Справа № 367/4075/18
Провадження №1-кп/367/399/2018
УХВАЛА
Іменем України
11 вересня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.05.2018 року за № 0000840,-

встановив:

04.06.2018 року до Ірпінського міського суду Київської області від заступника начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, Також просила продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд підготовчого судового засідання у його відсутність.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти призначення кримінального провадження до слухання. Вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: не конкретизовано обвинувачення, відсутні свідки, які бачили момент вчинення крадіжки. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти призначення провадження до судового розгляду. Підтримав свого захисника щодо зміни йому запобіжного заходу.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 05.05.2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000840 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не дотримано положень передбачених ст. 291 КПК України.
При викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення прокурор зазначив, ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законі порядку судимість, повторно вчинив умисний злочин проти власності.
Так, ОСОБА_5 03.05.2018 року близько 15 год. 20 хв. ( точний час досудовим розслідуванням не встановлений), перебуваючи на дитячому майданчику, який знаходиться напроти будинку № 26 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинському Київської області, побачив на лавочці сумку та у останнього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , підійшов до лавочки, яка знаходиться на території дитячого майданчику, розташованої за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, маючи вільний доступ до вказаної сумки, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, викрав з неї мобільний телефон марки «ХТ 1723 Моторола С Плюс» вартістю 1 283 грн. 33 коп., в якому знаходилась сім - картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 15 грн. 00 коп.
З метою доведення до кінця своїх злочинних дій, спрямованих на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 поклав таємно викрадений ним мобільний телефон марки «ХТ 1723 Моторола С Плюс» до кишені штанів, в які він був одягнений та зник з місця вчинення злочину.
Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 298 грн. 33 коп.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, зокрема місце проживання.
Однак, прокурором в порушення вищевказаних вимог КПК України не було вказано адреси проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_5 .
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 28.09.2018 року.
Суд вважає, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, т. я. він раніше притягався до кримінальної відповідальності, скоїв інкримінований їм злочин маючи непогашені судимості за попередніми вироками, обвинувачуються у скоєнні злочину середньої тяжкості. Крім того по провадженню не допитані потерпілий, свідки на яких може впливати обвинувачені, також не допитаний сам обвинувачений. Тобто, обрання обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів не буде сприяти запобіганню ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Тому, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 днів, задовольнивши в цій частині клопотання прокурора та відмовити захиснику обвинуваченого в клопотанні про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України суд, -

ухвалив:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.06.2017 року за № 0000840 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 суд залишає без змін у вигляді тримання під вартою та продовжує його терміном на два місяці, а саме до 09.11.2018 р. включно.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1