Провадження № 1-кп/161/955/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 19 жовтня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі в місті Луцьку, кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002333, від 29.06.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ківерці, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:

10.12.2015 року, вироком Рожищенського районного суду Волинської області за ч.1 ст.118 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

05.02.2016 року, вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.187; ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців,

06.03.2017 року, ухвалою Апеляційного суду Волинської області, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області, від 05.02.2016 року змінено, перекваліфіковано з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

01.11.2017 року, звільнений з місць позбавлення волі відповідно до ЗУ «Про амністію у 2016 році», -

за ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 29.06.2018 року, близько 00 год. 50 хв., повторно, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись на території автовокзалу АДРЕСА_2 , відкрито викрав, із лівої кишені піджака потерпілого ОСОБА_6 , мобільний телефон, марки «ZTE Blade A910», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 2 500 грн..

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю.

Дав показання про те, що дійсно він у вказаний в обвинувачені час, знаходячись на території автовокзалу №1, що по вул. Конякіна, у м. Луцьку, відкрито викрав із кишені піджака потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, модель та вартість якого правильно вказана в обвинуваченні.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини вчинення злочину, в судовому засіданні підтвердив і потерпілий ОСОБА_6 , який зазначив, що на даний час спричинені йому ОСОБА_4 матеріальні збитки, останнім відшкодовано повністю.

Таким чином, враховуючи, що ні обвинувачений ОСОБА_4 , ні потерпілий ОСОБА_6 , ні інші учасники судового провадження, не оспорюють зібрані під час досудового розслідування докази по обставинах вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому, суд, у відповідності до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, визнає їх дослідження в судовому засіданні, недоцільним.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, обставини, які пом`якшують його покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, які обтяжують його покарання, досудовим розслідуванням не інкримінуються.

Таким чином, враховуючи наведені по справі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні злочину, повністю відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, суд вважає, що покарання йому слід призначити на підставі ст.69 КК України, більш м`яке ніж передбачено Законом, за яким він притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він раніше судимий за вчинення зокрема аналогічного злочину, двічі відбував покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, а тому вважає, що покарання йому слід призначити у виді обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 368; 369; 370; 371; 373; 374 КПК України / в редакції 2012 року/, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому, на підставі ст.69 КК України, покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , рахувати із часу приведення вироку до виконання в частині відбуття ОСОБА_4 призначеного покарання у виді обмеження волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 чт.194 КПК України, а саме:

Не відлучатись з населеного пункту в якому проживає - АДРЕСА_3 ;

Повідомляти суд про зміну місця проживання;

Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності.

Речові докази по справі: фотокартки, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1