Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1610/18

Справа № 711/4184/18

16 липня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар судових засідань ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , представник потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , на постанову слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000035,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого від 26.04.2018р. про закриття кримінального провадження №0000035 від 22.01.2013р..

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова про закриття кримінального провадження незаконна та необґрунтована, оскільки не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а досудове розслідування проведено неповно та необ`єктивно.

Заявник в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, в якій просив провести судовий розгляд за його присутності, але за участю його адвоката ОСОБА_5 .. Також заявник підтримав доводи скарги та просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 зазначив, що з оскаржуваною постановою категорично не згоден та вважає її такою, яка порушує вимоги чинного законодавства, оскільки слідчим не виконано вимоги ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.03.2018р., якою було скасовано попередню постанову слідчого про закриття матеріалів даного кримінального провадження. Зауважив, що слідчий ОСОБА_4 є не уповноваженою особою на здійснення досудового розслідування, оскільки органи прокуратури не мають право здійснювати досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. Також зазначив, що під час досудового розслідування не було встановлено місце перебування потерпілого ОСОБА_6 в період часу з моменту його затримання і до поміщення його до ІТТ Придніпровського РВ, не вжито заходів на встановлення обставин медичного огляду ОСОБА_6 , не дано належної оцінки істотним порушенням норм процесуального законодавства, допущеним працівниками правоохоронних органів при проведенні слідчих дій під час досудового розслідування кримінальної справи №, не дано належної оцінки обставинам погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 при його поміщенні до ІТТ т.і.. Просив задовольнити скаргу та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Прокурор та слідчий заперечували проти скарги і просили відмовити у її задоволенні. У своїх поясненнях посилались на необґрунтованість доводів потерпілого та його представника. Слідчий зауважив, що під час досудового слідства ним здійснювались всі необхідні заходи задля належного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження.

Заслухавши пояснення представника потерпілого, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000035, прихожу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження №0000035, внесене до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 364, ч.2, 3 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 371, ч.1 ст. 374 КК України, і здійснювалось по обставинах неправомірних дій працівниками колишнього Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області під час проведення досудового слідства у кримінальній справі № за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Постановою слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 26.04.2018р. кримінальне провадження закрите у зв`язку з тим, що в діях працівників колишнього Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,А,. ОСОБА_20 ,, ОСОБА_21 під час проведення досудового слідства у кримінальній справі № за обвинуваченням ОСОБА_6 , відсутні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч.2 ст. 364, ч.2, 3 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 371, ч.1 ст. 374 КК України.

Перевіряючи постанову слідчого на відповідність ознакам законності і обґрунтованості, варто зауважити що метою досудового розслідування є отримання у передбаченому законом порядку фактичних даних, на підставі яких слідчий встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів згідно ст. 84 КПК є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння. Тож при закритті кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК в матеріалах кримінального провадження має бути достатньо доказів, які у своїй сукупності, свідчать про об`єктивність та достовірність тверджень про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Дослідивши документи, які знаходяться в кримінальному провадженні №0000035 слідчим суддею не встановлено наявність доказів, в розумінні ст.84 КПК, які спростовують наявність складу злочину, за яким здійснювалось кримінальне провадження.

Статтею 9 КПК передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч.4 ст.38 КПК, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Варто звернути увагу на те, що обов`язок доказування обставин кримінального провадження покладається в першу чергу на слідчого та прокурора (ч.1 ст.92 КПК). Частиною першою статті 40 КПК передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Скасовуючи постанову слідчого від 27.12.2017р. про закриття даного кримінального провадження слідчий суддя в ухвалі від 16.03.2018р. зазначив, що під час досудового розслідування не було однозначно встановлено, зокрема, місце перебування ОСОБА_6 у період з 18год 00хв 20.02.2011р. (момент його затримання) до 20год 00хв 21.02.2011р. (момент його поміщення до ІТТ Придніпровського РВ м. Черкаси). Також було зауважено на недостатньо об`єктивній оцінці обставин проведення обшуку в квартирі ОСОБА_22 та недостатню обґрунтованість висновків щодо нещирості ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування по цьому кримінальному провадженню.

Зазначені обставини залишились не вирішеними в повному обсязі і по теперішній час.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчого та матеріалів кримінального провадження, під час досудового слідства не було встановлено місце, де утримувався під вартою ОСОБА_6 , хоча встановлено, що він не міг триматися в кімнаті тимчасово затриманих осіб Соснівського РВ в м. Черкаси. При цьому слідчий посилається на неможливість з`ясування таких обставин. В той же час у своїй постанові слідчий зазначає про необґрунтованість показань потерпілого ОСОБА_6 щодо застосування до нього фізичного насильства з боку працівників міліції та нелюдського поводження, оскільки у останнього відсутні тілесні ушкодження.

Разом з тим, слідчим не надано належної оцінки обставинам щодо наявності у потерпілого захворювання - міозит передньої стінки черевної порожнини, яке було виявлено та констатовано під час медичного огляду останнього перед його поміщенням до ІТТ Придніпровського РВ. Варто зауважити, що таке захворювання є запаленням м`язів і за загальним правилом може походити внаслідок переохолодження чи травм, а також внаслідок перебування людини величезного проміжку часу протягом дня в незручному положенні. При проведенні судово-медичної експертизи 16.05.2017р. не враховувались обставини умов тримання під вартою ОСОБА_6 протягом понад одну добу часу з 20 по 21 лютого 2011р. (зимовий період часу, умови приміщення утримання тощо), а відтак посилання на цей висновок як доказ щодо відсутності у потерпілого слідів фізичного насильства є недостатньо обґрунтованим.

Слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні та достовірні докази, які спростовують обставини застосування до ОСОБА_6 з боку працівників міліції заборонених заходів фізичного впливу, що в контексті зафіксованих обставин погіршення стану здоров`я потерпілого не виключають можливості піддавання останнього катуванню. Таким чином, цілком обґрунтованими є доводи потерпілого та його представника щодо неповноти досудового розслідування, яка полягає у відсутності об`єктивних доказів на спростування факту застосування до ОСОБА_6 заборонених заходів фізичного впливу з боку працівників міліції в той час, коли підтверджені обставини кримінального провадження (відсутність в будівлі Соснівського РВ приміщення для перебування затриманих осіб; відсутність даних про місце перебування затриманого з 20 на 21 лютого 2011р.; фіксація існування захворювання, пов`язаного із запаленням м`язів після таких подій тощо) свідчать про об`єктивність таких тверджень.

Також слід наголосити, що кримінальне провадження вже закривалося слідчим, але відповідна постанова була скасована. При цьому акцентувалась увага на тому, що слідчим не з`ясовано обставин місця перебування потерпілого, який був позбавлений свободи протягом періоду часу понад одну добу. Натомість до теперішнього часу зазначені недоліки досудового розслідування залишились не з`ясованими в повному обсязі.

В цьому контексті слід зауважити, що обов`язком держави є дотримання своїх позитивних та негативних зобов`язань щодо гарантування прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі Конвенція). Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст.8 КПК України).

Згідно ст.3 Конвенції нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню. Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини зауважив, що при оцінці доказів необхідно керуватись критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати із сукупності ознак чи схожих неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. У випадках коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею працівників міліції, яке було таким, що порушує ст.3 Конвенцію, це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст.1 Конвенції «гарантувати кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені в ... Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Розслідування серйозних скарг на жорстоке поводження має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин тілесних ушкоджень та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту (рішення у справі «Аднаралов проти України», від 27.02.2015р., заява №10493/12, п.44, 48, 49).

Також у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб. В той же час Суд звертає увагу, що це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів (рішення у справах «Чумак проти України», «Гонгадзе проти України», «Кац та інші проти України» тощо).

Отже за відсутності відповіді на вищезгадані питання щодо обставин та умов тримання під вартою ОСОБА_6 в період часу з моменту його затримання до поміщення до ІТТ та існування в нього запалення м`язів, твердження про відсутність в діях працівників міліції, які затримали останнього, ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 374 КК України є недостатньо обґрунтованими та об`єктивними.

За таких обставин вважаю, що під час проведення досудового слідства, слідчим не дотримано вимог процесуального закону, не вчинено всіх необхідних слідчий дій для забезпечення повноти та всебічності з`ясування обставин кримінального провадження, не дано належної оцінки встановленим обставинам кримінального провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження не може вважатись законним, а висновок слідчого про відсутність в діянні ознак кримінальних правопорушень обґрунтованим. Таким чином, постанова слідчого від 26.04.2018р. не відповідає критеріям обґрунтованості, мотивованості та законності і підлягає скасуванню.

Інші доводи скарги щодо допущених слідчим порушень норм кримінального процесуального законодавства є необґрунтованими, натомість вони не впливають на висновок по суті заявлених у скарзі вимог.

За таких обставин скарга підлягає до часткового задоволення.

Звертаю увагу, що під час досудового розслідування, окрім усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, не виключається необхідність вирішення питання щодо проведення інших слідчих дій з тим, щоб встановити об`єктивну істину по справі і прийняти законне і обґрунтоване рішення, про яке повідомити учасникам процесу.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.303-307 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 26 квітня 2018 року слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000035.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 18 липня 2018 року о 15год 00хв..

Слідчий суддя: ОСОБА_1