Справа №592/4774/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/179/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/4774/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02 травня 2018 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну через істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону і постановити нову ухвалу про застосування домашнього арешту, оскільки слідчий суддя не врахував, докази на обґрунтування підозри ОСОБА_9 отримані з істотним порушенням вимог КПК України, що робить їх недопустимими, а підозру необґрунтованою. Також зазначає, що заявлені слідчим у клопотання ризики нічим не підтверджені і є лише його припущеннями, сама тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_9 не може бути достатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу і можливість застосуванні інших запобіжних заходів слідчим суддею не розглядалась.

02.05.2018 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся старший слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 30.04.2018 близько 02 год. 20 хв. ОСОБА_9 спільно з невстановленими особами, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вчинив розбійний напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння майном останнього, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 10000 грн. та тілесні ушкодження.

30.04.2018 до ЄРДР за № 0001423 були внесені відповідні відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в цей же день о 02 год. 52 хв. ОСОБА_9 був затриманий і йому було повідомлено про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, з місця пригоди втік, офіційно ніде не працює, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02.05.2018 до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що оголошена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою та існують ризики переховування, знищення речей та документів, незаконного впливу, вчинення іншого злочину, а інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт не зможуть запобігти наявним ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком обґрунтовано дійшла висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч.1 ст.176 КПК України.

При вирішенні цього питання, на думку колегії суддів, слідчий суддя в повному обсязі дотрималася вимог ст.ст.176, 177, 178, 183 і 194 КПК України, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, існування встановлених у ст.177 КПК України ризиків, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за який законом встановлене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років, існують реальні ризики того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, знищити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інший злочин, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.178 і ч.1 ст.194 КПК України, зокрема витягом з ЄРДР, протоколами огляду місця події, допиту свідків, допиту потерпілого, пред`явлення для впізнання за фотознімками, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

У своєму іншому рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) ЄСПЛ зазначив, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність відносно ОСОБА_9 обґрунтованої підозри не заслуговують на увагу, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а «доведення факту вчинення злочину є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання підозрюваного під вартою» (п.3, рішення від 14.03.1984 ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів на обґрунтування підозри ОСОБА_9 через отримання їх з істотним порушенням вимог КПК України, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до прецедентної практики ЄСПЛ «…метою допитів під час тримання під вартою відповідно до п.(с) ч.1 ст.5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» (п.55, рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Твердження апеляційної скарги захисника про відсутність заявлених ризиків та недоведеності неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів також не можуть бути узяті колегією суддів до уваги, оскільки вони суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам.

Зокрема, ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити речі та/чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інші злочини.

Ризик вчинення ОСОБА_9 нових злочинів, на думку колегії суддів, є цілком виправданим, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину, а тому, в даному конкретному випадку, під час оцінки подальших дій підозрюваного (в аспекті вчинення нових злочинів) є можливим надання тяжкості злочину надмірного значення, тобто надання переваги саме тяжкості обвинувачення у порівнянні з іншими обставинами кримінального провадження, що враховуються при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

ЄСПЛ в своїх рішеннях від 26.07.2001 «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96) та від 26.06.1991 «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86) наголошує, що «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також Суд погодився, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту».

Вказані висновки ЄСПЛ з урахуванням зазначених вище обставин, на думку колегії суддів, і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Ризик знищення речей та/чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, і незаконного впливу на потерпілого та свідків підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_9 (за матеріалами кримінального провадження) вчинив розбійний напад на потерпілого разом з двома іншими невстановленими особами, місце знаходження яких на даний час невідоме, а тому є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний зможе вплинути на їх показання. При цьому, зниклі під час вчинення злочину речі потерпілого на теперішній час не відшукані і також можуть бути знищені або пошкоджені невідомими особами, які перебувають на свободі, за вказівкою підозрюваного.

Таким чином, вказані вище фактичні обставини даного кримінального провадження і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини, на переконання колегії суддів, не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж можуть знизити чи зменшити ймовірність реалізації підозрюваним ризиків, розглянутих вище, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон та судова практика ЄСПЛ пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки запобіжний захід повинен бути спрямованим виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02 травня 2018 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4