Справа№751/4070/18
Провадження №1-кс/751/1727/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2018 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , особи видача якого запитується ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засіданні в режимі відеоконферензв`язку з Київським районним судом м. Одеса клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та клопотання заступника прокурора Чернігівської області старшого радника юстиції ОСОБА_6 про продовження строку домашнього арешту громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До суду подано клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , застосований (обраний) ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 3 травня 2018 року на домашній арешт із покладенням обов`язків не залишати житло у період з 22 години до 6 години, носити електронний засіб контролю, негайно прибувати за кожною вимогою до суду чи прокурора, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Вимоги обґрунтовує тим, що прокуратурою Чернігівської області, за дорученням Генеральної прокуратури України у порядку статті 587 КПК України проводиться екстрадиційна перевірка щодо громадянина Узбекистану ОСОБА_4 . Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року змінено запобіжний захід ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Захисник вважає, що на сьогодні наявні підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки Державною міграційною службою України 17.11.2017 року було прийнято рішення № 444-17, яким ОСОБА_4 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 26.12.2017 року ОСОБА_4 оскаржив рішення Державної міграційної служби України до Окружного адміністративного суду міста Києва, розгляд даної позовної заяви Окружним адміністративним судом міста Києва здійснюється в порядку письмового провадження. Тобто, на сьогодні ОСОБА_4 є біженцем в розуміння ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Конвенції про статус біженців від 28.07.1951 року. До того ж ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань, які потребують якісного обстеження та лікування, ще на час перебування у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». 14.05.2018 року ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Чернігівської області із проханням надати дозвіл на залишення місця проживання у зв`язку з необхідністю відвідати стоматолога, однак листом прокуратури Чернігівської області від 16.05.2018 року йому було відмовлено. У подальшому лише за дозволом Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_4 було дозволено залишити місце проживання та відвідати лікувальну установу. За таких обставин подальше застосування цілодобово домашнього арешту до ОСОБА_4 є недоцільним та невиправдано порушує його право на свободу та особисту недоторканість. Захисник не вбачає необхідність застосування жорстких запобіжних заходів до ОСОБА_4 у разі проведення поверхневої екстрадиційної перевірки та відсутності ініціативи прокуратури Чернігівської області щодо повного та всебічного з`ясування обставин, які можуть перешкоджати видачі.

Заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії цілодобового домашнього арешту, з використанням електронного засобу контролю, строком на 2 місяці громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборону ОСОБА_4 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_4 прибувати за першим викликом до прокурора, суду на визначений ними час; не відлучатися за межі м. Одеса без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

Вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні компетентних органів Республіки Узбекистан перебуває кримінальна справа № 20/12-3061 за обвинуваченням ОСОБА_4 ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан (участь в релігійних екстремістських, сепаратистських або інших заборонених організаціях). Ухвалою суду у кримінальних справах Яккасарайського району міста Ташкент від 22.07.2012 року стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_4 затриманий працівниками Служби безпеки України, про що складено протокол. До Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Узбекистан про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, які за законодавством України відповідають ч.1 ст. 258-3 КК України і є екстрадиційними, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки притягнення до кримінальної відповідальності не закінчилися. Згідно із запитом розшукуваний є громадянином Республіки Узбекистан. Проведення екстрадиційної перевірки в порядку ст. 587 КПК України доручено прокуратурі Чернігівської області.

Згідно відповіді ДМС України з 18.05.2017 року громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_4 перебував в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та був документований довідкою про звернення за захистом в Україні № 007422 терміном дії до 18.11.2017 року.

За результатами розгляду заяви ДМС України 17.11.2017 року прийнято рішення № 444-17, яким відмовлено у визнанні ОСОБА_4 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до абз. 5 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Рішення ДМС України оскаржено захисником ОСОБА_4 до окружного адміністративного суду м. Києва. На даний час скарга судом не розглянута. УДМС України в Чернігівській області продовжено термін дії довідки «Про звернення за захистом в Україні» № 008639 до 15.07.2018 року. Вказані обставини унеможливлюють завершення екстрадиційної перевірки та складання відповідного висновку прокуратурою області в розумінні ч. 4 ст. 590 КПК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.05.2018 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий арешт за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває під юрисдикцією Київського районного суду м. Одеса.

Захисник в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав, просив задовольнити, оскільки ризики в клопотанні не обґрунтовані і не підтверджені. Цілодобовий домашній арешт позбавляє особу працевлаштуватися і отримати медичну допомогу, крім того прокуратурою Чернігівської області було відмовлено у наданні дозволу на отримання медичної допомоги.

Особа, видача якого запитується в судовому засіданні пояснив, що перебуває у шлюбі, який не зареєстрований, утриманців немає, на території України не працював і не працює. Має середню освіту, але працював в Російській Федерації на кухні в національному кафе, документів немає. Єдиний дохід сім`ї є пенсія матері його дружини, в зв`язку з відсутністю коштів позбавлений можливості здійснити медичне обстеження свого здоров`я. Має намір працевлаштуватися. 14.05.2018 року адвокат в його інтересах звернувся для отримання дозволу і лише 16.05.2018 року за узгодженням з адвокатом лікар-стоматолог приїхав для надання медичної допомоги. 17.05.2018 року з дозволу суду відвідав медичний заклад, але подальшого лікування не здійснив, так як відсутні кошти. Направлення на проведення обстеження чи лікування немає.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання захисника відмовити, продовжити цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_4 з підстав зазначених у клопотанні прокурора. На сьогоднішній день рішення суду за адміністративним позовом ОСОБА_4 не прийнято.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що у провадженні компетентних органів Республіки Узбекистан перебуває кримінальна справа № 20/12-3061 за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан (участь у релігійних екстремістських, сепаратистських або інших заборонених організаціях). Ухвалою суду у кримінальних справах Яккасарайського району м. Ташкент від 22.07.2012 року стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. До Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Узбекистан про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину.

В Окружному адміністративному суді міста Києва перебуває провадження за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ( а. п. 7-14, 15).

Медична документація ( а. п. 16-18) визначає стан здоров`я ОСОБА_4 станом на січень, березень 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Виходячи з вимог статей 584, 585 КПК України, застосована до особи, щодо якої проводиться екстрадиційна перевірка і вирішується питання про фактичну передачу, запобіжний захід повинен гарантувати запобігання втечі і забезпечити в майбутньому його видачу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, проведення екстрадиційної перевірки не закінчено, підстав для відмови у видачі особи на час розгляду даного клопотання не встановлено.

Враховуючи, що екстрадиційна перевірка прокуратурою Чернігівської області не завершена, слідчий суддя вважає доведеними обставини, що свідчать про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з використанням електронного засобу контролю, строком на 2 місяці громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням обов`язків згідно ч.5 ст. 194 КПК України.

При встановленні часу домашнього арешту, слідчим суддею враховується, що правовий статус і стан здоров`я ОСОБА_4 був врахований слідчим суддею при прийнятті ухвали від 03 травня 2018 року, інших доказів стороною захисту в судове засідання не надано і не заявлено клопотання про їх витребування. Надання медичної допомоги лікарем фахівцем було здійснено, заявником не зазначено і не надано доказів, що відбулося несвоєчасне надання медичної допомоги, що призвело до наслідків.

В ходу судового засідання не встановлені обставини, що ОСОБА_4 вживав заходи з реалізації прав визначених ст. 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у спосіб визначений нормами даного закону, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту створює йому перешкоди, тому слідчий суддя визнає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу. Оскільки обґрунтування поданого клопотання не підтверджені належними доказами, а відсутність можливості обстеження і лікування зводиться до відсутності коштів. При цьому ОСОБА_4 не доведено в судовому засіданні, що він має можливість працевлаштуватися і лише цілодобовий домашній арешт є перешкодою.

Слідчий суддя визнає, що на даний час існують правові підстави, передбачені кримінальним процесуальним законом для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , оскільки він може переховуватися від органів досудового слідства, до видачі на запит іноземної держави.

Керуючись ч. 1 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, ст.ст. 181, 194, 199, 201, 585 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання заступника прокурора Чернігівської області старшого радника юстиції ОСОБА_6 про продовження строку домашнього арешту громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з використанням електронного засобу контролю, що полягає у забороні громадянину Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.5 ст.194 КПК України, покласти на громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки :

- прибувати за першим викликом до прокурора, суду;

- не відлучатися за межі м. Одеса без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали встановити до 22 серпня 2018 року.

Ухвалу в частині продовження цілодобового домашнього арешту щодо громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання останнього.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області.

Слідчий cуддя ОСОБА_1