Ухвала

25 червня 2018 року

м. Київ
справа № 752/2112/17

провадження № 51-6909 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Так, відповідно до ч.1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК ), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК ), даний перелік є вичерпним.

Пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК передбачено, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, скаржник має вказати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, з обґрунтуванням своїх вимог.

Так, у касаційній скарзі захисника, на обґрунтування твердження щодо невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який він був засуджений, не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, вказує на неповноту й однобічність судового розгляду, по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що, в силу вимог ст. 438 КПК, не є підставами для зміни або скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції суперечать змісту самої скарги, оскільки, обґрунтовуючи необхідність зміни як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, застосувавши до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК, захисник наводить доводи, на його думку, щодо невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і поряд з наведеним вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, що не узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону. Також не обґрунтовує, в чому саме полягає суворість такого покарання, з урахуванням того, що засудженому призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК.
Поміж іншого, захисник не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляції сторони захисту на рішення суду першої інстанції, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК.

Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (захисник має підтвердити, що ним не пропущено встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 єва ОСОБА_3