н/п 1-кс/640/5993/18
"13" червня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Сторона обвинувачення просить накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ГУНП в Харківській області, який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5, шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобіля «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 здійснювати за адресою: Харківська область, м. Ізюм , пров. Георгіївський, 4(Ізюмський ВП).
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 09.06.2018, близько 18:40, в районі будинку №2 по пров. Залікарняному в м. Ізюм Харківської області сталося зіткнення автомобіля «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 з автомобілем «BMW 318I», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП водій а/м «BMW 318I» ОСОБА_5 загинув на місці пригоди.
09.06.2018 року в ході огляду місця події автомобіль «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений і поміщений за адресою: Харківська область, м. Ізюм , пров. Георгіївський, 4(Ізюмський ВП).
Відповідно до свідотцва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , є ГУНП в Харківській області, який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5.
Автомобіль «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене він відповідає критеріям зазначеним у п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний для проведення судово-автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля.
Сторона обвинувачення зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі. Неприбуття в судове засідання слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань.
09.06.2018 з 20.20 год. до 22.50 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Залікарняний, 2, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.06.2018, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 5-8).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання транспортного засобу за адресою: Харківська область, м. Ізюм , пров. Георгіївський, 4 (Ізюмський ВП).
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , перебуває у власності ГУНП в Харківській області, який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , за адресою: Харківська область, м. Ізюм , пров. Георгіївський, 4 (Ізюмський ВП).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1