Справа № 646/8034/17
№ провадження 1-кс/646/1877/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.18року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника останнього ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого прокуратури Харківської області від 20.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0001183
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Харківської області ОСОБА_6 від 20.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0001183 від 30.10.2017 вважаючи дану постанову необгрунтованою та просив скасувати її.
В судовому засіданні заявник та його представник доводи скарги підтримали й просили її задовільнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.
Дослідивши матеріали судової справи та кримінального провадження № 0001183 від 30.10.2017 слідчий суддя дійшов до наступного.
Прокуратурою Харківської області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001183 від 30.10.2017 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375 КК України, скоєних, на думку заявника, суддею Київського районого суду м. Харкова ОСОБА_7 , прокурором ОСОБА_8 , захисником ОСОБА_9 .
За результатами досудового розслідування, постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Харківської області ОСОБА_6 від 20.03.2018 кримінальне провадження № 0001183 від 30.10.2017 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутності в діях судді Київського районого суду м. Харкова ОСОБА_7 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_9 .
Звертаючись до органу досудового розслідування із заявою про вчинення злочину ОСОБА_4 вказував, що суддя ОСОБА_7 в ході розгляду справи № 640/10331/16-к постановила 11.04.2017 та 19.04.2017 ухвали про накладення на заявника грошового стягнення за неявку в судові засідання. При цьому, згідно заяви, заявника було неналежним чином повідомлено про судові засідання, а твердження прокурора про відмову ОСОБА_4 отримати повістки не відповідало дійсності. Окрім того, з 27.03.2017 по 13.04.2017 заявник перебував у шпиталі, що також заважало йому бути присутнім у судових засіданнях за неявку в які на нього накладено стягнення.
Так, Київським районним судом м. Харкова в складі головуючої судді ОСОБА_7 розглядалося кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України, судова справа № 640/10331/16-к.
В ході розгляду даної справи 11.04.2017 суддею ОСОБА_7 за клопотанням прокурора постановлено ухвалу про накладення на ОСОБА_4 грошового стягнення в розмірі 1600 гривень. Стягнення накладені за неявку ОСОБА_4 01.03.2017, 17.03.2017, 24.03.2017.
Мотивуючи ухвалу суддя зазначала, що 01.03.2017, 17.03.2017 заявник подавав до канцелярії заяви про відвід судді ОСОБА_7 , але в судові засідання 01.03.2017, 17.03.2017, 24.03.2017 не з`являвся.
Захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_10 про накладення стягнення на ОСОБА_4 заперечував.
19.04.2017 Київським районним судом м. Харкова в складі головуючої судді ОСОБА_7 за клопотанням прокурора ОСОБА_8 постановлено ухвалу про накладення стягнення на ОСОБА_4 в розмірі 1600 гривень за неявку в судове засідання в день постановлення даної ухвали.
Згідно вказаної ухвали захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_10 про накладення стягнення на ОСОБА_4 заперечував.
В обох ухвалах суд вказав про можливість подання заявником клопотань про скасування вказаних ухвал.
Захисника адвоката ОСОБА_9 було призначено заявникові на час зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на три місяці з 17.01.2017 обраного останнім захисника ОСОБА_5 . Вказане підтверджене, зокрема, показами заявника даними під час допиту в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0001183 від 30.10.2017 й поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході судового засідання під час розгляду скарги щодо оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.
Повістки на 05.04.2017, 11.04.2017, 19.04.2017 отримані заявником 07.04.2017, 11.04.2017, 25.04.2017, відповідно, що підтверджується листом Харківської дирекції ПАТ «Укрпошти» (а. к.п. 101).
Заявник дійсно згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3349 з 27.03.2017 по 13.04.2017 знаходився на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (а. к.п. 40). Однак, лист військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2017 свідчить, що заявникові дозволялося покидати медичний заклад з 31.03.2017 по 13.04.2017 (а. к.п. 67).
01.03.2017, 17.03.2017, 24.03.2017, 19.04.2017 ОСОБА_4 через канцелярію суду подавалися заяви про відвід судді ОСОБА_7 , але в ці дні й 11.04.2017 заявник до судового засідання не з`являвся. Вказане підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001183 від 30.10.2017 (ухвалами від 11.04.2017 та 19.04.2017., показами зафіксованими в протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 10.11.2017, листом Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2017). Подання вказаних заяв не тільки не заперечувалося заявником в ході судового розгляду скарги, а й підтверджувалося поясненнями останнього.
Заяви про відвід від 01.03.2017, 17.03.2017, 24.03.2017, 19.04.2017, як свідчить лист Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 (а. к.п. 63-65) були залишені без задоволення. Вказане не заперечувалося й заявником.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень заявника в ході судового розгляду подані останнім клопотання про скасування ухвал про накладення грошових стягнень залишені без розгляду за заявами самого ОСОБА_4 .
Також, заявник в ході судового розгляду зазначав, що подавши заяви про відвід судді ОСОБА_7 01.03.2017, 17.03.2017, 24.03.2017, 11.04.2017, 19.04.2017 не вважав необхідним з`являтися в судове засідання через подання вказаних заяв й саме тому під час судового розгляду й не був присутнім у вказані дати.
Як встановлено п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК україни обвинувачений зобов`язаний, зокрема, прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Встановлені в ході досудового розслідування обставини свідчать про невиконання ОСОБА_4 встановлених обов`язків.

Заяви про відвід можуть бути заявлені, за ч. 3 ст. 80 КПК України, під час судового провадження.

За положеннями ст. 344 КПК України головуючий, в ході судового засідання оголошує склад суду та роз`яснює учасникам судового провадження право відводу і з`ясовує, чи заявляють вони кому-небудь відвід.

Таким чином, відвід за положеннями КПК України має заявлятися в ході судового засідання. Як встановлено вище заявник не вважав необхідним з`явитися в судові засідання, що відбувалися в дні подачі ним до канцелярії суду заяв про відвід.

Отже, про судові засідання заявник знав, але в них не з`явився. Про неможливість з`явитися в судові засідання, в тому числі з підстав неналежного повідомлення його, суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою заявника суд суддя ОСОБА_7 , скористалася правом, встановленим ст. 139 КПК України та наклала грошове стягнення на ОСОБА_4 , як на обвинуваченого, який не повідомив про причини свого неприбуття.

Двічі постановляючи ухвали про накладення стягнення від 11.04.2017 та 19.04.2017 суд звертав увагу, що заявник має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення. Але, ОСОБА_4 свої клопотання про скасування вказаних ухвал просив залишити без задоволення, а отже, відмовився оскаржувати дані ухвали у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя звертає увагу, що в ході допиту прокурора ОСОБА_8 , про що складено протокол допиту свідка від 19.02.2018, свідчень про її домовленість із суддею чи захисником ОСОБА_9 не виявлено. Останній, взагалі, відмовився давати показання у кримінальному провадженні № 0001183 від 30.10.2017.
Також,не вбачається й умислу судді на порушення закону при постановленні наведених ухвал, адже як встановлено вище ОСОБА_4 знаючи про судові засідання до суду не з`явився. Крім того, ухвали про накладення грошових стягнень не були скасовані, адже ОСОБА_4 наполягав не розглядати його клопотання про скасування цих ухвал. Саме наполягання ОСОБА_4 на не розгляді його клопотань про скасування ухвал від 11.04.2017 та 19.04.2017 унеможливило їх перегляд, як вказала суддя ОСОБА_7 в листі від 31.01.2018.

На відсутність змови у судді із захисником ОСОБА_9 свідчать в ухвалах від 11.04.2017 та 19.04.2017 викладення його позиції, а саме те, що захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо накладення на заявника грошових стягнень.
Частиною 1 статті 375 КК України, передбачений наступний склад злочину: постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Неправосудність рішення може полягати у неправильному застосуанні норм матеріального чи процесуального закону або у невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Даний злочин характеризується лише прямим умислом.

В дному випадку вбачається необхідним наголосити, що ч. 1 ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
У п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8 наголошується, що відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Слідчий суддя вважає необхідним звернути увагу, що згідно висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом.

З наведеного слідує висновок, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Інакше можна говорити про привласнення функцій здійснення правосуддя іншими органами або посадовими особами, що прямо заборонено ч.1 ст.124 Конституції.

Отже, підставою для відкриття кримінального провадження за ст.375 КК України є, в першу чергу, скасування оскаржуваного судового акта в установленому законом порядку.

Наведене, окрім іншого, свідчить, що предметом даного злочину є рішення суду щодо яких законом встановлено можливість їх оскарження. Інакше можна говорити про привласнення функцій здійснення правосуддя іншими органами або посадовими особами, що прямо заборонено ч.1 ст.124 Конституції України.

На користь викладеного також свідчить позиція Конституційного Суду України за якою позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий (рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року у справі № 6-рп/2001).

Також, слід вказати, що суб`єктом злочину, передбаченого ст.375 КК України є суддя.

Окрім того, слід звернути увагу, що заявник від права на перегляд ухвал від 11.04.2017 та 19.04.2017 фактично відмовився й рішення з якими ОСОБА_4 не згоден наразі залишилися в силі.

Наведене свідчить про відсутність підстав вважати ухвали від 11.04.2017 та 19.04.2017 неправосудними.

Також, ОСОБА_4 в заяві про злочин просив притягнути до відповідальності суддю ОСОБА_7 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 374 КК України, яке полягає у недопущенні чи ненаданні своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого на захист, вчинене слідчим, прокурором або суддею.

Суб`єктом даного злочину, як вбачається з наведеної статті є, зокрема, суддя. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом коли винний усвідомлює порушення прав потерпілого на захист й бажає цього.

Але, як встановлено в ході досудового розслідування ОСОБА_4 було призначено захисника. Заявник не був позбавлений можливості відмовитися від призначеного захисника, однак цим правом не скористався.

Під час постановлення ухвал від 11.04.2017 та 19.04.2017 захисник приймав участь в судових засіданнях й як свідчать ухвали заперечував проти їх постановлення.

Отже, захисника ОСОБА_4 було призначено й допущено до судового розгляду де він виконував свої функції.

Така форма об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України як грубе порушення права на захист, як оціночна категорія, має полягати в ситуації коли унеможливлюється реалізація права на захист взагалі. Про наведене свідчить аналіз положень статей КК України, які передбачають відповідальність саме за грубе порушення прав особи (ст.ст. 172-173, 296 КК України).

З матеріалів кримінального провадження, зокрема, ухвал від 11.04.2017 та 19.04.2017, заявникові було надано можливість реалізувати право на захист через призначеного захисника. Окрім того, матеріали кримінального провадження не свідчать про неможливість реалізації права відмовитися від призначеного захисника як складової частини права на захист.

За вказаних обставин відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину. Наведене свідчить про відсутність складу злочину, який, за ч. 1 ст. 2 КК України, є підставою кримінальної відповідальності.

Таким чином, постанова старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Харківської області ОСОБА_6 від 20.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0001183 від 30.10.2017 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України- за відсутності в діях судді Київського районого суду м. Харкова ОСОБА_7 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_9 є обґрунтованою, а доводи скарги безпідставні.
На підставі викладеного, ст.ст. 306-307, 309 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого прокуратури Харківської області від 20.03.2018 про закриття кримінального провадження № 0001183 - відмовити.
Повний текст ухвали оголосити 18 червня 2018 року о 10 годині 15 хвилин в залі судових засідань Червнозаводського районного суду м. Харкова.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1