печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2018 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника третьої особи, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003128 від 03.10.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на вантажний автомобіль марки «MAN», 2012 року випуску, модель TGX 26.440, інд. номер: НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0003128 від 03.10.2017 року.
В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки будь-які докази причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень відсутні. Останній є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля, а накладений арешт порушує його конституційні права, як власника майна.
В судове засідання з`явилась особа, яка подала клопотання адвокат ОСОБА_3 , та прокурор ОСОБА_4 .
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.
В судовому засіданні адвокат підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.
Прокурор щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити, оскільки вилучений автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Вислухавши пояснення адвоката, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2017 року за № 0003128 за фактом формування невстановленою групою осіб «штучного» податкового кредиту для підприємств експортерів продукції, які в подальшому отримують безпідставне право на бюджетне відшкодування, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 205 КК України.
В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, серед іншого, на вантажний автомобіль марки «MAN», 2012 року випуску, модель TGX 26.440, інд. номер: НОМЕР_1 та надано дозвіл на поміщення вказаного автомобіля на майданчик з метою схоронності.
Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з матеріалів клопотання, вантажний автомобіль марки «MAN», 2012 року випуску, модель TGX 26.440, інд. номер: НОМЕР_1 був набутий ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № PRV-87994/2017p від 27.07.2017 року, укладеного з ТОВ «Прівайс ЛТД».
Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0003128 від 03.10.2017 року не має, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення йому не оголошено, статусу особи, до якої може бути застосовано конфіскацію майна ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не має. Також, ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не має статусу особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_5 , як добросовісного набувача майна, можливості розпоряджатися та користуватися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує права власності останнього та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0003128 від 03.10.2017 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року у справі № 757/23974/18-к, на вантажний автомобіль марки «MAN», 2012 року випуску, модель TGX 26.440, інд. номер: НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1