УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року, у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
18 липня 2018 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за ч.2 ст.190 КК України, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , в обгрунтування якого зазначила наступне.

26 січня 2017 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

У такому заході забезпечення кримінального провадження, на думку представника заявника, на даний час відпала потреба з огляду на таке.

Так, син заявниці ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та АТ «БМ Банк» досягли домовленості про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором №505/020608 від 02.06.2008 шляхом укладення договору задоволення вимог іпотеко- держателя (купівлі-продажу). Відповідно до вказаного договору заявник добровільно продає в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а отримані кошти направляє на погашення цієї заборгованості. При цьому АТ «БМ Банк» подав до Шевченківського УП ГУНП заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з погашенням заборгованості та відсутності збитків, які завдані банку. Однак заявник та її син ОСОБА_5 та АТ «БМ Банк» не можуть реалізувати наміри щодо погашення заборгованості за кредитним договором №505/020608 від 02.06.2008, оскільки на зазначену квартиру накладено арешт.

Разом з тим, представник заявника зазначає про те, що оскільки між АТ «БМ БАНК» та ОСОБА_5 існує домовленість щодо добровільного погашення заборгованості, то відповідно завдана шкода потерпілому АТ «БМ Банк» буде погашена, а в діях ОСОБА_5 буде взагалі відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст.190 КК України, який начебто вчинив ОСОБА_5 . Крім того, в ході досудового розслідування підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.190 КК України взагалі не пред`являлася, він не є обвинуваченим у кримінальному провадженні. Наведене, на думку представника заявника, свідчить про наявність підстав для закриття кримінального провадження №0007655 та скасування ухвали Шевченківського районного суду від 26 січня 2017 про накладення арешту на майно.

Отже, оскільки кримінальне провадження №0007655 зареєстровано на підставі заяви АТ «БМ БАНК» у формі приватного обвинувачення, банком подано заяву про закриття кримінального провадження, між ПАТ «БМ Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існує домовленість щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором №505/020608 від 02.06.2008, що свідчить про відшкодування ОСОБА_5 завданих банку збитків, а тому з цих підстав представник заявника просить скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , як такий, у якому на даний час відпала потреба.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 наголошує на тому, що квартира АДРЕСА_2 , є єдиним можливим джерелом для погашення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_5 .

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав у ньому наведених. Крім того, зазначила про те, що договір застави №505/020608 від 02 червня 2008, згідно якого ОСОБА_5 передав в заставу АТ «БМ БАНК» майнові права на об`єкт нерухомості, який будувався - квартиру АДРЕСА_3 , якому після введення в експлуатацію присвоєно №6а (згідно з розпорядження Солом`янської районної державної адміністрації м. Києва №212 від 01.04.2015) є незаконним та на даний час оскаржується в суді його недійсність. Вказує про те, що накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було неправомірним.

Старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Вислухавши думку представника заявника адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали клопотання про арешт майна (справа №761/2372/17, провадження №1-кс/761/1714/2017), слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України за заявою АТ «БМ Банк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року в рамках вказаного кримінального провадження було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вона є доказом злочину.

З таким висновком слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва слід погодитись також з огляду на зміст обставин, які є предметом дослідження у кримінальному провадженні. Так, за змістом наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за фактом того, що ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів кредитними грошовими коштами ПАТ «БМ Банк».

Разом з тим, відповідно до змісту заяви ПАТ «БМ Банк» про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, вбачається, що ОСОБА_5 зловживаючи довірою AT «БМ БАНК», діючи в супереч вимог п. 5.1.1 Договору застави шляхом приховування від AT «БМ БАНК», як заставодержателя та кредитора, інформації про реєстрацію права власності на збудовану квартиру АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва на право власності № НОМЕР_1 від 16.06.2015, діючи в супереч вимог п.1.6. Договору застави, уникнув укладення договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 шляхом перереєстрації права власності на зазначену квартиру на підставі договору дарування на користь ОСОБА_4 , яка не є стороною у правовідносинах з AT «БМ БАНК» за кредитним договором та Договором застави, не маючи іншого майна на яке може бути звернуто стягнення для погашення кредиту, тим самим позбавив банк права на стягнення заборгованості по кредиту за рахунок майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , в яке банком було інвестовано кредитні кошти. При цьому, ОСОБА_5 не повертаючи кредитні кошти та не сплачуючи проценти за їх користування, заволодів кредитними коштами банку в сумі 105 037,49 дол. США, що по курсу НБУ на 12.05.2016 (25,325663 грн.) становить 2 660 144,07 грн.

Крім того, в рамках кримінального провадження №0007655 від 18.06.2016 року ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_5 заявлено цивільний позов в сумі 80 041,80 доларів США.

Таким чином квартира за адресою: АДРЕСА_1 , виступає речовим доказом у кримінальному провадженні №0007655 та може бути предметом забезпечення цивільного позову.

Водночас, доводи представника заявника про те, що існує домовленість між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_5 щодо добровільного погашення заборгованості, та відшкодування в подальшому потерпілому шкоди, що буде свідчити про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, є необґрунтованими.

Так, слідчим суддею враховується, що кримінальний закон не пов`язує наявність чи відсутність складу злочину за ст.190 КК України із фактом відшкодування завданої шкоди. При цьому, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди може визнаватися судом як обставини, які пом`якшують покарання.

Крім того, посилання у клопотанні представником заявника на здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0007655 у формі приватного обвинувачення, а також поданням АТ «БМ Банк» заяви про закриття вказаного кримінального провадження, що свідчить про наявність підстав для закриття кримінального провадження, не відповідає вимогам КПК України.

Так, статтею 477 КПК України передбачено єдиний випадок, коли кримінальне провадження за ст.190 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, а саме, якщо воно вчинене чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого. Однак, у вказаному кримінальному провадженні такі обставини відсутні, а тому кримінальне провадження №0007655 за ст.190 КК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і відповідно не підлягає автоматичному закриттю за заявою потерпілого. Питання про закриття цього кримінального провадження має вирішуватися у загальному порядку згідно вимог ст.284 КПК України за наявності для цього відповідних обставин.

Водночас представником заявника в судовому засіданні було зазначено про те, що договір застави №505/020608 від 02.06.2008 року, укладений між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_5 є незаконним та оскаржується в суді. Однак, станом на день розгляду клопотання про скасування арешту майна у слідчого судді відсутні відомості про те, що такий договір визнаний таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави або визнаний недійсним. Крім того, такі відомості не надані і представником заявника у судовому засіданні.

При цьому слідчим суддею було встановлено, що клопотання не суперечить вимогам КПК України, містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, арешт майна відповідає принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним тяжкості правопорушення та не становитиме надмірного тягаря для володільця майна.

На час розгляду слідчим суддею цього клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала.

Разом з тим, представником заявника не надано жодних документів на підтвердження того, що у подальшому застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відпала потреба, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність. Також заявником не наведено доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року.

Проаналізувавши наведені аргументи, слідчий суддя не знаходить підстав для висновку, що арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладено необґрунтовано, або на даний час відпала необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року, у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за ч.2 ст.190 КК України.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26 січня 2017 року, у кримінальному провадженні №0007655 від 18.06.2016 року за ч.2 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 02 серпня 2018 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1