Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1123/18
Номер провадження 1-кс/530/218/18

У Х В А Л А
іменем України

17.08.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316 від 14.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 14.08.2018 року, за ознаками ч.1 ст.115 КК України.

Заступник начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майор поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 13.08.2018 близько

12 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території свого домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 вирішив зайти до будинку свого сусіда, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 для вирішення давнішнього конфлікту з приводу ведення господарства та постійного перебування курей потерпілого на території домогосподарства ОСОБА_6 ..

Зайшовши до будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 побачив, що останній знаходиться в сидячому положенні на своєму ліжку в кухні. В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла сварка та потерпілий почав виражатись нецензурними словами в сторону ОСОБА_6 ..

В цей час у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 та з метою реалізації своїх намірів, ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідківу вигляді настання смерті, правою рукою, схопивши металевий предмет, розміром приблизно 50 см., який знаходився біля груби та наніс ОСОБА_7 не менше 9 ударів в область голови, від яких останній помер.

Згідно лікарського свідоцтва № 76 від 15.08.2018 смерть настала від розтрощення черепу.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши обґрунтування клопотання заступника начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 , яка підтримала своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, підозрюваного ОСОБА_6 , який просив не обирати відносно нього запобіжного заходу та пояснив, що проживає він сам. Дійсно заходив в господарство ОСОБА_7 вдень 13.08.2018 року. В процесі розмови виникла сварка. Потерпілий ОСОБА_7 взяв предмет схожий на пістолет направив в його сторону і зробив постріл. Чи був магазин в пістолеті він не бачив. Після цього він взяв металевий прут, який був поряд і вдарив один раз по голові ОСОБА_7 , який від удару упав на підлогу, а він пішов додому з металевим прутом, який помив з милом і заховав у себе в господарстві. Чому не викликав швидку допомогу, пояснити не зміг. Також вказав, що має родичів у Криму, що його двоюрідний брат працює головою сільської ради, де він проживає. Заслухавши захисника адвоката ОСОБА_5 , який просив не обирати запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку,що заявлене клопотання підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ст.ст.3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невідємним правом людини.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 91-92 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_6 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України підтверджується наступними доказами: протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті. Також в господарстві вилучено пістолет, який знаходився в прикроватній тумбочці, а поряд лежав магазин до нього; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено одяг та особисті речі ОСОБА_6 зі слідами речовини біологічного походження; протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 , в ході якого останній вказав механізм, локалізацію, кількість нанесених ударів ОСОБА_7 та інші обставини вчинення злочину; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 під час якого останній повідомив про обставини вчинення злочину а також про визнання вини у скоєному злочині; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 від 15.08.2018 № 76 згідно якого причиною смерті останнього стало розтрощення черепа; речовими доказами зі слідами біологічного походження; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено знаряддя вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка приїхавши в гості до ОСОБА_7 виявила труп останнього в його житловому приміщенні; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 приїхали провідати ОСОБА_7 та виявили труп останнього в його житловому приміщенні; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 яка намагалась надати першу медичну допомогу ОСОБА_7 так як працює медичною сестрою.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, що є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, що його двоюрідний брат, ОСОБА_11 працює головою Удовиченківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на території якої відбулося вбивство. ОСОБА_11 надав працівникам поліції довідки, які характеризують сторони. А тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_11 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він вчинив, відповідно до ст..12 КК України особливо тяжке кримінальне правопорушення, існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення так як він вказав, що має родичів на території Криму; що ОСОБА_7 після скоєння злочину знищував сліди злочину, а саме змивав кров із металевої палиці, якою вдарив потерпілого, як він пояснив у судовому засіданні (ризик переховування та ризик скоєння іншого злочину).

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке йому загрожує і вказує на те, що він може свідомо з цього приводу уникати відповідальності за скоєння ним кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню з метою зміни їх показів на його користь, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування, у проведенні наступних слідчих дій з метою встановлення всіх обставин по останньому про що вказує коло свідків, які здебільшого являються мешканцями с. Левченки, Зіньківського району Полтавської області, де проживає підозрюваний; та його двоюрідний брат ОСОБА_11 , який працює головою сільської ради; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити аналогічне або інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 з наступних причин: особисте зобов`язання не можливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України та не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду; застава не можливо застосувати до підозрюваного, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, що у даному випадку виразилося у настанні смерті потерпілого ОСОБА_7 ; порука та домашній арешт не можливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, та відсутності відповідного клопотання. Суд бере до уваги особистість підозрюваного, його характер, моральні якості, спосіб життя, сімейні зв`язки, утриманців, поведінку підозрюваного під час розслідування злочину, наявність спроб ухилення від органів влади, спосіб самозабезпечення.
Згідно вимоги про судимість, ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять.
З огляду на юридичну суть та зміст положень КПК України, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_6 , внесе корективи в соціально-психологічні властивості підозрюваного, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст. ст.. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Відповідно до ст..115 ч.1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років. Згідно ст. 12 КК України, даний злочин віднесено до особливо тяжкого злочину. Згідно медичного висновку ОСОБА_6 непрацездатний, інвалід 3 групи, належне йому майно достатнє для сплати застави при його реалізації відсутнє, обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, проживає в невеликому населеному пункті, має родичів на території України, в Криму, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, у якому підозрюється, спеціального лікування не потребує, тому суд вважає за необхідне задоволити клопотання і обрати ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваному ОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обов`язків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання заступника начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_6 у, ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят ) днів.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з часу затримання по 13 жовтня 2018 року включно.

При внесенні застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу і на нього покладаються обов"язки передбачені п.п. ,2,3,5,6 ч.5ст.194 КПК України:

- з`являтись за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1