4 сказав, що прокурор йому вже не довіряє, оскільки думає, що той сам без нього вже домовився з ОСОБА_8

Після того, як вони обговорили наявну у справі документацію по підприємству, посперечались за кваліфікацію дій ОСОБА_8, вони домовились, що останній в п'ятницю принесе 5 000 доларів США, а 7 числа ще 10-15 000 доларів США.

Допитаний на досудовому слідстві з приводу вказаного звукозапису свідок ОСОБА_8 показав, що він повністю відповідає змісту розмови між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка відбулась у службовому кабінеті останнього 30.03.2010.

Так, близько 14 год. 30.03.10 він прибув до ОСОБА_4 та нагадав тому про дзвінок і погрози 28.03.10, після того як він повідомив, що не встиг зібрати ніяких грошей для передачі в якості хабара.

Коли ОСОБА_4 сказав, що йде до ОСОБА_5, він попросив цього не робити, оскільки боявся бути знову затриманим, коли ОСОБА_5 дізнається, що він не привіз грошей, оскільки 28.03.10 в телефонній розмові ОСОБА_4 сказав йому, що якщо не буде грошей, все почнеться з початку, тобто його знову затримають.

Він привіз з собою всю наявну бухгалтерську документацію підприємства за 2007 рік для підтвердження вартості майна. Висловлювання ОСОБА_5: "Почему я говорю, потому что якщо вони відсутні, там другая ситуация получается. Там совершенно другая статья идет и так далее. Поэтому, то что Вячеславович сделал, то должно на это бути підтвердження", він зрозумів як вимогу швидше передати хабар, а в протилежному випадку його дії будуть перекваліфіковані на ч. 5 ст. 191 КК України, так як йому і погрожував ОСОБА_4

Зміст запитання ОСОБА_5 про те, чому він не приїжджає до слідчого, зрозумів як те, чому він не передає обумовлений хабар. На це він відповів, що всі обставини пояснює ОСОБА_4

Після того, як ОСОБА_5 вийшов з кабінету, він поцікавився у ОСОБА_4, чому ОСОБА_5 не може зрозуміти, що важко швидко зібрати таку велику суму (50 тис. доларів США) та попросив відстрочити передачу хабара. У відповідь ОСОБА_4 повідомив, що цього не вирішує, а ОСОБА_5 вже не довіряє і вимагає невідкладної передачі хабара. У свою чергу він попросив востаннє відстрочити передачу грошей і запропонував передати першу частину хабара в сумі 5 000 доларів США 02.04.10, а другу частину - в сумі 10 000 доларів США 07.04.10, однак ОСОБА_4 відповів відмовою.

Крім цього, ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_5 змінив кваліфікацію на ч. 5 ст. 191 КК України. Враховуючи викладене він запитав у ОСОБА_4, що повинен зробити, щоб ОСОБА_5 залишив кваліфікацію по ч. 1 ст. 191 КК України. ОСОБА_4 на це відповів, що у випадку якнайшвидшої передачі хабара, його дії можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України.

Через деякий час ОСОБА_4 ходив до ОСОБА_5 і наскільки він зрозумів узгоджував можливість відтермінування передачі хабара, оскільки повернувшись повідомив, що частина хабара прокурору не потрібна.

Після наступного візиту до прокурора ОСОБА_4. спитав, яку частину хабара він зможе привезти до 07.04.10, на що отримав відповідь, що 2.04.10 зможе передати 5 000 доларів США, а 6-7 березня 2010 року 10-15 000 доларів США.

В ході подальшої розмови він попросив залишити кваліфікацію по ч. 1 ст. 191 КК України, а ОСОБА_4 сказав, що це неможливо, оскільки ОСОБА_5 наполягає на кваліфікації за ч.2 ст.191 КК України і вважає, що він домовився з ним про одержання хабара без участі ОСОБА_5

Допитаний з приводу вказаного звукозапису на досудовому слідстві ОСОБА_4 показав, що він повністю відповідає змісту розмови між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, яка відбулась у його службовому кабінеті 30.03.10.

Після того, як 23.03.10 ОСОБА_8 попросив відтермінувати передачу хабара, оскільки не може зібрати потрібну суму грошей, ОСОБА_5 сказав, що якщо ОСОБА_8 не розрахується, то прокурор скасує його постанову про перекваліфікацію. Також, ОСОБА_5 неодноразово наголошував, щоб він вживав заходів для прискорення передачі ОСОБА_8 хабара, а саме телефонував тому та вимагав якнайшвидшої передачі грошей. Коли 30 березня 2010 року він на запитання ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_8 ще не приїжджав і відповідно ніяких грошей не привозив, ОСОБА_5 особисто дзвонив ОСОБА_8 і викликав того в прокуратуру.

Коли ОСОБА_8 прибув до нього 30.03.10, він запитав у того, чи був ОСОБА_8 в Генеральній прокуратурі України, оскільки напередодні йому подзвонила незнайома людина і повідомила, що ОСОБА_8 не може до нього з'явитись, оскільки знаходиться в Генеральній прокуратурі України. Про вказаний дзвінок він доповів ОСОБА_5 і пропонував поки не пізно відмовитись від одержання хабара від ОСОБА_8, однак ОСОБА_5 відчитав його за боязливість, а також сказав, що якщо б це було правдою, то останній обов'язково б це знав набагато раніше ніж він.

Однак, ОСОБА_8 відповів, що не був у Генеральній прокуратурі. Просто того дня не міг до нього приїхати, оскільки не зібрав грошей, а у неділю 28.03.10 він погрожував ОСОБА_8 новим затриманням.

Про приїзд ОСОБА_8 він повідомив ОСОБА_5 і останній зайшов до нього в кабінет. Очікуючи ОСОБА_5 він запитав у ОСОБА_8, чи привіз той наявну в нього бухгалтерську документацію за 2007 рік. Вказану документацію той мав привезти, оскільки хотів, у випадку виявлення додаткових документів щодо вартості майна, долучити їх до справи. Оскільки серед привезених в цей день ОСОБА_8 додаткових документів щодо вартості майна не було, він не проводив їх виїмку у ОСОБА_8

При цьому, в матеріалах кримінальної справи вже були інвентаризаційні описи, згідно яких вартість майна складала близько 10 000 грн. і які фактично стали підставою для перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 2 ст. 191 КК України. Про наявність таких документів у справі було відомо і ОСОБА_5 оскільки вони були предметом обговорення на заслуховуванні ще 23.03.2010. Крім цього, досудове слідство по справі вже фактично було закінчено.

Враховуючи викладене, слова ОСОБА_5: "Почему я говорю, потому что якщо вони відсутні, там другая ситуация получается. Там совершенно другая статья идет и так далее. Поэтому, то что В'ячеславович сделал, то должно на это бути підтвердження", він може пояснити лише як спробу погрожуючи перекваліфікувати його дії на ч. 5 ст. 191 КК України спонукати ОСОБА_8 якнайшвидше передати хабар.

Після того, як ОСОБА_5 вийшов, ОСОБА_8 запитав у нього чому прокурор не розуміє, що швидко зібрати 50 000 доларів США не може і попросив знов відстрочити передачу хабара.

ОСОБА_5 раніше висловлював свої припущення про те, що можливо він домовився про одержання хабара від ОСОБА_8 без нього, а тепер обманює, кажучи, що ОСОБА_8 не може зібрати необхідну суму грошей. Враховуючи це, він пояснив ОСОБА_8, що це питання він повинен узгодити зі ОСОБА_5

Також, ОСОБА_8 запропонував передати першу частину хабара в сумі 5 тис. доларів США 02.04.2010, а другу частину в сумі 10 тис. доларів США - 07.04.2010. Однак, враховуючи те, що ОСОБА_5 вимагав одержання хабара у повному обсязі, він повідомив ОСОБА_8, що передача хабара частинами не підходить.

В ході розмови з ОСОБА_8 він неодноразово ходив до ОСОБА_5 і передавав слова ОСОБА_8, що гроші той може принести лише частками і врешті вони домовились, що ОСОБА_8 2.04.10 передасть 5 тис. доларів США і 10-15 тис. доларів США 6-7.04.10.

В свою чергу, ОСОБА_8 почав просити залишити кваліфікацію його дій за ч.1 ст.191 КК України, а він пояснив йому, що це неможливо, оскільки ОСОБА_5 наполягає на кваліфікації за ч. 2 ст. 191 КК України і вважає, що він домовився з ОСОБА_8 про одержання хабара без участі ОСОБА_5: "ОСОБА_46, я вам еще раз говорю, что это не тот случай, в котором я вам помогу. Его слово это не мое слово. Он меня уже практически не хочет слушать. Он говорит: "ОСОБА_4, вы с ОСОБА_8 меня обманули".

Допитаний з приводу вказаного звукозапису на досудовому слідстві ОСОБА_5 показав, що прослуханий ним звукозапис відповідає змісту розмови між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, яка відбулась у службовому кабінеті останнього 30.03.2010.

Він не здійснював психологічний тиск на ОСОБА_8, а намагався остаточно визначитись з кваліфікацією, незважаючи на те, що в матеріалах справи ще на початку березня 2010 року були наявні документи, які обґрунтовують кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191 КК України. Правильність такої кваліфікації він обговорював з працівниками прокуратури Київської області, а також підтримував під час оперативної наради 23.03.10. Своїми словами він хотів сказати, що якщо у справі не буде усіх необхідних документів, то кваліфікація дій ОСОБА_8 в суді може бути змінена на ст. 364. При цьому, йому не було відомо про те, що інвентаризаційні описи, якими обґрунтовується перекваліфікація, були вилучені ще в 2009 році і станом на 30.03.10 знаходились в матеріалах справи, оскільки справу він не вивчав.

Речовим доказом - цифровим диктофоном «Edic-mini B7» із звукозаписом розмови, що відбувалась 30 березня 2010 року в службовому кабінеті слідчого ОСОБА_4 між останнім, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Матеріалами оперативно-розшукової діяльності, отриманими Службою безпеки України відповідно до Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" в процесі документування протиправної діяльності ОСОБА_4, а саме відеозаписами подій, що відбувались у службовому кабінеті слідчого ОСОБА_4 2 квітня 2010 року, зафіксованого на міні-диску «Sony-74MD» № 7/060 МД (первинна копія на лазерному диску DVD-R "TDK" №14/2/2-1981 нт та протоколом за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у оперативно-розшуковій справі № 5023.

Протоколом огляду зазначених відеоматеріалів, яким встановлено, що 2 квітня 2010 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_8 прийшов в приміщення прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Київської області та зайшов в кабінет до слідчого ОСОБА_4

В ході розмови ОСОБА_8 питає у ОСОБА_4, чи не обмануть вони його, що він отримає судимість і чи не можна справу закрити в суді за п. 2 ст. 6 КПК України, або ще краще на слідстві. На це ОСОБА_4 категорично відмовив, пояснивши, що тоді він з прокурором будуть суворо покарані. При цьому, ОСОБА_4 спитав, чому він не згоден на амністію, на що отримав відповідь, що до ОСОБА_8 вона вже застосовувалась. Тоді ОСОБА_4 сказав йому, що про це ні хто не знає, в матеріалах справи даних про це не має і в суді вони вирішать питання про перекваліфікацію дій на ч. 1 ст. 191 КК України та його звільнення по амністії.

Тоді ОСОБА_8 спитав, чи може йому прокурор підтвердити ці слова, на що ОСОБА_4 відповів, що той не буде з ним спілкуватись.

Після цього, ОСОБА_8 спитав, коли справа буде направлена до суду, на що ОСОБА_4 відповів, що поки вони не отримають від нього всієї суми. ОСОБА_8 сказав, що всю суму одразу він не знайде та запропонував, що сьогодні (2 квітня 2010 року) він віддає 5 тисяч, 7 або 8 квітня ще 15 тисяч, а потім в суді, коли він почує, що прокурор не заперечує проти застосування до нього амністії, передасть остаточні 30 тисяч.

Після того, як ОСОБА_4 відповів згодою на його пропозицію, ОСОБА_8 спитав куди йому покласти гроші та за вказівкою ОСОБА_4 поклав їх у шафу Після цього, вони поговорили на сторонні теми та ОСОБА_8 пішов.

Допитаний на досудовому слідстві з приводу вказаного відеозапису свідок ОСОБА_8 показав, що переглянутий ним відеозапис повністю відповідає обставинам та змісту розмови між ним та ОСОБА_4, яка відбулась у службовому кабінеті останнього 02.04.10.

30.03.10 він домовився зі ОСОБА_4 про передачу першої частини хабара 02.04.10 і цього дня близько 14.00 год. прибув до слідчого. Під час розмови він запитав у ОСОБА_4, чи не може бути кримінальна справа щодо нього закрита в суді на підставі п. 2 ст. 6 КПК України та чи погодиться з цим ОСОБА_5, на що ОСОБА_4 відповів, що це неможливо, тому що закриття справи матиме для нього і ОСОБА_5 негативні наслідки.

Також він запитав у ОСОБА_4, як може бути впевнений, що в суді буде звільнений від відповідальності по амністії, а той запевнив його, що не долучив до справи документи про застосування амністії в минулому, а в суді прокурор не буде проти цього заперечувати.

На його запитання, чи може це підтвердити особисто ОСОБА_5, ОСОБА_4 відповів, що той з ним спілкуватись не буде.

Під час подальшої розмови, вони домовились зі ОСОБА_4, що 5 тис. доларів США він передає в той же день, другу частину в сумі 15 тисяч доларів - 7 або 8 квітня, а останню частину хабара в сумі 30 тис. доларів США під час розгляду кримінальної справи в суді.

Після цього, він витягнув з кишені принесені 5 тис. доларів США купюрами по 100 доларів США і запитав у ОСОБА_4 куди їх покласти. Останній поглядом вказав йому на шафу для одягу, яка розташована біля правої стіни ближче до входу в кабінет. Він підійшов до шафи, відкрив праву частину двері і поклав вищевказані грошові кошти на верхню поличку над вішалками для одягу.

Допитаний на досудовому слідстві з приводу вказаного відеозапису ОСОБА_4 дав аналогічні показання.

Крім цього, зазначив, що 02.04.10 побачивши ОСОБА_8 в коридорі прокуратури він відразу доповів про це ОСОБА_5, оскільки останній вранці вже цікавився, чи привіз ОСОБА_8 частину хабара і наголошував, що в цей день ОСОБА_5 обов'язково необхідні гроші в сумі 2 000 доларів США на ремонт автомобіля. Дізнавшись про прибуття ОСОБА_8, ОСОБА_5 запитав одразу чи привіз той гроші, на що він відповів що ще не знає цього.

Протоколом огляду зазначених звукозаписів, яким встановлено, що 2 квітня 2010 року о 14 год. 28 хв. ОСОБА_4 зателефонував своєму батьку ОСОБА_47 та повідомив, що приїде наступного дня зранку і привезе гроші. При цьому спитав, скільки грошей йому потрібно взяти. Батько відповів, що потрібно віддати 2 300 доларів США. На це ОСОБА_4 сказав, що гроші у нього є, оскільки сьогодні йому принесли борг, а також повинні принести ще у вівторок.

2 квітня 2010 року о 15 год. 24 хв. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 та спитав, чи не буде йому гарантією те, що він направить справу до суду не з обвинувальним висновком, а з постановою про його звільнення від кримінальної відповідальності за амністією. Таким чином, суд не зможе відмовити і не треба буде чекати його рішення. ОСОБА_8 відповів, що подумає над цим і прийде 6-7 квітня 2010 року.

Допитаний на досудовому слідстві з приводу вказаних звукозаписів ОСОБА_4 показав, що перша розмова відбувалась 2.04.10 між ним та його батьком ОСОБА_47 після передачі ОСОБА_8 першої частина хабара. Під час розмови він запитав батька, яку суму грошей той заборгував, на що отримав відповідь, що повинен повернути 2 300 доларів США, які раніше позичав для проведення ремонту. Оскільки його батько не був обізнаний про одержання ним хабара від ОСОБА_8 він повідомив, що в цей день (02.04.10) йому повернули частину боргу, а ще частину боргу повернуть найближчим часом.

Друга розмова відбувалась 2.04.10 між ним та ОСОБА_8 Оскільки під час спілкування зі ОСОБА_5, останній наполягав на тому, щоб він придумав спосіб одержати від ОСОБА_8 хабар у повному обсязі до направлення справи до суду, в ході телефонної розмови він повідомив тому, що якщо привезе відразу іншу частину хабара, тобто 45 000 доларів США, то він направить кримінальну справу до суду з постановою про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності по амністії. Він пообіцяв це ОСОБА_8 з метою якнайшвидшого одержання хабара від ОСОБА_8 у повному обсязі.

Допитаний на досудовому слідстві з приводу вказаного звукозапису свідок ОСОБА_8 дав аналогічні показання і підтвердив зміст розмови.

Матеріалами оперативно-розшукової діяльності, отриманими Службою безпеки України відповідно до Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" в процесі документування протиправної діяльності ОСОБА_4, а саме відеозаписами подій, що відбувались у службовому кабінеті слідчого ОСОБА_4 8 квітня 2010 року, зафіксованого на міні-диску «Sony-74MD» № 7/034 МД (первинна копія на лазерному диску DVD-R "TDK" №14/2/2-1982 нт) та протоколом за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у оперативно-розшуковій справі № 5023.

Протоколом огляду зазначених відеоматеріалів, яким встановлено, що 8 квітня 2010 року о 14 год. 20 хв. ОСОБА_8 підійшов до приміщення прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області та увійшов до кабінету слідчого ОСОБА_4

ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4, що консультувався з адвокатом і той сказав йому, що другий раз амністія не може застосовуватись. ОСОБА_4 відповів, що в справі таких документів не буде, а суд самостійно не буде встановлювати ці дані. Після цього ОСОБА_8 спитав, що каже з цього з приводу прокурор, на що отримав відповідь, що він задоволений, оскільки вважав, що вони, тобто ОСОБА_4 і ОСОБА_8 вводять його в оману.

Після цього, ОСОБА_8 сказав, що йому потрібні гарантії того, що в суді його звільнять по амністії, у зв язку з чим попросив ОСОБА_4, щоб прокурор особисто це підтвердив. ОСОБА_4 відповів, що не знає, чи захоче ОСОБА_5 з ОСОБА_8 спілкуватись і пішов до прокурора.

Через деякий час ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом зайшли до службового кабінету останнього і ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_8, за що той переживає, оскільки в суд справа не йде за ч. 5 ст. 191 КК України. ОСОБА_8 відповів, що привіз всі докази, але не розуміє чому його обвинувачують за ч. 2, а не ч. 1 ст. 191 КК України. ОСОБА_5 наголосив, що ОСОБА_8 службова особа, тому його дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, однак в суді його дії можуть бути перекваліфіковані на вказану частину КК України. ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_4 готує йому амністію, на що ОСОБА_5 відповів, що обізнаний про це, а також знає, що до ОСОБА_8 раніше вже застосовувалась амністія. За таких обставин, ОСОБА_8 запитав чи не буде заперечувати в суді державний обвинувач проти застосування до нього Закону України „Про амністію", на що отримав від ОСОБА_5 ствердний жест головою. Після того, як ОСОБА_5 вийшов з кабінету, ОСОБА_8 знов обсудив зі ОСОБА_4 правильність кваліфікації його дій, а також спитав, чому ОСОБА_5 не хоче сказати йому, що все буде нормально. На це ОСОБА_4 відповів, що прокурор ні від чого не відмовляється, але ОСОБА_8 задає багато питань, що може свідчити про те, що він записує розмову на диктофон. ОСОБА_8 запевнив, що це не відповідає дійсності і спитав, кому сьогодні передавати гроші, на що ОСОБА_4 відповів, що йому. Після цього, ОСОБА_8 спитав, чи буде ОСОБА_4 в суді, тобто кому передавати гроші після суду, на що ОСОБА_4 відповів, що після суду ОСОБА_8 повинен приїхати в прокуратуру, де він його буде чекати.

В цей час до кабінету ОСОБА_4 знов зайшов ОСОБА_5 та почав зачитувати ОСОБА_8 коментарі до ст. 191 КК України і знов обговорювати правильність кваліфікації його дій. ОСОБА_8 спитав, який суд буде розглядати його справу, на що отримав від ОСОБА_5 відповідь, що Вишгородський районний суд.

Після цього, ОСОБА_8 звертаючись до ОСОБА_5 спитав: «То-есть, суд - раз, и я сюда?», на що останній відповів: «Да. Все, разбирайтесь» і вийшов з кабінету.

Далі, ОСОБА_8 сказав ОСОБА_4, що вже зараз вірить їм і спитав, куди класти гроші. ОСОБА_4 вказав пальцем лівої руки в напрямку праворуч від ОСОБА_8 і останній, діставши з кишені грошові кошти (долари США), які показав ОСОБА_4 поклав їх на полицю в правій частині шафи, який розташований біля правої стіни кабінету (час 14 год. 43 хв.). Після цього, вони разом виходять з кабінету, а через кілька хвилин прощаються і ОСОБА_8 уходить.

Допитаний з приводу вказаного відеозапису на досудовому слідстві свідок ОСОБА_8 показав, що розмова відбувається 8.04.10 між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у службовому кабінеті останнього.

08.04.10 він прибув до ОСОБА_4 і за раніше досягнутою домовленістю приніс другу частину хабара в сумі 15 000 доларів США. Крім останнього в кабінеті знаходився інший слідчий і відвідувач, а тому ОСОБА_4 запропонував вийти на перекур. В ході розмови той запевнив його в тому, що він буде звільнений від кримінальної відповідальності по амністії.

В свою чергу він висловив побоювання щодо того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть його обманути і в суді він не буде звільнений по амністії, а тому попросив, щоб слова ОСОБА_4 підтвердив особисто ОСОБА_5 Також він показав ОСОБА_4 принесені в якості другої частини хабара грошові кошти, а саме 15 000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_4 сказав почекати в кабінеті і через деякий час зайшов туди разом з прокурором ОСОБА_5 В ході розмови ОСОБА_5 сказав, що можливо в суді його дії будуть перекваліфіковані на ч. 1 ст. 191 КК України, а також підтвердив слова ОСОБА_4 про те, що під час судового розгляду він буде звільнений від відповідальності по амністії, не зважаючи на те, що обізнаний про застосування до нього амністії раніше і що це не стане перешкодою.

Бажаючи остаточно переконатись в тому, що прокурор в суді не буде заперечувати проти застосування до нього амністії, він запитав про це ОСОБА_5, а саме те, чи не буде заперечувати державний обвинувач проти застосування до нього амністії, на що ОСОБА_5 ствердно кивнув йому головою.

Після цього, ОСОБА_5 почав переконувати його в тому, що його дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України, даючи в такий спосіб зрозуміти, що пропонує найбільш вигідний спосіб уникнення кримінальної відповідальності, а тому він не повинен сперечатись і виконувати свою обіцянку про передачу хабара.

Коли ОСОБА_5 вийшов з кабінету він запитав у ОСОБА_4, кому повинен в цей день передати другу частину хабара, тобто останньому чи ОСОБА_5, на що ОСОБА_4 відповів, що йому, так само як і останню частину хабара після судового засідання у справі.

Після того, як ОСОБА_5 повернувся у кабінет ОСОБА_4, з метою пересвідчитись у тому, що той знає про домовленість зі ОСОБА_4 щодо передачі останньої частини хабара після судового засідання, він запитав про це ОСОБА_5, на що останній нічого не відповів, а побачивши що він потягнувся рукою до кишені відразу швидко встав і зі словами "Все, разбирайтесь" швидко вийшов з кабінету.

Вважає, що ОСОБА_5 не міг не зрозуміти його запитання, однак побачивши намір передати другу частину хабара, вийшов, щоб це було зроблено не в присутності останнього.

Після цього, він запитав у ОСОБА_4, в який спосіб має передати другу частину хабара, на що той показав пальцем на шафу для одягу, яка розташована біля правої стіни ближче до входу в кабінет. Витягнувши з кишені грошові кошти в сумі 15 000 доларів США купюрами по 100 доларів США він підійшов до вказаної шафи, відкрив праву дверку і поклав гроші на верхню полицю, тобто в те саме місце, що і 02.04.10.

Допитаний з приводу вказаного відеозапису на досудовому слідстві ОСОБА_4 показав, що розмова відбувається 08.04.10 між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, в його службовому кабінеті.

8.04.10 ОСОБА_8 прибув до його службового кабінету. В цей час в кабінеті знаходився слідчий ОСОБА_11, якому не було відомо про одержання хабара від ОСОБА_8, а також якийсь відвідувач. Враховуючи викладене, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 приніс другу частину хабара, він запропонував останньому вийти з ним та зачекати.

Під час очікування він повторно запевнив ОСОБА_8 в тому, що в суді той буде звільнений від кримінальної відповідальності по амністії. Також він поцікавився у ОСОБА_8, чи не звернувся той з приводу вимагання в нього хабара до правоохоронних органів, оскільки 06.04.10 на оперативній нараді ОСОБА_5 повідомив всім підлеглим про те, що працівниками СБУ готується затримання при одержанні хабара когось з працівників прокуратури області. Він з цього питання ще тоді підходив до ОСОБА_5 і пропонував відмовитись від одержання хабара від ОСОБА_8, однак ОСОБА_5 запевнив, що йдеться не про працівників їх прокуратури, а тому причин відмовлятись від одержання хабара не має.

В ході розмови ОСОБА_8 висловив свої побоювання з приводу того, що вони можуть обманути останнього, і суд не звільнить ОСОБА_8 від відповідальності по амністії, а тому попросив, щоб його слова з цього приводу підтвердив особисто ОСОБА_5, при цьому показав гроші, які приніс як другу частину хабара.

Він зайшов у кабінет до ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_8 приніс гроші, однак переживає, що вони його обмануть і просить особистого підтвердження ОСОБА_5 про їх домовленості.

ОСОБА_5 погодився і вони разом зайшли у його кабінет, де їх очікував ОСОБА_8 Під час спілкування з ОСОБА_8, ОСОБА_5 повідомив, що тому нема чого хвилюватись і можливо в суді його дії будуть перекваліфіковані на ч. 1 ст. 191 КК України. При цьому, повідомив про свою обізнаність тим, що до ОСОБА_8 раніше застосовувалась амністія.

На запитання ОСОБА_8 про те, чи не буде обвинувач в суді заперечувати проти застосування амністії, ОСОБА_5 це підтвердив, ствердно кивнувши головою. Після цього, ОСОБА_5 почав переконувати ОСОБА_8 в тому, що дії останнього не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 191 КК України.

Коли ОСОБА_5 пішов за коментарем до Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 запитав кому має сьогодні передати другу частину хабара, тобто йому, чи ОСОБА_5 Враховуючи, що відповідно до попередньої домовленості зі ОСОБА_5 хабар від ОСОБА_8 повинен був отримувати він, то і відповів тому, що другу частину хабара ОСОБА_8 має передати йому, а також, що саме йому повинен передати і останню частину хабара.

Після того, як ОСОБА_5 повернувся у кабінет, ОСОБА_8 запитав у того, чи правильно зрозумів, що останню частину хабара має передати після рішення суду і при цьому потягнувся рукою до кишені. На це запитання ОСОБА_5 нічого не відповів, а відразу встав і зі словами "Все, разбирайтесь" швидко вийшов з кабінету, оскільки зрозумів, що ОСОБА_8 хоче дістати гроші, а раніше ОСОБА_5 неодноразово повідомляв, що не буде приймати участь в розмовах з ОСОБА_8 про гроші та при їх передачі.

Коли ОСОБА_5 вийшов з кабінету ОСОБА_8 запитав куди покласти гроші і він вказав тому пальцем на шафу для одягу. ОСОБА_8 витягнув з кишені гроші, підійшов до вказаної шафи, відкрив праву дверку і поклав гроші на верхню поличку, тобто в те саме місце що і 02.04.10. В цьому ж місці вказані грошові кошти були виявлені під час проведення обшуку службового кабінету.

Коли вони виходили з кабінету, по коридору, в напрямку центрального виходу з приміщення проходив ОСОБА_5, який жестом (мімікою, поглядом) запитав у нього, чи передав ОСОБА_8 гроші, і він в такий же ж спосіб відповів ствердно.

Допитаний з приводу вказаного відеозапису на досудовому слідстві ОСОБА_5 показав, що на ньому зафіксована розмова, яка відбулась 8.04.10 між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в службовому кабінеті останнього.

Так, 08.04.10 коли він знаходився у своєму кабінеті і збирався вийти палити, до нього в кабінет зайшов ОСОБА_4 і повідомив, що ОСОБА_8 хоче поспілкуватись з приводу незаконної кваліфікації дій останнього.

В ході діалогу, він повідомив ОСОБА_8, що якби дії останнього були кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 був би арештований. Також він повідомив, що у випадку наявності підстав для перекваліфікації, дії ОСОБА_8 будуть перекваліфіковані обвинувачем під час судового розгляду. Він це повідомляв з мотивів людяності.

Що стосується звільнення ОСОБА_8 від відповідальності по амністії, то він роз'яснив тому діюче законодавство, а саме те, що ч. 2 ст. 191 КК України підпадає під амністію. При цьому, він не вважав за потрібне повідомити ОСОБА_8, що до нього вона не може бути застосована, оскільки ОСОБА_8 вже звільнявся від відповідальності на цій підставі. Запитання ОСОБА_8: "То-есть, он встанет і скажет: "Не заперечую"?" він не зрозумів, а киваючи головою підтвердив, що обвинувачення будуть підтримувати працівники його прокуратури.

На фразу ОСОБА_8 "То-есть, суд - раз, и я сюда?" він не звернув уваги і її не почув. У відповідь він не говорив "Да", а сказав "Все, разбирайтесь", маючи на увазі, щоб подальшу дискусію щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 останній зі ОСОБА_4 продовжував вже без нього.

Матеріалами оперативно-розшукової діяльності, отриманими Службою безпеки України відповідно до Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" в процесі документування протиправної діяльності ОСОБА_5, а саме звукозаписом розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка відбувалась в СІЗО № 13 м. Києва 23 квітня 2010 року, зафіксованого на оптичному диску «KAKTUZ» № 7/Д36-К10 (первинна копія на оптичному диску СD-R "Fujifilm" № 14/2/2-1983 нт) та протоколом за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у оперативно-розшуковій справі № 5023.

Протоколом огляду зазначеного звукозапису, яким встановлено, що 23 квітня 2010 року відбулась розмова між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В ході розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4, що він розмовляв з адвокатами, які відпрацювали позицію як виходити на шахрайство. Треба заявити клопотання на проведення очної ставки та вдвох на ній відмовитись від раніше даних показань та виходити на шахрайство.

На висловлювання ОСОБА_4, що якщо він відмовиться від своїх показань, то на нього почнеться тиск, ОСОБА_5 відповів, що вже немає чого втрачати, треба з цієї ситуації виходити, гірше вже не буде.

Після цього, ОСОБА_5 роз'яснює ОСОБА_4, що тому треба говорити, а саме те, що у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, хворобою батька хотів отримати гроші, однак справу все рівно направити до суду. Таким чином, дії ОСОБА_4 будуть перекваліфіковані на шахрайство, а йому (ОСОБА_5.) адвокати хочуть зробити недбалість (ст. 367 КК України), що неналежно здійснював нагляд. Також додав, що у слідчих нічого не виходить по хабару, оскільки у нього не вилучили предмета хабара: «я ж говорю, они видят, что у них ничего не клеится. Меня по хабару ничего уже не питають. У них не клеится по хабару. У меня предмета нема, что тут можно доказывать?».

При цьому, ОСОБА_4 сказав, що як подумає про те, що покарання починається з 8 років позбавлення волі, то це кінець. Він спочатку був такий злий на ОСОБА_5, а зараз йому вже все рівно. Також додав, що він передчував недобре, на що ОСОБА_5 відповів, що він так само.

Допитаний з приводу вказаного звукозапису на досудовому слідстві ОСОБА_4 показав, що розмова відбувається 23.04.10 між ним та ОСОБА_5 в одному з приміщень Київського слідчого ізолятора.

Після того, як він 20.04.10 за наполегливими проханнями ОСОБА_5 написав заяву про те, що обмовив того в частині причетності до одержання хабара від ОСОБА_8, 23.04.10 вони зустрілись знову.

Під час даної розмови ОСОБА_5 намагався переконати його, що відмовившись від своїх показань про причетність останнього до одержання хабара, він зробить краще і собі, а саме розповідав йому, що захисники придумали план для перекваліфікації дій на шахрайство, а тому йому обов'язково треба змінити свої показання, оскільки немає вже чого втрачати і гірше не буде.

В ході розмови ОСОБА_5 також повідомив, що 08.04.10 він хотів вийти з приміщення для того, щоб перевірити відсутність ознак підготовки до затримання.

Також, ОСОБА_5 переконував його, що в своїх показаннях він повинен стверджувати, що зважаючи на скрутне матеріальне становище, а також те, що кримінальна справа в будь-якому випадку буде направлена до суду, вирішив одержати винагороду від ОСОБА_8, і після таких показань його дії будуть перекваліфіковані на шахрайство, а дії ОСОБА_5 на службову недбалість (ст. 367 КК України).

Також ОСОБА_5 переконував, що у слідства немає будь-яких доказів причетності останнього до одержання хабара від ОСОБА_8, крім його показань.

Під час розмови він не знав, як сказати ОСОБА_5, що продовжує давати правдиві показання у справі, а також боявся, що коли той про це дізнається, то знову буде намагатись примусити змінити показання, а також через своїх захисників, родичів, знайомих буде вчиняти психологічний тиск на його рідних, тому говорив, що взагалі не дає ніяких показань.

Матеріалами оперативно-розшукової діяльності, отриманими Службою безпеки України відповідно до Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність" в процесі документування протиправної діяльності ОСОБА_5, а саме звукозаписом розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка відбувалась в СІЗО № 13 м. Києва 26 квітня 2010 року, зафіксованого на оптичному диску «KAKTUZ» № 7/Д35-К10 (первинна копія на оптичному диску СD-R "Fujifilm" № 14/2/2-1983 нт) та протоколом за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у оперативно-розшуковій справі № 5023.

Протоколом огляду зазначеного звукозапису, яким встановлено, що 26 квітня 2010 року відбулась розмова між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В ході неї ОСОБА_4 спитав, що йому робити, оскільки слідчий планує проведення очної ставки зі ОСОБА_5, і як йому поясняти те, що він раніше розповідав, оскільки тоді давав правдиві показання. На це ОСОБА_5 порадив йому сказати, що він все вигадав, оскільки йому обіцяли підписку про невиїзд, тоді можна вийти на шахрайство. «ОСОБА_4: Что мне делать? Они говорят, что очную ставку с Вами будут делать. Как мне отбивать то, что я рассказывал? Я ж все полностью говорил как оно было. ОСОБА_5: Скажи, что придумал это, потому что мне пообещал ОСОБА_17 подписку». На це ОСОБА_4 відповів, що неодноразово дивився кодекс і там все рівно виходить хабар, оскільки він чітко сказав ОСОБА_8, що гроші передає за звільнення та перекваліфікацію і ці слова зафіксовані.

У зв'язку з цим, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4, що за вчинення злочину групою осіб призначать покарання не менше ніж 10 років позбавлення волі. Тому треба це обіграти, змінити показання, сказати, що взяв гроші у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Також додав, що він дає неправильні показання, оскільки група - це обтяжуюча ознака.

На це ОСОБА_4 відповів, що все рівно по сумі хабара виходить ч. 3 ст. 368 КК України. Навіщо було вимагати стільки багато грошей, була б хоча ч. 2 ст. 368 КК України.

Також ОСОБА_5 сказав, що треба так говорити, щоб не було обтяжуючих ознак злочину. На це ОСОБА_4 відповів, що по вимаганню важко, оскільки в одній телефонній розмові, коли ОСОБА_5 сказав йому «грузити» ОСОБА_8, тоді він наговорив останньому багато і він не знає, чи є вказані записи. ОСОБА_5 сказав, що записи є тільки з 30 березня. «ОСОБА_5: То что можно отбивать. Во-первых, надо все отягощающие отбить. ОСОБА_4: Ну по вымогательству я не знаю. Я в одном телефонном разговоре, вот когда вы сказали: «давай грузи его», вот тогда я по телефону его и грузил. Я не знаю, есть эти записи или нету. ОСОБА_5: Когда, подожди. Когда это было? ОСОБА_4: Сейчас я вспомню. До 30 числа. ОСОБА_5: Тридцатого разговор весь записан, адвокаты читали разговор тридцатого. До тридцатого ничего нет… Тридцатого первый раз писали… ОСОБА_4: А если они писали до этого? Двадцать восьмого, в воскресенье, я же ехал со Жмеринки, позвонил по телефону: "Ты что себе позволяешь? Сколько я буду ждать?". Я сто процентов уверен, что после тридцатого числа вымогательства больше никакого нету. ОСОБА_5: Это в этом? ОСОБА_4: Я по телефону ему там такого нагнул».

Після цього, ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5, що треба було відмовляться від одержання хабара і не мати справу з ОСОБА_8, він вже тоді нічого не хотів і пропонував ОСОБА_5 відмовитись, однак останній наполягав на отриманні грошей. На ці слова ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомив, що напевно будуть запитувати, що він мав на увазі, коли питав у ОСОБА_8 про дзвінок з Генеральної прокуратури України. Він тоді буде говорити, що це в Генеральній прокуратурі хотіли закрити справу, а ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8 шукати для них 50 тисяч.

Далі ОСОБА_5 повідомив один одному, що перші дні було важко в слідчому ізоляторі, а зараз заспокоївся, якщо дадуть 5-7 років, то що він буде робити далі не знає, діти не влаштовані ще на роботу. ОСОБА_4 відповів, що сам не знає, скільки він витримає, була б хоча друга частина, а навіщо було 50 тисяч. На це ОСОБА_5 сказав, що треба змиритись, думати та виходити з цієї ситуації.

Після цього, ОСОБА_4 спитав у ОСОБА_5, чи не думає він про те, що гроші були помічені «бумерангом», на що отримав відповідь, що не були. В свою чергу ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_4, навіщо він все розповів про нього, слідчі нічого б не знайшли. Взагалі його показання можна міняти сто раз і вони не будуть завідомо неправдиві. На що ОСОБА_4 відповів, що знає, але ж він тоді все так детально написав. «ОСОБА_5: Зачем тебе надо было говорить вот это, все это про меня? Они б ничего не нашли. Все шло чики-чики. ОСОБА_4: Что сделать, да взял, видишь, нашел слабое место, начал давить на отца. Вот сейчас думаю, что надо по другому совсем было рассказывать. Хорошая мысля приходит опосля. А что сделаешь? Что сделано, то уже сделано. Надо было совсем по-другому рассказывать. ОСОБА_5: Все дело в том, что твои показания ж это, это ж не то, что заведомо ложные. Ты можешь менять их сто раз. ОСОБА_4: Та я это знаю. Просто я уже подробно так тогда написал, что вообще».

Допитаний з приводу вказаного звукозапису на досудовому слідстві ОСОБА_4 показав, що розмова відбувається 26.04.10 між ним та ОСОБА_5 в одному з приміщень Київського слідчого ізолятора.

Під час даної розмови ОСОБА_5 радив йому як він повинен пояснити те, що змінив показання, а саме говорити, що йому обіцяли запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, якщо він дасть показання на ОСОБА_5

Крім цього, ОСОБА_5 продовжував переконувати в тому, що якщо він змінить показання, то його дії обов'язково будуть перекваліфіковані на шахрайство, а якщо їм будуть інкримінувати вчинення злочину групою осіб, то призначать покарання не менше 10 років позбавлення волі.

На його запитання, чому ОСОБА_5 визначив суму хабара саме в розмірі 50 тис. доларів США, а не меншу, у випадку чого їх дії були б кваліфіковані за ч. 2 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 не відповів прямо, а повідомив, що необхідно прагнути перекваліфікації на шахрайство, а іншого виходу немає.

На слова ОСОБА_5, що необхідно спростувати наявність усіх кваліфікуючих ознак, він повідомив, що вимагання навряд чи вдасться спростувати і нагадав, що за вказівкою останнього погрожував по телефону ОСОБА_8 і, швидше за все, ця телефонна розмова записана. ОСОБА_5, дізнавшись у нього, що розмова відбулась до 30.03.10, запевнив, що нема чого переживати, оскільки слідство не має ніяких записів до цього дня.

Коли він нагадав ОСОБА_5, що пропонував відмовитись від одержання хабара від ОСОБА_8, а той незважаючи ні на що наполягав на цьому, ОСОБА_5 нічого не відповів, хоча, якщо б це не відповідало дійсності, останній би почав це заперечувати.

Крім цього, ОСОБА_5 наголошував, що показання він повинен змінити вже зараз і навіть якщо справа піде до суду за ст. 368 КК України, то в суді його дії будуть перекваліфіковані, а він буде виправданий.

Коли він нагадав ОСОБА_5 про те, що 30.03.10 пропонував відмовитись від одержання хабара від ОСОБА_8 у зв'язку з телефонним дзвінком з Генеральної прокуратури України, а той не прислухався до цього, ОСОБА_5 знову ухилився від прямої відповіді, а натомість підтвердив, що в матеріалах справи є записи його висловлювань з приводу цього дзвінка і треба добре подумати, як пояснити розмову про цей дзвінок в його показаннях.

В ході подальшої розмови ОСОБА_5 сказав, що треба змиритись зі всім і думати як полегшити свою відповідальність і перекваліфікувати їх дії на ч. 2 ст. 368 КК України, виходячи з того, що вони фактично отримали лише 20 000 доларів США.

На його запитання, чи не могли гроші бути помічені бумерангом, ОСОБА_5 відповів, що ні. З цього він зробив висновок, що ОСОБА_5 впевнений, що отриману ним частину хабара ніхто не знайде і висловив свої думки вголос, на що ОСОБА_5 не заперечував.

Основною метою для ОСОБА_5 в ході цієї розмови було різними способами переконати його в необхідності дати неправдиві показання про те, що останній не причетний до одержання хабара від ОСОБА_8

Речовими доказами - міні-дисками «Sony-74MD» № 7/034 МД та № 7/060МД, жорстким магнітним диском НТМД № 13/227-192т, оптичними дисками «Kaktuz» № 7/Д35-К10 та № 7/Д36-К10 із відеозвукозаписами розмов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які відбувались 30.03.10, 2.04.10, 8.04.10, 23.04.10, 26.04.10.

Протоколом обшуку службового кабінету слідчого ОСОБА_4, в ході якого в правій половині шафи на поличці знайдені грошові кошти в сумі 15 000 доларів США. При огляді вказаних купюр за допомогою лампи ультрафіолетового випромінювання встановлено, що на купюрах НВ 68594043 F та НВ 68594042 F виявлені написи «ХАБАР СБУ», а також світіння зеленуватого кольору по краях всіх купюр. Крім цього, в ході обшуку було вилучено записник, ноутбук та мобільний телефон ОСОБА_4 «Нокія-6500 с». При порівнянні серій і номерів виявлених при обшуку купюр з серіями та номерами купюр, які були вручені 8.04.10 працівниками СБУ ОСОБА_8 (згідно протоколу огляду) встановлено, що вони повністю співпадають.

Протоколом огляду речей, вилучених при проведенні обшуку службового кабінету ОСОБА_4 Оглядом записника ОСОБА_4 встановлено, що в ньому на аркуші за 18.02.10 виявлений запис « НОМЕР_2 ОСОБА_42 УБОЗ ОСОБА_8». В ході слідства встановлено, що номер телефону належить ОСОБА_9 Оглядом телефонної книжки мобільного телефону «Нокія-6500с» встановлено, що в ній зафіксовані номери телефонів адвоката ОСОБА_10, працівників ГУБОЗ МВС України ОСОБА_12 та ОСОБА_13, прокурора ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Протоколом огляду ноутбука «Самсунг», вилученого при проведенні обшуку службового кабінету ОСОБА_4 На жорстокому диску ноутбука виявлена папка «ОСОБА_8 Універсал-Авіа», в якій знаходяться електронні процесуальні документи по кримінальній справі № 21-0284 стосовно ОСОБА_8, зокрема наступні, які мають значення для справи:

- протокол вручення ОСОБА_8 копії постанови про порушення щодо нього кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України від 16.03.10. Файл створений 4.03.10, змінений та роздрукований 16.03.10;

- протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_8 від 5.03.10. Файл створений 4.03.10, змінений та роздрукований 30.03.10;

- постанова про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з ІТТ від 5.03.10. Файл створений, змінений та роздрукований 5.03.10;

- постанова про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України від 5.03.10. Файл створений 16.03.10, востаннє змінений та роздрукований 1.04.10;

- постанова про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд від 5.03.10. Файл створений 16.03.10, востаннє змінений та роздрукований 23.03.10;

- постанова про порушення щодо ОСОБА_8 кримінальної справи, перекваліфікацію складу злочину на ч. 2 ст. 191 КК України від 5.03.10. Файл створений 16.03.10, востаннє змінений та роздрукований 31.03.10;

- постанова про скасування постанови про порушення кримінальної справи та перекваліфікацію складу злочину щодо ОСОБА_8 з ч. 5 на ч. 1 ст. 191 КК України від 29.03.10. Файл створений і змінений 29.03.10. Не друкувався.

Оглядом ноутбука підтверджується факт того, що ОСОБА_4 переробив постанову про порушення щодо ОСОБА_8 кримінальної справи та перекваліфікацію складу злочину від 5.03.10, постанову про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд від 5.03.10, постанову про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України від 5.03.10, в яких змінив ч. 1 на ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім цього, вказаним оглядом підтверджуються показання ОСОБА_4 в тому, що прокурор ОСОБА_5. в разі не одержання хабара мав наміри скасувати його постанову про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 5 на ч. 2 ст. 191 КК України, у зв'язку з чим ОСОБА_4 готував проект відповідної постанови.

Речовими доказами - записником з обкладинкою чорного кольору, мобільним телефоном «Нокія-6500с», ноутбуком «Samsung NP-R60X000/SEK»

Протоколом обшуку службового кабінету ОСОБА_5 від 8.04.10, в ході якого вилучено кримінальну № 21-0284 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України в 5 томах, копію обвинувального висновку та два примірники позовної заяви.

Протоколом огляду кримінальної справи № 21-0284 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

У справі наявні постанова про порушення кримінальної справи, перекваліфікації злочину на ч. 2 ст. 191 КК України та прийняття її до свого провадження від 5.03.10; постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 1.03.10 та 5.03.10 про продовження строку затримання ОСОБА_8; постанова про звільнення ОСОБА_8 з ІТТ від 5.03.10, постанова про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд від 5.03.10; обвинувальний висновок.

Так, в протоколі вручення копії постанови про порушення кримінальної справи від 5.03.10 мається виправлення частини ст. 191 КК України на цифру « 2». В постанові про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд від 5.03.10 також мається виправлення частини ст. 191 КК України на цифру « 2». Обвинувальний висновок у справі складений слідчий ОСОБА_4. 31.03.10, однак не затверджений прокурором.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.06.11 та ухвалою апеляційного суду Київської області від 15.11.11, згідно яких ОСОБА_8 було засуджено по справі з приводу якої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від нього було одержано хабар, за ч.5 ст.191 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські фунції строком на 3 роки та зі звільненням, згідно ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Протоколом обшуку за місцем проживання батьків ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4, в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 1 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США.

При порівнянні серій і номерів виявлених при обшуку купюр з серіями та номерами купюр, які були вручені 2.04.10 працівниками СБУ ОСОБА_8 (згідно протоколу огляду) для передачі як хабара встановлено, що вони повністю співпадають.

Протоколом виїмки грошових коштів за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, в ході якої ОСОБА_4 добровільно видав грошові кошти в сумі 700 доларів США номіналом по 100 доларів, які знаходились у нього вдома.

При порівнянні серій і номерів вилучених при виїмці купюр з серіями та номерами купюр, які були вручені 2.04.10 працівниками СБУ ОСОБА_8 (згідно протоколу огляду) для передачі як хабара встановлено, що у 5 купюр вони співпадають.

Речовими доказами - грошовими коштами в сумі 16 800 доларів США, вилучених при проведенні обшуків службового кабінету ОСОБА_4 та за місцем проживання його батьків, а також при проведенні виїмки за місцем проживання ОСОБА_4, одержаних ним від ОСОБА_8 як хабар.

Протоколом виїмки в прокуратурі з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області наглядового провадження у кримінальній справі № 21-0284 стосовно ОСОБА_8

Протоколом огляду наглядового провадження у кримінальній справі №21-0284 стосовно ОСОБА_8, яким встановлено, що в ньому відсутній обвинувальний висновок у справі, довідка прокурора про її вивчення перед направленням до суду та супровідний лист про направлення справи до суду.

Протоколом виїмки в ІТТ лінійного відділу на станції «Київ-Пасажирський» УМВС України на Південно-Західній залізниці документів, пов'язаних з триманням ОСОБА_8

Документами, пов'язаними з триманням ОСОБА_8 в ІТТ лінійного відділу на станції «Київ-Пасажирський» УМВС України на Південно-Західній залізниці, а саме: протоколом від 26.02.10 про затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 115 КПК України 1960 р.; постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 2.02.10 про затримання ОСОБА_8; постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 1.03.10 про продовження строку затримання ОСОБА_8 до 10 діб; дозволом адвокату ОСОБА_10 на побачення із затриманим ОСОБА_8 від 4.03.10; постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 5.03.10 про продовження строку затримання ОСОБА_8 до 15 діб; постановою про звільнення ОСОБА_8 з ІТТ від 5.03.10.

Документами - статистичними картками у кримінальній справі № 21-0284, відповідно до яких вказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України 31.03.10 направлена до суду для розгляду по суті, що не відповідає дійсності, оскільки станом на 8.04.10 у ній не було затверджено обвинувального висновку.

Звітом про роботу органів досудового слідства прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області за 3 місяці 2010 року, відповідно до якого кримінальна справа № 21-0284 направлена до суду з обвинувальним висновком.

Оглядом кримінальної справи № 21-0284 стосовно ОСОБА_8 та наглядового провадження у цій справі встановлено, що обвинувальний висновок у ній станом на 8.04.10 прокурором ОСОБА_5 затверджено не було і справа до суду не спрямовувалась, натомість відповідно до статистичних карток у цій справі та звіту прокуратури за 3 місяці 2010 року вказана справа вказана як така, що направлена до суду.

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_5 не затверджував обвинувальний висновок у справі та не направляв її до суду до 8.04.10, тобто до дня отримання від ОСОБА_8 другої частини хабара у сумі 15 000 доларів США відповідно до досягнутої раніше домовленості, що також узгоджується з показаннями ОСОБА_4 з цього приводу.

Інформацією щодо телефонних з'єднань ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в період з 15.09.09 до 10.04.10.

Аналізом інформації встановлено, що за вказаний період ОСОБА_4 спілкувався зі ОСОБА_5 по телефону 32 рази, з яких 19 раз в період з 1 по 5 березня 2010 року, тобто в період перебування останнього на лікарняному та вирішення питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу. Крім цього, наявні наступні телефонні розмови: - між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 - 9.02, 10.02 та 18.02.10; - між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 - 27.02., 28.02, 1.03, 3.03, 4.03, 5.03, 9.03 та 10.03.10; - між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 - 9.03, 10.03, 11.03, 13.03, 16.03, 17.03, 19.03. 22.03, 23.03, 25.03, 26.03, 28.03, 29.03, 30.03, 01.04, 02.04, 08.04.10.

Вказаною інформацією повністю підтверджуються показання ОСОБА_4 про те, що він неодноразово спілкувався зі ОСОБА_5 в період з 1 по 5 березня 2010 року, тобто у період перебування останнього на лікарняному та вирішення питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд за умови одержання від нього хабара.

Висновком судово-технічної експертизи документів № 3042/10-11 від 20 травня 2010 року, згідно якого, купюри номіналом 100 доларів США загальною сумою 16 800 доларів США, вилучені при проведенні обшуків службового кабінету ОСОБА_4 та за місцем проживання його батьків, а також при проведенні виїмки за місцем проживання ОСОБА_4 є дійсними купюрами, що виготовляються підприємством, уповноваженим на їх виготовлення відповідним фінансовим органом США.

На двох купюрах виявлено записи, що люмінесціюють «ХАБАР СБУ». На більшості купюр по краях присутня фарба, що люмінесціює.

Наказом № 6 прокурора з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області від 25.09.09 «Про розподіл обов'язків між оперативними працівниками прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області»

Наказом Генерального прокурора України № 1000 к від 19.08.09 про призначення ОСОБА_5 прокурором з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Наказом прокурора Київської області № 1125 від 28.11.07 про призначення ОСОБА_4 старшим слідчим прокуратури з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, в будь-якому вигляді хабара за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій з використанням службового становища, при якому особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року).

Крім того, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, в будь-якому вигляді хабара за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій з використанням службового становища, при якому особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року).

При призначенні покарання та визначаючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з огляду на положення ст.5 КК України, де вказано, що закон про кримінальну відповідальність, який пом'якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію в часі, враховуючи, що злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_4 учинили у квітні 2010 р., тобто до змін внесених у ст.368 КК України, згідно Закону України від 7 квітня 2011 року і ці зміни жодним чином не пом'якшують їх кримінальну відповідальність суд вважає за необхідне застосувати стару редакцію ч.3 ст.368 КК України, яка діяла на момент учинення ними інкримінованого злочину.

Суд критично відноситься до показань підсудного ОСОБА_5, які він надав на досудовому слідстві та у суді, та у яких повністю заперечив свою причетність до вчинення за попередньою змовою зі ОСОБА_4 інкримінованого злочину, вважаючи. що надав він ці показання з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому суд бере до уваги, що ці його показання повністю спростовуються послідовними та логічними показаннями іншого співучасника інкримінованого злочину, зокрема, ОСОБА_4, показаннями свідків по справі, у тому числі й особи, яка надавала хабар - ОСОБА_8, іншими доказами по справі, а також поведінкою самого ОСОБА_5, як до одержання хабара, так і після документування їх із ОСОБА_4 злочинної діяльності, яка з огляду на проведений судом аналіз, свідчить про його обізнаність щодо злочинних дій ОСОБА_4 по одержанню хабара від ОСОБА_8 та узгодженістю їх дій з цього приводу. Суд вважає, що надав ОСОБА_5 ці неправдиві показання, з урахуванням тієї обставини, що у нього не було вилучено грошові кошти, які передав ОСОБА_4 ОСОБА_8 і це давало йому надію на недоведеність його вини. Однак не дивлячись на це, сукупність доказів, що є у справі у достатній мірі викриває його причетність та їх попередню змову із ОСОБА_4 на вчинення інкримінованого злочину і без вилучення у ОСОБА_5 грошових коштів переданих ОСОБА_4 ОСОБА_8

Не знайшли свого підтвердження доводи підсудного ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 під психологічним тиском працівників СБУ та Генеральної прокуратури України, які документували його злочинну діяльність, обмовив його у причетності до одержання хабара, з метою покращення свого становища, у тому числі й обіцянку зміни запобіжного заходу із взяття під вартою на підписку про невиїзд. Ці доводи повністю спростував, як на досудовому слідстві, так і в суді сам ОСОБА_4, який заперечив будь-який тиск на нього, як з боку вищевказаних осіб, так і будь-яких інших осіб. Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, окрім голослівних висловлювань ОСОБА_5 та його захисники не надали. Не встановив їх і суд.

Отже, суд вважає, що надав ОСОБА_5 ці доводи з метою поставити під сумнів один із доказів по справі, який викриває його (ОСОБА_5.) у причетності до одержання від ОСОБА_8 хабара. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_4 близько 3 років перебуває під вартою і ані орган слідства, ані державний обвинувач не клопотали про зміну йому запобіжного заходу на підписку про невиїзд і якби ОСОБА_4 в дійсності, як стверджує ОСОБА_5, погодився на обмову ОСОБА_5 в обмін на зміну запобіжного заходу на підписку про невиїзд і цю обіцянку не дотримались працівники СБУ та прокуратури, то він мав можливість у суді викрити їх в цьому, однак він до останнього судового засідання наполягав на правдивості своїх показань про причетність і ОСОБА_5 до одержання хабара від ОСОБА_8, що свідчить про їх правдивість та відсутність будь-яких обіцянок ОСОБА_4

Були спростовані в ході допиту свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_49 твердження підсудного ОСОБА_5 про фальсифікацію матеріалів кримінальної справи. Зокрема, вказані свідки, які були по цій справі, перший слідчим, а другий оперативним працівником, який документував злочинну діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_4, категорично заперечили фальсифікацію, про, яку стверджував ОСОБА_5, та тиск на підсудних та пояснили невідповідності дат у постановах та супровідних листах і невідповідність часу проведення слідчих дій неумисними технічними помилками з їх боку, а не фальсифікацією. Переконливих доказів фальсифікації суду надано не було, а тому з огляду на пояснення осіб, які звинувачувались у фальсифікації суд вважає ці твердження, як спробу підсудного ОСОБА_5 уникнути відповідальності шляхом поставити під сумнів докази по справі.

Були спростовані свідками ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_27 доводи ОСОБА_5 про те, що між ним та ОСОБА_4 до цих подій були неприязні відносини, що і могло стати одним із мотивів його обмови ОСОБА_4 у одержанні хабара. Вищевказані свідки одностайно стверджували, що до цих подій між вказаними особами були нормальні стосунки і будь-якої явної неприязні не було, що свідчить на думку суду про намагання ОСОБА_5 будь-яким способом, у том числі й таким, уникнути кримінальної відповідальності.

Намаганням сприяти своєму батькові - ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності суд вважає показання свідка ОСОБА_50 у яких вона повідомила про те, що 2 квітня 2010 року вона разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їхали на електричці додому і перед тим, як їхати вона бачила, як ОСОБА_4 міняв гроші в пункті обміну валют і, що її батько запитував у ОСОБА_4 звідки в нього долари США, на, що той повідомив, що йому в цей день повернули борг. Також цей свідок повідомила, про те, що після затримання її батька до них додому приїжджала дружина ОСОБА_4 та розповідала, що її чоловіка змусили обмовити ОСОБА_5 пообіцявши звільнити з-під варти і пропонувала, що, якщо вони допоможуть ОСОБА_4 уникнути відповідальності він перестане обмовляти ОСОБА_5 Також зі слів цього свідка дружина ОСОБА_4 розповідала їм, що вони мають великі борги, однак їх потрохи віддають, як приклад навела, що 04.04.10 вони віддали борг більше 2 000 доларів США. Ці гроші приніс її чоловік ОСОБА_4 Ці показання повністю спростовані при допиті у суді свідком ОСОБА_28 - дружина ОСОБА_4, яка заперечила, що розповідала про таке. На думку суду цими показаннями донька ОСОБА_5 намагалася сприяти своєму батьку ОСОБА_5 уникнути відповідальності. Зокрема, підтвердити його версію про обмову ОСОБА_4 його у вчиненні інкримінованого злочину.

Всі докази по справі є належними та допустимими і достатніми на думку суду для визнання винуватими ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Призначаючи покарання підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особи винних, які раніше не судимі та до кримінальної відповідальності не притягувалися, за місцем проживання та роботи характеризувалися позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, а також ту обставину, що ОСОБА_5 одружений, має дітей, хвору матір пенсіонерку.

Обставин, що обтяжують або пом'якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визнання обставин такими, що пом'якшують покарання ОСОБА_4 суд, окрім ч.1 ст.66 КК України, ураховує також положення ч. 2 ст. 66 КК України, де передбачено, що суд при призначенні покарання може визнати такими, що його пом'якшують і інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України.

У зв'язку із цим, суд вважає, що обставинами, які пом'якшують покарання ОСОБА_4 необхідно визнати: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України та те, що на його утриманні є малолітня дитина, яка не передбачена у переліку обставин, визначеному у ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 і ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі. Визначаючи терміни цих покарань, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, розмір хабара, який підсудні мали намір отримати (50 000 доларів США) та фактично отримали (20 000 доларів США), з урахуванням ст.68 КК України, де вказано, що за вчинення замаху на злочин суд не може призначити покарання, яке перевищуватиме двох третин максимального строку покарання, а тому суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити мінімальне за санкцією ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) покарання, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується покарання, яке виправить підсудного ОСОБА_4, то суд вважає, що навіть мінімально можливий строк основного покарання останньому за ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) у виді 8 років позбавлення волі, буде надто суворим, а тому вважає за необхідне, з огляду на наявність до того підстав, застосувати положення ст.69 КК України, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановив суд, ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, про, що свідчать показання його колег та керівництва, які всі одностайно у суді охарактеризували його з позитивної сторони, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, у тому числі й викритті іншого співучасника, зокрема, ОСОБА_5, на його утриманні є малолітня дитина. Названі вище дві обставини, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини, суд, згідно п.1 ч.1 та ч.2 ст.66 КК України визнав пом'якшуючими обставинами. На думку суду ці дві пом'якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.

Все це у сукупності, а також з урахуванням молодого віку ОСОБА_4 дає суду підстави для застосування положень ст.69 КК України та призначення йому за ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції, оскільки на думку суду саме такий термін покарання зможе виправити підсудного.

З урахуванням тяжкості злочину та обставин справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції від суспільства не можливі, а тому підстав для застосування щодо них ст.75 КК України не вбачає. Не вбачає суд також і підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.69 КК України, оскільки декількох обставин, що пом'якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд не встановив.

Враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 учинили вказаний особливо тяжкий злочин із використанням своїх посад відповідно прокурора та старшого слідчого прокуратури та мають класні чини: ОСОБА_5 - старшого радника юстиції, а ОСОБА_4 - юриста 1 класу, суд вважає за необхідне призначити їм додаткове покарання, передбачене у санкції ч.3 ст.368 КК України у виді позбавлення права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України на максимальний 3 річний строк та застосувавши положення ст. 54 КК України позбавити їх класних чинів: ОСОБА_5 - старшого радника юстиції, а ОСОБА_4 - юриста 1 класу.

Також суд вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 93 КПК України 1960 року стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в рівних частках на користь КНДІСЕ м.Києва судові витрати за проведення експертизи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України 1960 року, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 класного чина - старший радник юстиції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін -взяття під варту.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання по цій справі згідно ст.115 КПК України 1960 р., а саме з 10 квітня 2010 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.368 КК України (редакція Закону від 11.06.2009 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах України строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_4 класного чина - юрист 1 класу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін -взяття під варту.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання по цій справі згідно ст.115 КПК України 1960 р., а саме з 8 квітня 2010 року.

Речові докази: цифровий диктофон «Едік -міні», який на даний час зберігається при справі повернути ОСОБА_8, оскільки саме він його надав органам слідства для документування злочинної діяльності працівників прокуратури по цій справі; всі міні диски, диски, оптичні диски та жорсткий магнітний диск, на яких зафіксовано слідчі та оперативні дії і, які зберігаються на даний час у справі, продовжити їх там же зберігати; грошові кошти у сумі 16 800 доларів США, які зберігаються в ВАТ «Укрексімбанк» повернути до фінансової частини Головного управління по боротьбі з корупцією та організованої злочинності СБ України, які видали їх для документування злочинної діяльності по цій справі; записник (діловий щоденник) в обкладинці чорного кольору, мобільний телефон «Нокія 6500 с» з сім-карткою та ноутбук «Самсунг», які належать ОСОБА_4 та зберігаються у камері збереження речових доказів Генеральної прокуратури України та грошові кошти у сумі 200 доларів США, які теж належать ОСОБА_4 та зберігаються на депозитному рахунку Генеральної прокуратури України звернути в доход держави на виконання вироку в частині конфіскації всього майна останнього; грошові кошти у сумі 900 доларів США, які належать ОСОБА_5 та зберігаються на депозитному рахунку Генеральної прокуратури України звернути в доход держави на виконання вироку в частині конфіскації всього майна останнього.

Стягнути судові витрати по цій справі на користь КНДІСЕ м.Києва за проведення експертизи шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок експертної установи з підсудних у наступних розмірах: зі ОСОБА_5 - 3 100 гривень 80 копійок та зі ОСОБА_4 - 3 100 гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою у той же строк - з моменту отримання копії вироку.

Суддя П. Л. Отвіновський