Справа № 592/6927/18
Провадження № 1-в/592/285/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
представника СВК- ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання про умовно-дострокове звільнення відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.09.2015 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, засудженого 12.07.2017 року вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за ч. 2, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, зараховано в строк попереднього ув`язнення період з 27.10.2015 року по 20.06.2017 року, згідно ст. 72 ч.5 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, яке мотивує тим, що відбуває покарання у СВК № 116 за ч. 2, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України. Просить звільнити його умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.
У судовому засідання ОСОБА_5 клопотання підтримав, просить задовольнити, пояснивши, що працював на виробництві, шив взуття з жовтня 2017 року по лютий 2018 року, а коли закінчилися матеріали, то після цього був неофіційно днювальним загону, мав 1 заохочення та 2 стягнення, які погашені.
Представник СВК № 116 в судовому засіданні пояснив, що засуджений 3 місяці перебуває в загоні, який він очолює, на даний час не працює у майстерні, хоча інші засуджені працевлаштовані, а ОСОБА_5 не подавав заяви про направлення його на виробництво, та не подавав заяву про призначення його днювальним офіційно, останнім часом займається благоустрієм установи, злісним порушником режиму не є, характеризується посередньо У вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки на те відсутні законні підстави, враховуючи, що засуджений не довів своє виправлення у розумінні ст. 81 КК України, не був працевлаштованим постійно, мав 2 стягнення, які погашені, в установі провів незначний проміжок часу.
Суд, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку учасників процесу, вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 12.07.2017 року вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за ч. 2, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, зараховано в строк попереднього ув`язнення період з 27.10.2015 року по 20.06.2017 року, згідно ст. 72 ч.5 КК України (а.о.с. 38-44).
Початок строку відбування покарання 27.10.2015р., кінець строку 03.09.2018р. Згідно довідки начальника установи, станом на 25.06.2018 року не відбута частина покарання становить 2 місяці 9 днів.
Засуджений ОСОБА_5 до державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» прибув 15.11.2015 року, де мав одне стягнення. До державної установи «Сумська виправної колонія (№ 116)» прибув 05.09.2017 року.
Відповідно до характеристики установи, за час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та розкладу денного не порушував стягнень не мав.
В установі не працевлаштований, до праці ставиться не завжди добре, заохочень не має. Участь у суспільно-корисній праці та житті відділення не приймає. За характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, на даний час в особистості засудженого ще спостерігаються ознаки, які можуть спричинити правопорушення.
Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належний догляд.
До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться посередньо. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення певного професійно - технічного рівня, навчався в Професійно -технічному училищі при установі в 2017 році за спеціальністю «токар», займається самоосвітою шляхом читання художньої та наукової літератури, регулярно відвідує бібліотеку установи.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», заплановані заходи відвідує не завжди.
Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом побачень, отримує від них посилки.
У відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги під контролем.
Вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується.
Спроб до втечі та схильності до суїцидальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває.
За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості.
Вину у скоєному злочині визнає, вирок суду вважає справедливим, на шлях виправлення не став.
Так, засуджений під час відбування покарання в СВК № 116 періодично порушує вимоги режиму тримання, не залучався до суспільно-корисної праці, до праці ставиться посередньо, не проявляє розумну ініціативу, потребує періодичного спонукання до виконання поставлених завдань, останнім часом всіляко пристосовується до вимог режиму тримання для того щоб показати себе з кращої сторони перед адміністрацією установи.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що засуджений сумлінної поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, судом було проаналізовано поведінку засудженого за весь час відбування покарання у колонії.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, ретельно вивчивши особу засудженого, матеріали особової справи, суд дійшов висновку, що засуджений своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу на умовно-дострокове звільнення від покарання і що фактично він не довів, що став на шлях виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці. За вказаних обставин суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання.

На підставі викладеного і керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.07.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 7 діб з часу її проголошення.

Суддя ОСОБА_1