Справа № 515/1490/18
Провадження № 1-кп/515/2324/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК
Іменем України
19.10.18року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі
головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого потерпілого представника потерпілогоОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Татарбунари Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000223 від 02.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Долинка Саратського району Одеської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.03.2002 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки і 6 місяців; 22.11.2002 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років та 6 місяців з позбавлення волі, звільненого 20.07.2007 р. умовно достроково на 8 місяців і 11 днів, судимість не погашена; 10.12.2009 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, судимість погашена; 19.09.2011 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість не погашена; 10.08.2012 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі, дані про звільнення відсутні; 29.11.2012 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі, звільненого 11.11.2015 р. за відбуттям строку покарання, судимість не погашена; 17.03.2017 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць, звільненого 16.06.2017 р. за відбуттям строку покарання, судимість не погашена; 28.03.2018 р. Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість, за які в установленому законом порядку, не погашена та не знята, знов вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин, так 15.06.2018 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , переконавшись, що господар будинку вдома відсутній та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях проник до зазначеного будинку за вищевказаною адресою звідки викрав кросівки «Navigator» 44 розміру, вартістю 69,40 грн., радіоприймач «Waxiba XB-402» вартістю 79 гривень, зарядний пристрій до мобільного телефону «CH-A181» вартістю 30 гривень, навушники до телефону моделі «WH-108 6441RB1» вартістю 30 гривень спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 208 грн. 40 коп., після чого, з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та показав суду, що 15.06.2018 року, приблизно о 15:00 годині, він прибув до будинку АДРЕСА_3 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та зірвавши навісний замок на дверях, проник до будинку звідки викрав кросівки, радіоприймач, зарядний пристрій до мобільного телефону, навушники до телефону належних ОСОБА_5 , якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється. З розміром матеріальної шкоди згоден.
Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 15.06.2018 року він в його будинку АДРЕСА_3 виявив пошкоджений замок на дверях та зайшовши до зазначеного будинку виявив відсутність кросівок, радіоприймача, зарядного пристрою та навушників, повідомив про це поліцію. Просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Після допиту обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано доцільним дослідити дані про особу обвинуваченого, а інші докази, які ніким не оспорюються суд вважає недоцільним досліджувати в судовому засіданні так, як зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено судом, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини у справі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням фактичних обставин справи, вартості викраденого, ступеня тяжкості злочину, особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, страждає тяжким захворюванням, раніше судимий за корисливі злочини, судимості, якого в установленому законом порядку не погашені та не зняті, враховуючи висновок органу пробації з якого вбачається середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, із урахуванням пом`якшуючих обставин покарання, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статті, у вигляді позбавлення волі.
Крім того на підставі ст. 71 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.03.2018 року.
За тих самих підстав суд вважає, що, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив корисливий злочин в період випробувального терміну, тому суд не вбачає підстав для застосування до нього положень ст. ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від обвинувачення не надходило.
Речові докази у кримінальному провадженні у відповідності до вимог ст. 100 КПК України: кросівки «Navigator» 44 розміру, радіоприймач «Waxiba XB-402», зарядний пристрій до мобільного телефону «CH-A181», навушники до телефону моделі «WH-108 6441RB1» підлягають залишенню у потерпілого ОСОБА_5 на праві власності.
Процесуальні витрати по справі за проведення судової товарознавчої експертизи за № 226 Е від 17.07.2018 року у розмірі 1716 гривень відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.03.2018 року, із застосуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази: кросівки «Navigator» 44 розміру, радіоприймач «Waxiba XB-402», зарядний пристрій до мобільного телефону «CH-A181», навушники до мобільного телефону моделі «WH-108 6441RB1» залишити у ОСОБА_5 на праві власності.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи за № 226 Е від 17.07.2018 року у розмірі 1716 гривень стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1