єдиний унікальний номер справи 274/4473/16-к
провадження №1-кп/0274/299/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.03.2016 року за № 0000014 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, громадянина України, працюючого начальником відділу збуту ТОВ "Ортек", розлученого, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 приблизно у листопаді 2015 року (точний час, місце та обставини не встановлено), перебуваючи у м. Бердичеві Житомирської області, знайшов предмет, зовні схожий на авторучку, який обладнано цифровим пристроєм з можливістю ведення прихованої відеозйомки, та діючи умисно, незаконно, в порушення вимог:

п.7 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної ради від 17.06.1992 року № 2471-XII, яким передбачено спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації як вид майна, що не може перебувати у власності громадян;

ст.ст. 2-3 Положення «Про порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2001 №1450 на виконання Указу Президента України від 13.04.2001 року № 256 «Про впорядкування виготовлення, придбання, застосування технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку», якими визначено перелік замовників розроблення, виготовлення та придбання СТЗНОІ, серед якого відсутні фізичні особи;

Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-УІІ та Наказу СБУ від 31.01.2011 року «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв`язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівлі спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв`язку, іншими засобами негласного отримання інформації», відповідно до вимог яких вищеописана діяльність щодо спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації підлягає ліцензуванню, придбав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, шляхом присвоєння знайденого.

У той же день (точний час не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_6 незаконно збув останньому за 100 гривень вказаний вище спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації.

Згідно з висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 42 від 09.03.2015 року придбаний ОСОБА_5 , а в подальшому збутий ним ОСОБА_6 , вилучений у останнього та наданий на дослідження пристрій відноситься до класу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та призначений для негласної відеозйомки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду повідомив, що дійсно мали місце події викладенні в обвинувальному акті. Вину визнає. Щиро розкаюється.

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази, суд вважає винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого діяння доведеною повністю.
Дії ОСОБА_5 , які виразились в незаконному придбанні спеціального технічного засобу негласного отримання інформації та незаконному збуті спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 359 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 359 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у скоєному визнав, працює, по місцю роботи характеризується позитивно, є членом церкви повного євангелія "Сила Божа", приймав участь в Олімпійському дні, який проводився під егідою Національного олімпійського комітету України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного (перебуває в цивільному шлюбі, працює, характеризується позитивно, відвідує церкву), суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 с. 359 КК України, а саме штрафу.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд не вирішує, оскільки воно вирішено вироком Бердичівського міськрайонного суду від 04.07.2018 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 359 КК України.

Документів, які б свідчили про накладення арешту на майно обвинуваченого або інших осіб до суду не подано.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 3400 грн..

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам справи право на отримання копії вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1