АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 487/5935/16-к
Номер провадження : 11-кп/791/494/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року червня місяця 05дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора зі змінами ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області Петровського району, с. Петрово, який має професійно-технічну освіту, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та, зі слів останнього, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Миколаївської області Новоодеського району, с. Димівське, який має середню технічну освіту, навчався на 1 курсі університету ім. Сухомлинського, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289; ч.3 ст.15, ч.3 ст.289 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.146 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст.289 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.289 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацію майна.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацію майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахується з дня затримання - 26 липня 2016 року.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін - тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк призначеного ОСОБА_7 покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 26.07.2016 року по час набрання вироком законної сили з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк призначеного ОСОБА_8 покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 26.07.2016 року по час набрання вироком законної сили з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради задоволений. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради 765,76 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради 4148,56 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 3952,32 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 63954,03 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3078,60 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду у травні 2016 року, точної дати слідством не встановлено, у мешканця міста Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, особи, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його подальшої реалізації, про що останній повідомив ОСОБА_7 та двом невстановленим у ході досудового розслідування особам на прізвиська « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », матеріали відносно яких виділені в окреме провадження. Вислухавши пропозицію вказаної особи, останні дали згоду на вчинення вказаного злочину.

З цією метою, реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб на прізвисько « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », приблизно на початку травня місяця, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибули до міста Миколаєва.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.05.2016р. особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, взявши у ОСОБА_7 мобільний телефон, зателефонував ОСОБА_11 , який працював таксистом, та, домовившись з останнім, викликав його за адресою: АДРЕСА_5 , де знаходились ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб на прізвиська « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 ».

Приблизно о 13:00 за вказаною адресою прибув викликаний автомобіль таксі марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , вишневого кольору, який належить ОСОБА_11 під керуванням останнього. Вказані особи сіли в автомобіль: ОСОБА_7 - на переднє сидіння автомобіля, «Боксер» на заднє сидіння позаду ОСОБА_7 , та «Джокер» на заднє пасажирське сидіння, після чого вказані особи повідомили ОСОБА_11 місце кінцевого маршруту, а саме: м. Миколаїв, вул. Рекордна, 70.

По прибуттю до вказаного місця, ОСОБА_11 було наказано проїхати далі та зупинитись за будинком №54 по вул. Олександра Матросова у м. Миколаєві, біля гаражів.

Після зупинки транспортного засобу у вказаному місці, водій повідомив, що необхідно додати ще 10 гривень, невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_15 », який сидів позаду водія, схопив ОСОБА_11 двома руками за шию та тримав останнього, подавляючи тим самим супротив потерпілого, а невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_14 » та ОСОБА_7 почали наносити водію удари руками по голові. В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 та двох невстановлених в ході досудового розслідування осіб на прізвисько « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів обличчя, грудної клітини, спини, шиї, забій м`яких тканин голови, струс головного мозку та закрито черепно-мозкову травму, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В цей час ОСОБА_7 витягнув ключі з замка запалювання, з метою заволодіння транспортного засобу.

У цей час невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_14 », наносила водієві удари в область обличчя, та, реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, зірвав із шиї останнього золотий ланцюжок 585 проби, вагою 30 г., вартістю 17815,2 гривень із золотим хрестиком 750 проби, вагою 7 г., вартістю 5329,31 гривень, а також із пальця лівої руки зірвав золоту каблучку-печатку 585 проби, вагою 3 г., вартістю 1781,52 гривень. Крім того, вказана група осіб заволоділа мобільним телефоном водія марки «Samsung grand duos GT-19082», вартістю 2150 гривень

Після цього, ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб на прізвисько « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », зв`язали руки потерпілому ОСОБА_11 , заздалегідь приготовленою клейкою стрічкою, позбавивши тим самим останнього можливості вільно рухатись та пересуватись.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб на прізвисько « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », витягнули потерпілого ОСОБА_11 із водійського крісла та силою заштовхали на заднє пасажирське сидіння.

Після вчинення вказаних дій, невстановлена в ході досудового розслідування особа на прізвисько « ОСОБА_14 » сів за кермо автомобіля марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 - на переднє пасажирське сидіння, а невстановлена в ході досудового розслідування особа на прізвисько « ОСОБА_15 » - на заднє пасажирське сидіння, та попрямували в напрямку розважального комплексу «Балдіно», що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Північна, 77-Б.

Прибувши на пустир біля вказаного розважального комплексу, вказана група осіб почала обшукувати автомобіль з метою відшукати цінні речі та грошові кошті, які знаходились у власності ОСОБА_11 . В результаті обшуку невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_14 » заволоділа грошовими коштами у сумі 1000 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ в сумі 25160 гривень), крім того вказана група осіб також заволоділа грошовими коштами у сумі 750 гривень, технічним паспортом на вищевказаний автомобіль, технічним паспортом на причіп, трудовою книжкою, страховим полісом, паспортом громадянина України, посвідченням водія, посвідченням інваліда 3 групи та довіреністю. Окрім цього вищевказані особи заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Ace Duos GT-S6802» вартістю 450 гривень.

Після заволодіння вищевказаними речами, ОСОБА_7 та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб попрямували на автомобілі в бік «Державного південного регіонального селекційного племінного центру по конярству», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Одеське шосе, 92, де ОСОБА_7 одягнув ОСОБА_11 на голову свою футболку та перемотав клейкою стрічкою поверх футболки.

Після вказаних дій, у вказаному місці, а саме на вул. Одеське шосе, 92 м. Миколаїв, до автомобіля марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , вишневого кольору, який належить ОСОБА_11 , сіла особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння автомобілем марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , вказана особа та двоє невстановлених осіб на прізвиська « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », направились в сторону міста Одеси.

Через деякий час автомобіль зупинився у полі біля с. Кірове Миколаївського району Миколаївської області, де ОСОБА_11 вказані особи витягли з автомобіля та прив`язали до дерева тросом, який знаходився у багажному відділенні автомобіля, тим самим позбавивши останнього можливості рухатися.

По прибуттю до м. Одеса особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, реалізував автомобіль марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , 2007 року випуску, невстановленому чоловіку за 1000 доларів США.

У результаті злочинних дій, вказана група заволоділа та розпорядилась на власний розсуд автомобілем марки «Опель Астра», н/з НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартістю 191240 гривень, вищезазначеними речами та грошовими коштами, загальною вартістю 53436,03 гривень, спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 244676,03 гривні.

Крім того, 26 липня 2016р. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 15:00 зустрілись біля стадіону «Юність», розташованому по вулиці Московській в м. Миколаєві для реалізації злочинного наміру на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, зателефонувала до бази таксі «994» з метою виклику автомобіля для подальшого протиправного заволодіння ним та викликала таксі на Спаський спуск в місті Миколаєві, куди приїхав автомобіль марки «Хюндай Соната», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 .

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння поряд з водієм, ОСОБА_8 сів на заднє пасажирське сидіння за ОСОБА_7 , а особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, - безпосередньо за водієм.

Попрямувавши спочатку в мікрорайон «Варварівка» у м. Миколаєві та не знайшовши там безлюдного місця, вони наказали водієві їхати в сторону «Яхт клубу».

На території поблизу річкового вокзалу, переконавшись у безпечному й безперешкодному для них здійсненні злочину, вказана особа, діючи відповідно до розробленого плану, схопив за шию потерпілого ОСОБА_12 з метою подолання опору останнього.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб та відповідно до розробленого плану, почали наносити удари руками в область голови ОСОБА_12 , внаслідок чого останній втратив свідомість. Діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рани слизової оболонки верхньої губи, рани верхньої повіки правого ока, синців на обличчі справа, перелому правої акулової кістки, перелому кісток носа, струсу головного мозку, що відносяться до категорії середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Разом з цим, довести вказаний злочин до кінця останнім не вдалось з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх дії були припинені працівниками поліції.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що в суд в мотивувальній частині вироку при оцінці доказів стосовно організованої групи незаконно пославсь на ОСОБА_16 , як на особу яка створила організовану групу, у склад якої входили ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , однак обвинувачення щодо ОСОБА_16 не розглядалось. При цьому судом зроблено висновок про те, що діях ОСОБА_16 відсутня кваліфікуюча ознака вчиненого злочину у складі організованої групи. Вважає що судом порушено принцип презумпції невинуватості особи.

В апеляційній скарзі з доповненням ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції в постановленому вироку зазначив, що обираючи покарання, суд врахував ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують його особу. Судом встановлено, що обставин, які обтяжують покарання, відсутні. Як пом`якшуючу обставину суд зазначив відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому.

При цьому, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_18 , суд зазначив, що він розкаюється у скоєному.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, давав повні та правдиві показання, допомагав слідству та встановленню обставин справи, тобто сприяв розкриттю злочину. Добровільно відшкодував збитки, завдані потерпілому.

За такого, суд не врахував пом`якшуючу обставину, що впливає на призначення покарання, а саме щире каяття.

Також, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд міг визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Вважає, що при ухваленні вироку суд повинен був врахувати як пом`якшуючі обставини і те, що він позитивно характеризуюся за місцем проживання. Проходив навчання у навчальному закладі на момент вчинення правопорушення, перебував в зоні АТО, має хвору матір якій допомагає морально та матеріально.

Додатково просить врахувати, що він не довів злочин до кінця, тобто мав місце лише замах на злочин, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки його дій. Цю обставину суд першої інстанції також не взяв до уваги в належній мірі при призначенні покарання.

За такого, вважає, що суд першої інстанції повинен був застосувати норми ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.3 ст.289 КК України, з подальшим застосуванням ст.75 КК України.

Обрання йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, сприяло б його нормальній соціалізації та інтеграції в суспільство, дозволило б піклуватись про близьких. Зробив для себе висновки, усвідомив свою вину та щиро розкаявся у скоєному. За такого, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Просить змінити вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2017р. по справі № 487/5935/16-к, призначивши покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.289 Кримінального кодексу України.

Призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає, що вирок необхідно змінити, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції в постановленому вироку зазначив, що обираючи йому покарання, суд врахував ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують його особу. Судом встановлено, що обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, відсутні.

При цьому, характеризуючи його особу суд зазначає, що він розкаюється у скоєному.

Як вбачається з матеріалів справи, він щиро розкаявся у вчиненому, давав повні та правдиві показання, допомагав слідству та встановленню обставин справи, тобто сприяв розкриттю злочину.

Вважає, що при ухваленні вироку суд повинен був врахувати як пом`якшуючі обставини і те, що він позитивно характеризуюся за місцем проживання, проживав у багатодітній сім`ї з малолітніми дітьми. Більшу частину грошових коштів, отриманих в результаті вчинення правопорушення, витрачав на допомогу родичам, в тому числі на їх лікування. Він тривалий час займався пошуками роботи, однак не зміг знайти місце працевлаштування. На вчинення злочину його штовхнуло скрутне матеріальне становище.

За такого вважає, що суд першої інстанції повинен був застосувати норми ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.3 ст.289 КК України.

Обрання йому покарання, нижчого від найнижчої межі санкції ч.3 ст.289 КК України, дозволило б йому раніше звільнитись з місця позбавлення волі та раніше почати піклуватись про близьких. Зазначає, що потрібен своїй родині. Зробив для себе висновки, усвідомив свою вину та щиро розкаявся у скоєному. За такого, може бути виправлений без ізоляції від суспільства

Просить змінити вирок Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2017р. по справі № 487/5935/16-к, призначивши покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.289 Кримінального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора який просив задовольнити свою апеляційну скаргу а інші апеляційні скарги залишити без задоволення, обвинувачених та їх захисників які просили задовольнити свої апеляційні скарги, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, потерпілих та представника потерпілого які підтримали апеляцію прокурора, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Посилання прокурора в його апеляційній скарзі зі змінами про те, що вироком суду порушено принцип презумпції невинуватості невідомої особи є надуманими, оскільки за вироком суду ні яку особу не засуджено за вчинення злочину в складі організованої групи.
Посилання прокурора в його апеляційній скарзі про те, що злочин було вчинено у складі організованої групи, спростовується як матеріалами кримінального провадження так і доводами самого прокурора.
Вироком суду встановлено, що вказані злочини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили за попередньою змовою з невідомими особами.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

За вироком щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки.

Посилання прокурора в його апеляційній скарзі про те, що злочин було вчинено у складі організованої групи, спростовується як матеріалами кримінального провадження так і доводами самого прокурора.
До частини 3 статті 28 Кримінального кодексу України злочин визнається вчинений організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три або більше), які попередньою зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Суд першої інстанції у вироку при оцінці доказів виклав своє твердження про те що злочин за ч.3 ст.15, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , було вчинено групою осіб в точних і категоричних судженнях, які виключають сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Судом мотивовано у вироку про прийняття одних і відхилення інших доказів.

Судом, обґрунтовано враховано, що такий кваліфікуючий признак, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, не знайшов свого підтвердження оскільки в судовому засіданні обвинувачені:
ОСОБА_7 , показав що попередньо вони не обговорювали деталі скоєння злочину, а діяли за вказівками особи, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження по ходу події; також те, що він не планував скоєння злочинів в подальшому разом з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження та ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 , вказав, що не слідкував за автомобілями та таксі викликала особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження. Він не отримував гроші від особи, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження та планів на подальше скоєння злочинів разом з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 не мав.
Судом було встановлено, що між особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не булостійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю, так як злочин 26 липня 2016 року ними було вчинено у складі вказаної групи за відсутності централізованого підпорядкування, плану злочинної діяльності з чітким розподілом функцій учасників щодо його досягнення.
Докази про те що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 бажали систематично вчиняти вказані злочини, що були обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату - отримання незаконного прибутку відсутні.
Твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що у судом не прийнято до уваги інші докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , не відповідає дійсності і є надуманим, оскільки суд дослідив вказаний протокол з диском, пославсь на нього як доказ у вироку і який підтвердив обставини вчинення вказаного злочину обвинуваченими і не підтверджує вчинення злочину у складі організованої групи.
Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в цій частині колегія суддівне вбачає.

Посилання обвинувачених в їх апеляційних скаргах на необхідність призначення покарання нижче від найнижчої межі з застосуванням ст. 75КК України є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував особу обвинувачених, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, ОСОБА_7 особливо тяжкий злочин, тяжкий злочину і злочин середньої тяжкості, також, замах на скоєння особливо тяжкого злочину, а ОСОБА_8 замах на скоєння особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_7 на час скоєння кримінальних правопорушень суспільно-корисною працею зайнятий не був, позитивно характеризується за місцем проживання, проживав в багатодітній сім`ї, на обліках у лікаря нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, у скоєному розкаявся. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст.67 КК України, та обставин, що пом`якшують покарання у відповідності до вимог ст.66 КК України, відносно ОСОБА_7 судом встановлено не було.

ОСОБА_8 на час скоєння кримінального правопорушення навчався в учбовому закладі, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, у скоєному розкаявся. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд врахував часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 . Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом встановлено не було.
Крім того, суд також врахував ставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вчиненого кримінального правопорушення і прийшов до вірного висновку, що для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання в межах санкцій інкримінованих їм статей, оскільки їх виправлення не можливе без відбуття покарання. Таке покарання домірне тяжкості злочину і не сприймається явно несправедливим унаслідок м`якості чи/або суворості.

З таким висновком суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та вважає, що покарання кожному обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, їх особи, та конкретних обставин справи, а тому підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та обвинувачених задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора зі змінами ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2