Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/477/2018 Справа №641/2147/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючий-суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пісочне, Ковельського району, Волинської області, громадянина України, на теперішній час не працюючого, раніше працюючого слідчим СВ Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Попівка, Великописаривського району, Сумської області, громадянина України, працюючого юристом «АБВК», раніше працюючого слідчим СВ Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ; фактично проживаючого: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник проти призначення провадження до судового розгляду заперечували. Заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. При цьому посилалися на не відповідність дійсності даних захисників у обвинувальному акті, а також відсутність в обвинувальному акті гербової печатки прокуратури Харківської області. Проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання заперечували, посилаючись на його безпідставність. Клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень вважали заявленим передчасно.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник проти призначення провадження до судового розгляду заперечували. Заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. При цьому посилалися на неконкретність пред`явленого обвинувачення: зі змісту обвинувального акту не зрозуміло в який саме рік та яке кримінальне правопорушення було вчинене; висновок судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 4700-Ая/16, згідно обвинувального акту складений 23 серпня 2016 року, в той час як тілесні ушкодження потерпілим були отримані 7 вересня 2016 року; не дотримано вимог ст. 293 КПК України; не вірно зазначено місце народження обвинуваченого ОСОБА_9 , не вірно зазначені дані захисників у обвинувальному акті, а також обвинувальний акт не містить гербової печатки прокуратури Харківської області. Проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання заперечували, посилаючись на його безпідставність. Клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень вважали заявленим передчасно.
Вислухавши сторін провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що вказаний чітко визначений законодавцем порядок - порушено.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Так, згідно обвинувального акту дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 189 КК України, при цьому зазначено, що даний злочин вчинено обвинуваченими у невстановлений у ході досудового розслідування час.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Зі змісту останнього вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пред"явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 189 КК України. В порушення вимог ст. 42 КПК України обвинуваченим пред`явлено не конкретне обвинувачення. Під час формулювання обвинувачення не враховані положення ст. 91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні з врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину, що передбачений ч. 3 ст. 189 КК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.
Проте, згідно пред?явленого обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діяли спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , останній в свою чергу, згідно обвинувального акту є організатором вчинення кримінального правопорушення. При цьому, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачення в межах даного обвинувального акту у вчиненні даного кримінального правопорушення не пред`явлено.
Зазначене є порушенням права на захист ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , яким фактично в даному обвинувальному акті заочно пред`явлено обвинувачення.
Так, зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_10 - особа, якій обвинувачення в межах данного обвинувального акту не пред?явлене, схопив ОСОБА_4 за шию ззаду, намагаючись завалити останнього назад. Коли ОСОБА_4 впав на ліве коліно, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 - особа, обвинувачення якій не пред?явлено, та ОСОБА_9 почали наносити руками та ногами удари по спині, руках, нанесли не менше ніж 20 ударів.
Не розмежовані та не конкретизовані дії кожного з обвинувачених під час побиття потерпілого, не встановлено чиїми саме діями: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 та ким саме з них,було завдано потерпілому тілесні ушкодження та хто саме з обвинувачених застосував до ОСОБА_4 насильство небезпечне для життя та здоров?я потерпілого.
У частині 3 ст. 189 КК України кваліфікованим визнається вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах.
Як вбачається з обвинувального акту дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року затверджені Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Пунктом 2.1.2. вказаних Правил визначено, що небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні
проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Однак зі змісту пред`явленого обвинувачення не можливо встановити внаслідок чиїх конкретних протиправних дій - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 - особи, обвинувачення якій не пред?явлено, але яка, згідно обвинувального акту наносила удари спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , потерпілому було спричинено насильство небезпечне для життя та здоров?я потерпілого та в чому конкретно воно полягало.
Також згідно пред?явленого обвинувачення ОСОБА_7 реалізуючи раніше обумовлений план співучасників, висловив погрози застосування ним фізичної сили до ОСОБА_4 . Проте в чому саме полягали погрози в застосуванні фізичної сили та якої саме фізичної сили в обвинувальному акті не зазначено.
Пунктом 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Такий виклад фактичних обставин справи унеможливить зміну обвинувачення у суді, оскільки зміна обвинувачення в суді допускається як винятковий випадок за наявності підстав, передбачених у ст. 338 КПК України та згідно положень ст. 338 КПК України передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, але не стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім того, зміна обвинувачення в суді це право прокурора, яким він в процесі розгляду справи може і не скористатись. Тому суд приходить до висновку, що дані недоліки повинні бути усунуті до призначення справи до судового розгляду, щоб суд мав можливість постановити законний та обґрунтований вирок у справі, який би у разі апеляційного оскарження не був би скасований у зв`язку з недоліками, допущеними на досудовому слідстві.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
При цьому суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.
За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи. Даний злочин за ст. 12 КК України віднесений до тяжких злочинів за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.
Підставою застосування запобіжного заходу, ст. 177 КПК України передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час розгляду клопотання суд, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, визначені ст.178 КПК України.
Обставинами, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України є: можливість переховування від органів досудового слідства, суду, можливість незаконного впливу на потерпілого, тяжкість можливого покарання, що може бути застосоване до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у разі визнання їх винними в злочині в якому вони обвинувачуються.
Враховуючи вказані обставини, є достатні підстави вважати, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень задоволенню не підлягає, як таке, що заявлено передчасно.
Керуючись ст.ст. 110, 291, 314 КПК України, суд
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за викликом суду, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований/проживає, без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; здати прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали встановити 60 днів тобто до 13 липня 2018 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_12 .
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати за викликом суду, за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований/проживає, без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; здати прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії ухвали встановити 60 днів тобто до 13 липня 2018 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_12 .
В задоволенні клопотання прокурора про об`єднання кримінальних проваджень відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 підлягає негайному виконанню після її оголошення, в іншій частині ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 16 травня 2018 року.

Суддя- ОСОБА_1