Справа № 500/6118/15-к
Провадження № 1-кп/500/45/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в місті Ізмаїлі у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003020 від 16 липня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2013 року біля 20 години ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення своєму сусіду ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, умисно, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, підійшов до нього та наніс останньому близько 10 ударів кулаками рук в область голови від яких ОСОБА_7 впав на землю, після чого ногами наніс останньому ще близько 5 ударів в область грудної клітини з лівої сторони, в результаті чого спричинив йому травму грудної клітини у вигляді закритого перелому 10-го ребра з лівої сторони та закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я потерпілого, які потягнули розлад здоров`я потерпілого більше ніж на 3 тижні (більше ніж як 21 день).

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України, оскільки ОСОБА_5 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в ст. 121 КК Країни, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе не визнав і пояснив, що злочину не вчиняв, потерпілого не бив. Все, що йому інкримінують не мало місця. Він не заперечує проти того, що між ним та потерпілим ОСОБА_7 сталися неприязні відносини, які пов`язані з сумісним користуванням земельної ділянки та іншим питанням. Але це не давало йому підстав бити потерпілого. В день скоєння злочину, а саме 6 липня 2017 року, він в м. Ізмаїл не перебував, був на морі, про що свідчить фото, яке він надав суду, на якому є дата. Саме в цей день він перебував за межами м. Ізмаїл, що, на його думку, можуть підтвердити свідки. У нього не було підстав бити потерпілого. Він вважає, що тілесні ушкодження, на які посилається потерпілий та обвинувачення, ОСОБА_7 отримав десь в іншому місці, від кого йому не відомо, ті тілесні ушкодження, на які посилається потерпілий нічим не підтверджені, голослівні, зроблені лише для того, щоб звинуватити його. Цивільний позов він не визнає.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим його винність підтверджується наступним дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 06 липня 2013 року, десь о 20 годині вечора, коли він знаходився у приміщенні літньої кухні, розташованої у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , до них у двір забіг ОСОБА_5 , який, звертаючись нецензурними виразами на адресу ОСОБА_10 (яка у той час знаходилася надворі біля літньої кухні, сидячи на дивані), спитав у неї: де її зять, тобто він і після того, як вона показала, що він знаходиться у літній кухні, ОСОБА_5 забіг на територію літньої кухні та, схвативши його за сорочку, з криками на його адресу, що «ось тобі за кішку, за півня, і за сарай, і за курник і За все інше» почав наносити йому удари кулаком в область голови. Всього ударів по голові він наніс біля 10 - ти. Після чого, продовжуючи наносити удари, ОСОБА_11 витягнув його з приміщення літньої кухні у двір, вкритий бетонною плиткою. Там він впав, та коли вже лежав на землі у дворі, вкритому плиткою. ОСОБА_5 продовжував наносити йому удари ногами в область тулуба з лівої сторони. Як пояснив потерпілий, ударів в область тулуба ногами, було багато, у зв`язку із чим він не зміг їх полічити (тобто їх було п`ять або більше). Під час свого побиття чув від обвинуваченого запах алкоголю. Все, що відбувалося, бачили свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , яка зверталась до ОСОБА_5 с проханням, щоб той припинив побиття, бо вона викличе міліцію, але ОСОБА_11 не зупинявся та продовжував наносити удари потерпілому, висловлюючи на його адресу погрози. В результаті побиття, як пояснив потерпілий, йому було спричинено перелом 10 - ребра з лівої сторони та черепно - мозкова травма, та на тілі були синці і, навіть, збереглося фото з їхнім зображенням. Коли ОСОБА_11 почав наносити йому удари, то його жінка - ОСОБА_12 була в приміщенні будинку та, почувши крики, вибігла на двір та бачила, як ОСОБА_5 наносив удари. Його жінка декілька разів дзвонила до станції швидкої та невідкладної медичної допомоги та за допомогою телефону повідомила до міліції. Після побиття ОСОБА_12 завела його до приміщення будинку, приїхала швидка допомога, та медичні працівники провели огляд, тоді, коли він знаходився у хаті, а потім відвезли його до лікарні. Також, як стверджував потерпілий, між ним і ОСОБА_5 склалися погані взаємовідносини: були суперечки з приводу того, хто повинен прибирати територію двору; та на протязі довгого періоду часу із - за користування спільною територією двору. Згідно пояснень потерпілого саме ОСОБА_5 робив його,спричинив тілесні ушкодження, звинувачувати його в тому ,що він ( ОСОБА_5 ) не робив у нього не ма підстав, про що відбулось він розказав суду.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 06.07.2013 р. біля 20 години, коли вона знаходилася в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , то почула крики, які доносилися з двору біля літньої кухні, а саме: як їх сусід - ОСОБА_5 звертаючись до її матері - ОСОБА_10 з нецензурними виразами, спитав де її зять. Почувши крики, вона ( ОСОБА_12 ) вибігла з дому у двір до літньої кухні та побачила, як ОСОБА_5 , з «такою ненавистю», «жорстокістю» на кухні б`є її чоловіка (потерпілого). Він схватив його за зворот сорочки та наніс йому десь 3-4 удари по голові, потім витягнув з літньої кухні на територію двору і, знову бив кулаком по голові. Після чого кинув на землю, вкриту плиткою. В цей час потерпілий лежав на спині. Потім ОСОБА_5 ногами довго бив його. Вона пішла до будинку взяти мобільний телефон, щоб зателефонувати до міліції, а коли повернулася, то побачила, як ОСОБА_5 наніс потерпілому близько 10 ударів по тулубу з лівого боку, а до цього вона бачила ще десь 5-10 ударів по тулубу, Потім ОСОБА_13 почув, що вона викликає міліцію та почав погрожувати, що він їх всіх «повбиває». Після цього з погрозами: «це за курник, за кота; ви в мене все приберете!». Шульц почав підходити до неї, залишивши її чоловіка. Також підійшла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_14 , яка сказала йому припинити, звертаючись до нього зі словами: «Зая, хватит, пошли». Після цього вони пішли, і тоді вона підійшла до потерпілого і почула від нього хрип; вона з важкістю допомогла йому підійнятися та завела до приміщення будинку. Викликала швидку медичну допомогу, та по приїзду медичних працівників повідомила їх про те, що її чоловіка - ОСОБА_7 побив сусід - ОСОБА_5 з третьої квартири. Після побиття потерпілий «хватався за голову та за лівий бік, що дуже боляче йому». Після конфлікту вона з чоловіком на автомобілі швидкої допомоги поїхали до лікарні, де його госпіталізували, а наступного дня - 07.07.2013 р. вона бачила ОСОБА_5 . Коли вона приходила до лікарні, то бачила на тілі чоловіка великі гематоми, крім інших, ще й на лівому боці в районі тулуба. Також свідок ОСОБА_12 пояснила, що в неї склалося таке враження, що ОСОБА_5 під час нанесення тілесних ушкоджень її чоловіку, був напідпитку та все, що відбувалося бачила свідок ОСОБА_15 , котра в час, коли відбувалося побиття сиділа на дивані під навісом у дворі біля літньої кухні. Окрім того, свідок ОСОБА_12 пояснила, що раніше між ОСОБА_5 та нею і її чоловіком були сварки, і ОСОБА_5 неодноразово висловлювався на адресу потерпілого з нецензурними виразами. Всі ці обставина вона підтвердила в ході слідчого експерименту.

Рапортом в.о. ст. інспектора чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 06 липня 2013 року про те, що за адресою будинок АДРЕСА_3 має місце сварка.

Рапортом помічника оперативного чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 06 липня 2013 року про те, що громадянину ОСОБА_7 надана медична допомога, поставлений дз. ЗЧМТ, СТМ, ушиб грудної клітини.

Заявою ОСОБА_7 від 15 липня 2015 року, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_5 , який 06 липня 2013 року побив його.

Висновком експерта № 35 від 28 січня 2015 року, з якого вбачається, що встановлено, що ОСОБА_7 було спричинено: травма грудної клітини у вигляді закритого переламу 10-го ребра зліва та закрита черепно - мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; характер та морфологічні ознаки ушкоджень свідчать про те. що вони виявляються результатом дії тупих предметів, індивідуальні властивості яких в них не відобразилися. З урахуванням обставин справи цими предметами могли бути кулаки, ноги у взутті; судячи зі властивості даного переламу ребра (стадія консолідації - зростання) давність спричинення вказаних ушкоджень може відповідати даті вказаній у постанові слідчого про призначення експертизи - 06.07.2013 р.; даний закритий перелом ребра грудної клітини відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості (строк одруження більш, як 21 день) розладу здоров`я.

Висновком експерта № 352 від 03 вересня 2015 р., згідно якого виникнення ізольованого переламу тільки одного ребра грудної клітини при падінні з висоти власного зросту на плоску рівну поверхню є мало вірогідним; пояснення ОСОБА_7 у ході слідчою експерименту в частині нанесення йому ударів кулаком в обличчя, а потім ногою в область грудної клітини можуть відповідати механізму спричинення йому як травми грудної клітини, так і травми голови.

Протоколом слідчого експерименту від 1 серпня 2015 року за участю свідка ОСОБА_10 , згідно якого остання показала та розказала за яких обставин скоєно злочин, що саме ОСОБА_5 побив ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні судово - медичний експерт ОСОБА_16 пояснив, що, коли потерпілий звернувся до нього, то скаржився на біль у грудній клітині зліва, про що ним було зазначено в акті СМО та у всіх виконаних ним судово - медичних експертизах. Також під час судового розгляду експерт пояснив, що йому надавалося фото з зображенням на тілі потерпілого синця (на рос. «кровоподтека»), яке є в матеріалах судового розгляду, але висновок він зробив не тільки з фото і про те, що у потерпілого був перелом 10-го ребра зліва, а з об`єктивного метода дослідження: з КТ дослідження органів грудної клітини і документації, яка йому була надана, було достатньо для проведення експертизи. При цьому експерт ще раз підтвердив, що тілесні ушкодження могли виникнути за тих обставин, як вказав потерпілий. Крім того експерт пояснив, що перед проведенням першої судово - медичної експертизи проводив судово - медичне дослідження (обстеження) потерпілого ОСОБА_7 , в результаті якого був складений акт судово - медичного дослідження за № 421 від 16.08.2013 р.. У даному акті зафіксовані пояснення потерпілого, які він надав експерту під час обстеження, та вказується:

Допитаний в судовому засіданні судово - медичний експерт - ОСОБА_17 надав пояснення, що тілесні ушкодження, які описані в експертизі не суперечать тому, що було показано потерпілим та свідками в ході слідчого експерименту, тілесні ушкодження, вказані в ході слідчого експерименту (механізм їх нанесення та наслідки), не суперечать тому, що було відтворено потерпілим та свідками .

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 54а від 06.07.2013 р. вбачається, що в п. 21 зазначено, що в потерпілого на час прибуття медичних робітників швидкої допомоги 06.07.2013 р. за адресою: м. Ізмаїл, вул.. Комсомольська, № 37, була зафіксована кримінальна травма; в графі «Анамнез» зазначено, що зі слів жінки ( ОСОБА_12 ) годину тому його побив сусід, в графі: «Попередній діагноз: ЗЧМТ; закритий перелом 5-6 ребер справа». Також з п. 12 та п. 22 карти виїзду швидкої медичної допомоги вбачається, що час вчинення кримінального правопрушения зазначений потерпілим та свідком ОСОБА_12 ..

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 працівники швидкої допомоги (кожен окремо) пояснили, що зі слів дружини (свідка ОСОБА_12 ), її чоловіка побив сусід, який мешкав разом з одному дворі. Свідок ОСОБА_18 пояснила, що при огляді та пальпації у потерпілого боліло як справа, так і з ліва

Як вбачається з епікризу з історії хвороби № 3288 ОСОБА_7 в період часу з 06.07.2013 по 19.07.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ізмаїльської МЛ № 1 за напрямком швидкої допомоги.
Я вбачається з медичної карти стаціонарного хворого № 3288 при госпіталізації потерпілого до лікарні в записах лікаря приймального відділення міститься запис про те, що о 22.05 потерпілий був доставлений до лікарні на автомобілі швидкої допомоги, та «зі слів хворого біля двох годин тому був побитий сусідом; до міліції повідомлено».

Допитаний в с удовому засіданні свідок - лікар ОСОБА_20 який займався лікуванням потерпілого в медичній установі під час знаходження в стаціонарі, пояснив, що рентген не завжди може виявити перелами, а КТ - дослідження майже па 100 відсотків дає об`єктивні результати, тобто, є об`єктивним методом дослідження. Свідок ОСОБА_20 підтвердив правильність висновків судово - медичних експертиз та також пояснив, що відповідно до проведеного КТ - дослідження органів грудної клітини у потерпілого була виявлена порівняно свіжа травма, яка, дійсно могла бути отримана в період, як вказав потерпілий, тобто 06.07.2013 р. Також, свідок дав пояснення, що попередній діагноз, клінічний та заключний можуть не збігатися, адже, кінцевий діагноз встановлюється під час виписки.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Суд не може погодитися з доводами обвинуваченого та захисту, що у діях ОСОБА_5 відсувний склад злочину та він підлягає виправданню з тих підстав, що свідками підтверджено та обставина справи, що ОСОБА_5 в день скоєння злочину був відсутнім в м. Ізмаїл, перебував на березі Чорного моря, про що свідчить фото. Крім того, на думку обвинуваченого та захисту в судовому засіданні допитані свідки, які підтвердили цю обставину. Відсутність у діях ОСОБА_5 складу злочину, як вказує обвинувачений та захист підтверджує та обставина, що ніяких даних, які б підтверджували ту обставину, що саме ОСОБА_5 вчинив злочин в судовому засіданні не здобуто, як і не здобуто доказів того, що потерпілому спричинені тілесні саме ОСОБА_5 . Про що свідчать висновки експертів. Деякі докази, на думку обвинуваченого та захисту (протокол проведення слідчого експерименту, висновок експерта) є недопустимими доказами, так як здобуті з порушенням КПК України.

В клопотанні обвинуваченого та захисту порушується питання про недопустимість в якості доказу протоколу слідчого експерименту з додатком у вигляді відеозапису у зв`язку із тим, що при здійсненні даної слідчої дії, слідчий порушив вимоги ч. 5 ст. 240 та ст. 233 КПК України, а саме: без добровільної згоди ОСОБА_5 та за відсутності ухвали слідчого судді, проникнув на територію двору земельної ділянки площею 0, 079 га. , яка знаходиться у сумісному володінні ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . У зв`язку із цим сторона захисту вказала, що, так висновок експерта № 35 від 28.01.2015 р. був складений на підставі протоколу слідчого експерименту від 11.08.2015 р. з додатком у вигляді відеозапису, то даний висновок не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, як доказ по справі і на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Дані доводи є неприйнятними, оскільки слідчий експеримент проводився без участі обвинуваченого ОСОБА_5 , а за участю потерпілого - ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ін. осіб, у зв`язку із чим не було ніяких перепон для того, щоб потрапити у двір будинку по АДРЕСА_2 , 53/126 частин якого належать ОСОБА_12 . ОСОБА_12 , за участю якої проводилася вказана слідча дія, також є володільцем вказаної земельної ділянки за адресою проведення слідчого експерименту та вона дозволила зайти у двір для проведення вказаної слідчої дії. Слідчий експеримент проводився саме на частині території двору, яка згідно з доданим стороною захисту рішенням суду та схемою розподілу земельної ділянки, була виділена у безпосереднє користування ОСОБА_12 . Більша частина слідчого експерименту проводилася саме на території земельної ділянки, якою безпосередньо володіла та володіє до цього часу ОСОБА_12 . Відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України, на яку посилається сторона захисту, встановлено, що слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Однак, у даній нормі Закону не вказано, що для проведення слідчого експерименту у володінні особи потрібно отримати згоду всіх власників. Слідчий отримав згоду для проведення вказаної слідчої дії від особи, яка санкціоновано знаходилася на території будинку АДРЕСА_2 , тому вище зазначені доводи сторони захисту є необґрунтованими. Тому, на думку суду, і висновок експерта № 35 від 28.01.2015 р. є допустимим доказом.

Суд критично оцінює поясненні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які допитані в ході судового розгляду. Вони про обставини справи нічого не поясняли, мають суперечності, які не вдалося усунути в судовому засіданні, спростовуються іншими дослідженими доказами, мають суперечності, як до перебування обвинуваченого на березі Чорного моря, так і дати та місця його перебування.

Фото, яке надав обвинувачений, крім дати, не має ніяких ознак того, що воно зроблено саме на березі Чорного моря, часу, в який воно було зроблено (зранку, вдень, близько до сходу сонця і т.і.). З цих підстав воно (фото) не може бути прийняте судом до уваги, як доказ того що ОСОБА_5 не вчиняв злочину. Більш того, воно було надано суду після того, як пройшло багато часу з моменту вчинення злочину, в ході досудового слідства про це фото ніхто не говорив, нікому не демонстрував.

З урахуванням викладеного, суд розцінює заяву ОСОБА_5 як спосіб захисту з метою пом`якшити покарання.

Даючи оцінку свідченням підсудного про його непричетність до злочину, суд приходить до висновку, що вони пред`явлені відповідно до обраної їм форми захисту заперечувати скоєне, і спростовуються свідченнями потерпілого, свідків, висновкам експертів, які досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає, що винність ОСОБА_5 в об`ємі пред`явленого звинувачення встановлена сукупністю доказів досліджених і перевірених ще раз судом.

Перевірка свідчень ОСОБА_5 в суді, їх аналіз і зіставлення з іншими доказами, у тому числі свідченнями потерпілого, свідків, висновками експерта свідчать про неспроможність заяви ОСОБА_5 про його непричетність до злочину.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілим, свідками. Даних про яку-небудь їх зацікавленість в результаті справи не встановлено, їх свідчення відповідають і не суперечать обставинам, відомості про яких містяться в інших зібраних у справі доказах.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст.ст. 65 - 67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшувальні покарання.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

Обставин, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбуття покарання з випробувальним терміном.

При вирішенні цивільного позову, який заявлений потерпілим ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 1622 грн. 69 коп. матеріальної шкоди, 10750 грн. - оплати послуг адвоката та 50000 грн. в якості відшкодування завданої злочинами моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задовільненю.

При визначені розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач представив документи, що підтверджують матеріальні витрати, пов`язані із злочином.

Таким чином, із вказаної норми права випливає, що майнову шкоду, завдану потерпілому Бєлошицькому у цьому провадження повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_5 , який вчинив злочини, в результаті яких і виникла у потерпілого майнова шкода, його вина повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом, та з нього на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 1622 грн. 69 коп. матеріальної шкоди.

Також на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_5 підлягає стягненню 10750 грн. грн. оплата послуг адвоката.

Аргументуючи завданої моральної шкоди, позивач вказує на переживання пов`язані із злочином, порушення нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з неможливістю продовження активного цивільного життя, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на моральному стані.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що цивільний позов в даній частині підлягає частковому задоволенню в сумі 10000 грн.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд враховує вимоги соціальної справедливості і співмірності, характер заподіяних потерпілому моральних страждань, матеріальне становище підсудного, а також інші обставини справи.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним за ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки.

Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_5 не обирати.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши випробувальний термін два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу органу пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково і стягнути в його користь з обвинуваченого ОСОБА_5 :

?1622 грн. 69 коп. матеріальної шкоди,

?10750 грн. грн. оплата послуг адвоката,

?10000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя