Дата документу Справа № 310/8167/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/8167/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/693/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Бердянська Запорізької області, яка має середню освіту, заміжня, має на утриманні 2 малолітніх дітей, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця мешкання.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації судом її дій, просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.76 КК України (в редакції Закону України № 1492-УШ від 07 вересня 2016 року, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Натомість судом при ухваленні вироку на обвинувачену покладено лише один з обов`язків - передбачений п.1 ч.1 ст.76 КК України.

Норма ч.1 ст.76 КК України (в редакції Закону України № 1492-УШ від 07 вересня 2016 року має імперативну силу у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням щодо покладення обов`язків, наведених у п.1 та п.2 ч.1. ст.76 КК України. Зменшення обсягу цих обов`язків і покладення на особу лише одного з них не належить до повноважень суду і вважається неправильним застосуванням матеріального закону.

Згідно з вироком суду, 29 жовтня 17 року приблизно о 13-00 годині ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з тумбочки взяла та таємно викрала належну ОСОБА_9 золоту каблучку 585 проби, вагою 1,22 г, вартістю 750 грн, після чого покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Тобто, виходячи з норм кримінального закону, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, покладення на особу обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК, є обов`язковим.

Між тим суд першої інстанції, звільняючи обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК, поклав на останню лише один з обов`язків, передбачених законом, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, на що обґрунтовано вказала прокурор в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407, 409, 413 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.1 ст.185 КК України, в частині покладення на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, змінити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4