№ 207/2680/18
№ 1-кп/207/468/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000897 від 17.05.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , відповідно до рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.09.2011 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2011 року, на користь матері ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі, однак він, знаючи про свої обов`язки покладені на нього судом, по сплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина, будучи працездатним, в період часу з 15.04.2014 по 23.07.2018 року включно, вихованням дитини не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти сплачував частково, а з 01.03.2018 року взагалі перестав їх сплачувати.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості від 23.07.2018 року, наданих Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янського, станом на 23.07.2018 року ОСОБА_5 нараховано до сплати 49250,91 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.
Крім того, ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ніде не працює і участі у вихованні сина ОСОБА_7 не приймає. При цьому ОСОБА_5 повідомлений про те, що він зобов`язаний сплачувати на утримання сина ОСОБА_6 , до його повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2011 року, на користь матері ОСОБА_4 , а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тобто про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 164 КК України.
Незважаючи на рішення суду, ОСОБА_5 умисно допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 15.04.2014 по 23.07.2018 року включно, що у твердій грошовій формі складає 49250 грн. 91 коп. і його дії, відповідно до ст. 164 КК України, кваліфікуються як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж на 4731 грн. 00 коп.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину визнав вину повністю та пояснив, що має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На його утримання за рішенням суду від 14.09.2011 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість з 15.04.2014 року по 23.07.2018 року включно, що в твердій грошовій формі складає 49250 грн. 91 коп. Частково сплачує аліменти, але погасити заборгованість не має можливості у зв`язку з відсутністю коштів і роботи.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений, за рішенням суду від 14.09.2011 року зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 49250,91 грн., яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину. Батько дитини участі в її утриманні не приймає.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом потерпілої, обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та документів, що стосуються особи обвинуваченого.

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_5 злочин, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді від 04.09.2018 року Південного районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, зазначено, що ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середньою. На його думку виправлення особи можливо без обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2, п.3 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази і судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. 71, 72, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1, п. 2 ч.1, п. 2, п.3 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1