ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3414/17
провадження № 1-кп/753/302/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004802 від 30.04.2016 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого в Благодійній організації «Благодійний фонд «Надія на життя» на посаді менеджера проекту, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.05.2007 року Дарницьким районом судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

-07.06.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; звільнений 11.10.2013 р. по відбуттю строку покарання;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2016 приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною виїзду, що проходить від проспекту М.Бажана в напрямку вул. Ревуцького в м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в середній смузі руху проїзної частини виїзду від проспекту М.Бажана в напрямку вул. Ревуцького, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться перед виїздом на проїзну частину вул. Ревуцького, в м. Києві - не зупинився та допустив виїзд свого автомобіля на нерегульований пішохідний перехід. Не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переході та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Таким чином у водія ОСОБА_7 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пунктів. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимогам пунктів 18.1 ПДР України.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які виразилися:
-у черепно-мозковій травмі: забій головного мозку з формуванням субдуральної гематоми правої скроневої ділянки та геморагічного вогнища правої скроневої долі, епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки, перелом лівої скроневої кістки з переходом на піраміду (середня черепна ямка основи черепа), гематома м`яких тканин лобно-скроневої ділянки зліва та потиличної ділянки, синець на повіках правого ока;
-у закритій травмі лівої гомілки: перелом латерального мищелка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, колінного суглобу у вигляді внутрішньо-суглобового перелому латерального виростка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків.
Таким чином, ОСОБА_7 , як особа, яка керувала транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 30.04.2016 приблизно о 13 годині 10 хвилин, рухаючись на автомобілі «Skoda Octavia» проїзною частиною виїзду, що проходить від проспекту М.Бажана в напрямку вул. Ревуцького в м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, та скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_8 , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого потерпіла зазнала тяжких тілесних ушкоджень та була госпіталізована до медичного закладу. У скоєному щиро покаявся. Цивільний позов визнав частково.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням доказів на підтвердження цивільного позову,проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України - при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд ураховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого необережного злочину.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання та роботи має задовільну характеристику, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні матір-інваліда 3 групи.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого на підставі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України.
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, наявність невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, яка заподіяна потерпілій внаслідок ДТП, скоєній з причин непрофесійного керування транспортним засобом, суд приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 2 роки.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
Потерпілою до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, позовні вимоги за яким були збільшені в ході судового розгляду. В своєму позові потерпіла просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в розмірі 153 775 грн., моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди потерпіла зазначила, що у зв`язку із отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, вона понесла витрати на придбання лікарських препаратів на загальну суму 23 807 грн. 66 коп. + 4863 грн. 02 коп., на медичні маніпуляції вона витратила 1125 грн., зробила благодійний внесок до лікувального закладу в розмірі 700 грн., понесла витрати на проїзд від дому до лікувального закладу в сумі 1050 грн. Крім того, зазначила, що її чоловік для догляду за нею звільнився з роботи та втратив заробіток за 6 місяців в розмірі 78 000 грн. на місяць. Крім того, внаслідок ДТП вона втратила золоту сережку вартістю 3346 грн. Також внаслідок ДТП вона втратила зуб, попередня вартість відновлення якого становить 7000 грн. Крім того, її донькою напередодні ДТП були оплачені косметологічні процедури перед співбесідою на нове місце роботи на загальну суму 13547 грн. Крім того, потерпіла потребує проходження лікування в санаторно-лікувальному закладі, попередня вартість якого складає 25 200 грн.
В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди потерпіла зазначила, що внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень вона зазнала психологічних страждань, які порушили ії звичайний спосіб життя, зумовлений знаходженням на лікуванні, довготривалим прийомом медикаментів, постійним відвідуванням лікаря, втратою роботи чоловіком, встановлення їй третьої групи інвалідності, у зв`язку з чим вона не матиме змоги вести активний спосіб життя та працювати.
Обвинувачений частково визнав цивільний позов потерпілої на суму 21626 грн., які він відшкодував потерпілій самостійно, з яких сума 13486 грн. підтверджена документально.
Дослідивши цивільний позов потерпілої суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України -майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що потерпілій ОСОБА_8 заподіяна матеріальна шкода в розмірі 25982 грн. 66 коп. яка підтверджена відповідними квитанціями.
Враховуючи, що обвинуваченим була частково відшкодована потерпілій матеріальна шкода, суд вважає за доцільне відрахувати з загальної суми спричиненої матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 11424 грн., 21 коп. на придбання ліків, на підтвердження чого обвинуваченим були надані квитанції /а.с. 69-73/, та грошову суму в розмірі 8140 грн. /а.с.62/, яка не підтверджена письмовими доказами, проте надання зазначеної допомоги не заперечувала потерпіла.
Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню матеріальна шкода в загальній сумі 6418 грн. 45 коп., заподіяна потерпілій обвинуваченим, як особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому суд не може задовольнити позовні вимоги потерпілої щодо стягнення на її користь з обвинуваченого вартості втраченої золотої сережки в сумі 3 346 грн., оскільки потерпілою не надано належних доказів втрати під час ДТП цієї сережки. Крім того, суд не може задовольнити цивільний позов в частині відшкодування витрат на протезування зуба в сумі 7 000 грн., майбутнє лікування в санаторно-лікувальному закладі, попередня вартість якого становить 25200 грн., оскільки зазначені витрати фактично не були понесені потерпілою, а відносяться до витрат, які можуть бути понесені потерпілою в майбутньому. Крім того, на підтвердження необхідності проходження відповідного санаторного лікування в матеріалах справи відсутні будь-які відомості. Також суд не може задовольнити цивільний позов потерпілої в частині відшкодування понесених потерпілою напередодні ДТП косметологічних процедур в медико-косметологічному центрі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо причинно-наслідкового зв`язку із ДТП та понесенням цих витрат, враховуючи що ці витрати були понесені потерпілої ще до виникнення ДТП. Щодо позовних вимог потерпілої про відшкодування заробітної плати її чоловіка в загальній сумі 78 000 грн., яку він не отримав внаслідок звільнення з роботи для догляду за нею, суд приймає до уваги положення ст. 1197 ЦК України, відповідно до яких упущена вигода у вигляді неотриманого заробітку може бути стягнута на користь потерпілої особи лише якщо існує причинно-наслідковий зв`язкок між ушкодженням здоров`я та втраченим потерпілою особою внаслідок цього заробітку (доходу). Проте потерпілою в позовній заяві не були висунуті вимоги щодо стягнення з обвинуваченого упущеної вигоди, що стосується саме її втраченого заробітку із конкретним розрахуванням його розміру. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між звільненням чоловіка потерпілої та ушкодженням її здоров`я, а тому суд вважає за неможливе задовільнити цивільний позов в цій частині.
Разом з тим, дослідивши заяву потерпілої ОСОБА_8 про збільшення позовних вимог на суму 4 863 грн. 02 коп., суд вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки з квитанцій, долучених до заяви, не вбачається, що придбання медикаментів, зокрема валеріани, нафтізіну, кальцеміну, септефрилу та ін., а також лікарських засобів, а саме: перчаток, окулярів для читання, та ін. було зумовлено саме необхідністю лікування та реабілітації внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень, враховуючи, що дані медичні та лікарські засоби були придбані через рік після отримання потерпілою тілесних ушкоджень, а висновок лікаря про призначення зазначених медичних засобів та препаратів до заяви не долучено. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову в частині збільшених позовних вимог.
Щодо вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілій внаслідок протиправних дій обвинуваченого були заподіяні черепно-мозкова травма: забій головного мозку з формуванням субдуральної гематоми правої скроневої ділянки та геморагічного вогнища правої скроневої долі, епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки, перелом лівої скроневої кістки з переходом на піраміду (середня черепна ямка основи черепа), гематома м`яких тканин лобно-скроневої ділянки зліва та потиличної ділянки, синець на повіках правого ока; закрита травма лівої гомілки: перелом латерального мищелка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, колінного суглобу у вигляді внутрішньо-суглобового перелому латерального виростка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку судової медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що потягло необхідність стаціонарного та амбулаторного лікування в медичних закладах та порушення її нормального життєвого ритму, що свідчить про заподіяння потерпілій з вини обвинуваченого моральної шкоди.
Також судом враховується, що внаслідок ДТП відбулось порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілої, обумовлене необхідністю знаходження на стаціонарному лікуванні, прибуття до лікаря, порушення звичного образу життя внаслідок отримання третьої групи інвалідності через отримані тілесні ушкодження, ускладення здоров`я внаслідок отримання зазначених ушкоджень.
Обговорюючи доведеність позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди на суму 300 000 грн., а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 150 000 тисяч гривень.
А в цілому позовні вимоги потерпілої задовольняються судом частково.
Таким чином, всього з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 156418 грн. 45 коп.
Судові витрати по оплаті: судової автотехнічної експертизи в розмірі 1100 грн. 50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.
Строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку.
Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з дня відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) -156418 /сто п`ятдесят шість тисяч чотириста вісімнадцять/ гривень 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 1100 грн. /одна тисяча сто/ гривень 50 коп. на користь держави ( Отримувач УК у Дарницькому районі 24060300, р/р 0003, МФО 820019, УДКСУ у Дарницькому районі м. Києва, код 38021179, банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві ).
Речовий доказ: автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 - залишити у власності обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1