Справа №175/3077/18
Провадження №1-кс/175/924/18
Ухвала

Іменем України

03 серпня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чумаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.12.2016 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ст. 186 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 06.03.2017 року за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 296 ч.1, ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 15.05.2017 року за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ст. 122 ч. 1 КК України ст.296 ч.1 КК України, відповідно ч.4 ст.70 КК України, ст. 72 КК України призначений остаточний вид покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбуття покарання строком 1 рік;

- 11.10.2017 року ухвалою Дніпропетровського районного суду звільнений від відбуття покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- 08.11.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 296 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 рік;

- 08.02.2018 року скеровано до Дніпропетровського районного суду обвинувальний акт з правовою кваліфікацією, передбаченою ст.296 ч.3 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч.3 ст.296, ч.1 ст. 186 КК України,

встановив:

02 серпня 2018 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.296, ч.1 ст. 186 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з порушенням громадського порядку та моральності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, на момент вчинення якого мав не зняту чи не погашену судимість за ст. 296 КК України.

Так, 07.01.2018 року близько 01:00 години, ОСОБА_5 перебуваючи у громадському місці, а саме на автодорозі поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у останнього раптово виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, гучно ображав оточуючих його людей грубою нецензурною лайкою, які знаходились на вулиці.

Далі, під час вчинення хуліганських дій, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю раніше малознайомому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю залишаючись у громадському місці, порушуючи громадський порядок, підійшов до ОСОБА_7 та перебуваючи навпроти останнього, умисно наніс один удар правою рукою зжатою у кулак в область голови від якого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на землю.

У той же час, ОСОБА_8 перебуваючи у громадському місці за вищевказаною адресою та спостерігаючи за діями ОСОБА_5 , зробив зауваження з метою подальшого припинення протиправних дій останнього, на яке отримав відповідь у вигляді нецензурної лайки.

Після чого, ОСОБА_5 маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю залишаючись у громадському місці, порушуючи громадський порядок, підійшов до останнього та наніс один удар лівою рукою зжатою у кулак в ділянку щелепи з права та у подальшому ще один удар невстановленим предметом в тім`яну область ОСОБА_8 від якого останній впав на землю.

Далі, ОСОБА_5 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю залишаючись у громадському місці, порушуючи громадський порядок, виявив намір на подальше спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , однак отримав опір від ОСОБА_9 , яка намагалась припинити хуліганські дії ОСОБА_5 та допомогти ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_5 вчиняючи опір громадянці ОСОБА_9 яка намагалась припинити хуліганські дії штовхнув останню у тулуб (область грудної клітини), від якого остання впала на землю.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії, кваліфікуються за ч. 3 ст. 296 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , близько 01:10 годин 07.01.2018 року знаходячись на автодорозі, поблизу будинку АДРЕСА_3 , побачив на шиї потерпілої ОСОБА_9 ланцюжок та ладанку із жовтого металу які належать останній на праві власності.

Так у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме ланцюжка та ладанки із жовтого металу.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно із корисливих мотивів та особистої зацікавленості ОСОБА_5 знаходячись у вищевказаному місці та час, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_9 підіймається з землі та не може чинити активний опір протиправним діям ОСОБА_5 правою рукою зірвав з шиї ОСОБА_9 ланцюжок та ладанку із жовтого металу.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 , згідно товарознавчої експертизи №2092 від 25.07.2018 року, матеріальний збиток на загальну суму 594,50 гривень.

Таким чином, слідчий зазначає у клопотанні, що умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуються за ч.1 ст. 186 КК України.

09 січня 2018 року, відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст. 214 КПК України, слідчим відомості про зазначене кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296, ч.1 ст.186 КК України.

01 серпня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.3 ст.296, ч.1 ст.186 КК України, який свою провину в скоєнні вказаних кримінальних правопорушень не визнав.

У ході розслідування кримінального провадження, було зібрано матеріали які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на теперішній час наявні ризики, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перебуваючи на свободі він матиме можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав наявності вищевказаних ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, зазначивши про відсутність обґрунтованих підстав для обрання її підзахисному будь-якого запобіжного заходу, а тим паче у вигляді тримання під варту, оскільки за подіями, вказаними в клопотанні, заведене інше кримінальне провадження по якому ОСОБА_5 є потерпілою особою, тому дане клопотання слідчого є взагалі не доцільним, у зв`язку з чим просила суд відмовити у його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та зазначив про те, що під час вказаної сварки, саме на нього було вчинено напад, у зв`язку з чим, він змушений був застосувати фізичну силу з метою самооборони.

Заслухавши в судовому засіданні думку слідчого та прокурора, які просили задовольнити подане клопотання, думку захисника та підозрюваного, які просили відмовити у задоволенні даного клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням викладених обставини, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотання про обрання заможного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296 та ч.1 ст.186 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перебуваючи на свободі він матиме можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення, тому більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Проте, дослідивши матеріали клопотання та встановивши у судовому засіданні обставини справи, суд не може погодитися з доводами слідчого щодо наявності вищевказаних ризиків, зокрема судом встановлено, що на розгляді Дніпропетровського районного суду знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001710 у відношенні ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, за вчинення кримінального правопорушення у вересні 2017 року, при розгляді якого він постійно та своєчасно з`являється на всі судові виклики, тобто виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
Крім того, судом встановлено, що в рамках вищевказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який ним порушено не було, та строк дії якого закінчився, і у свою чергу, слідчий чи прокурор з жодними клопотаннями щодо його продовження, у зв`язку з наявністю будь-яких ризиків визначених КПК України, не зверталися.
Враховуючи вищевказані обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим жодним чином не обґрунтовано та не доведено наявність існування ризику, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також суд враховує, що під час подій 07.01.2018 року ОСОБА_5 є потерпілим від кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року.

Проте, слідчим, під час оголошення підозри ОСОБА_5 , не надано відповідної правової оцінки цим подіям, як і не надано оцінки іншим обставинам на які посилаються ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_10 та інші свідки, що у свою чергу ставлять під сумнів обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень кваліфікованих за ч. 3 ст. 296 та ч. 1 ст. 186 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність посилань слідчого на наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України в частині того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі матиме можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з порушенням громадського порядку та моральності, а також у відношенні нього, на розгляді Дніпропетровського районного суду, перебуває обвинувальний акт за ч.3 ст. 296 КК України.

Таким чином, в сукупності дослідивши докази по справі, надавши їм належної оцінки, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоцільність клопотання слідчого щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий захід застосовується у виключних випадках за наявності обґрунтованої підозри та з повною доведеністю наявності ризиків визначених нормами КПК України, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Разом з тим, беручі до уваги, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також враховуючи той факт, що він неодноразово судимий та у відношенні нього судом розглядається обвинувальний акт за інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 194 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.3 ст. 296, ч.1 ст.186 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на 60 діб, тобто до 01 жовтня 2018 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) цілодобово не полишати постійне місце проживання АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім часу необхідного для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню чи прибуття до суду для можливості розгляду обвинувального акту.

На підставі ч. 3 ст. 181 КПК України, ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1