Справа № 308/4895/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про примирення від 27.04.2018 року, укладену в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 03.03.2018 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
З обвинувального акту встановлено, що 02.03.2018 року, приблизно о 20.30 год., ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_1 , рухаючись на вказаному автомобілі по вул. Приозерна в м. Чоп Ужгородського району в напрямку до центру міста, проїжджаючи біля будинку № 44 по вул. Приозерна, не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: пункт 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; пункт 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункт 1.10 безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами, узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней), в результаті чого, не дотримавшись вищевказаних пунктів правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини дороги, де на лівому відносно його напрямку руху узбіччі здійснив наїзд на малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час пішки йшла по даному узбіччю. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід малолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому основи п`ятої плюсневої кістки лівої стопи та садна лівої стопи.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 135 від 20.03.2018 року при судово-медичній експертизі потерпілої ОСОБА_7 , а також згідно з даними консультативного обстеження спеціалістів (травматолога, рентгенолога від 12.03.2018 року), у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому основи п`ятої плюсневої кістки без зміщення кісткових уламків, перелому головки п`ятої плюсневої кістки без зміщення кісткових уламків. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 03.03.2018 року та виникли під час дорожньо-транспортної пригоди і характерні для наїзду на пішохода.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 116 від 04.04.2018 року в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та «узбіччя», які є в п. 1.10 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної пригоди полягає для ОСОБА_4 у виконанні ним вимог пунктів 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та «узбіччя», які є в п. 1.10 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який керуючи даним транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху, що привело до втрати керування автомобілем та виїзду його на узбіччя, де він допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про примирення від 27.04.2018 року, укладену в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 03.03.2018 року, між представником потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_6 (батьком потерпілої), та підозрюваним ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, згідно з вказаною угодою представник потерпілої та підозрюваний досягли угоди про примирення та підтримали таку в судовому засіданні. У даній угоді сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України, яка ніким не оспорюється. Відповідно до змісту угоди істотними для вказаного кримінального провадження обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненні злочину, визнання своєї вини повністю та активне сприяння у розкритті злочину. ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також покладення на ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 715 грн.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 471, 473, ч. ч. 5-7 ст. 474 КПК України.
Обвинувачений та представник потерпілої у судовому засіданні заявили, що розуміють суть угоди, яка укладається між ними.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про примирення.
Представник потерпілої у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення.
Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між представником потерпілої та обвинуваченим, передбачені ст. 473 КПК України, судом роз`яснено обвинуваченому та представнику потерпілої. Представник потерпілої та обвинувачений у судовому засіданні заявили, що наслідки, передбачені положеннями ст. 473 КПК України, їм повністю зрозумілі.
У судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди про примирення від 27.04.2018 року, і, вважає, що така не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Умови укладеної та підписаної угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України і вимогам КК України, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодження між сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду, укладену та підписану між представником потерпілої та підозрюваним про примирення від 27.04.2018 року слід затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати за проведення експертизи у даному кримінальному провадженні у розмірі 715 грн. покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374, 376, 395, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 27.04.2018 року, укладену і підписану між представником потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 03.03.2018 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень процесуальних витрат за проведення експертизи.
Речовий доказ: автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик тимчасового утримання Ужгородського PBП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути власнику або його представнику за довіреністю.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1