Справа №487/16/18 29.08.2018
УХВАЛА
29 серпня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2018 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить вирок змінити в частині призначення покарання, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений з вироком суду не згоден, вважає призначене йому покарання занадто суворим.

Зазначає, що призначаючи покарання, суд врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання потерпілому медичної допомоги, але не врахував думку потерпілого, який претензій до нього не має та не наполягає на суворому покаранні. Просить врахувати, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, постійно проживає за одною адресою, одружений, а отже, має міцні соціальні зв`язки, на обліку в ОНД та МОПЛ №1 не перебуває, офіційно тимчасово не працює у зв`язку з настанням пенсійного віку.

Просить врахувати стан його здоров`я, яке суттєво погіршилося у зв`язку з перебуванням під вартою, а саме: загострилися захворювання пов`язані з старими травмами хребта, остеохондроз та защемлення сідничного нерва.

Вважає, що призначаючи покарання до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче нижчої межі, передбаченої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції міг би застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

26 листопада 2017 року, в період часу з 13:30 по 14:00 годину, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_5 , який знаходився в одній із кімнат будинку разом з сином ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , взяв кухонний ніж, та наніс один удар ОСОБА_8 в область живота зліва, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини без пошкодження внутрішніх органів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Після чого, розуміючи, що потерпілий вже не чинить опору, ОСОБА_5 перестав наносити удари.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_5 винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який залишив вирішення питання щодо апеляційної скарги обвинуваченого на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ґрунтуються на досліджених судом доказах і апелянтом в цій частині не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65-67, 69 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості злочину, який є тяжкими, дані про особу винного, який раніше не судимий, одружений, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку МОПЛ №1 не перебуває, перебував на обліку в ОНД з 28.12.2000 р. з діагнозом РПП внаслідок зловживання алкоголем, синдром залежності, знятий з обліку 22.10.2015 р. за відсутністю відомостей, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не мав та не наполягав на суворому покаранні.

Враховано щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та надання потерпілому медичної допомоги, як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тому є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про можливість, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, призначення покарання нижчого від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Вирок в цій частині належним чином мотивований, та ніким з учасників судового провадження не оскаржується.

Проте, не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, що виникли на ґрунті сварки та спільного вживання спиртних напоїв та завдав потерпілому ножем ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Крім того, згідно характеристики обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, відносини з сусідами не підтримує, а підтримує відносини з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, схильний до зловживання спиртними напоями.

Враховуючи негативні дані про особу обвинуваченого, який зловживає спиртними напоями, наявність обтяжуючої покарання обставини, а також фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням ножа, завдання потерпілому тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, апеляційний суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на те, що стан його здоров`я суттєво погіршився у зв`язку з перебуванням під вартою, не знижує ступінь тяжкості вчинення злочину.

Таким чином, всі обставини на які посилається апелянт, судом першої інстанції, при призначенні йому покарання, враховані. Тому доводи про суворість призначеного покарання та про можливість його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, не є слушними. З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404,405, 407, 419, 424, 532 КПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою,- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3