АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1063/18 Справа № 203/3637/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року скаргу накладено арешт на технічний паспорт НОМЕР_1 , виданий 12 листопада 2014 року на транспортний засіб Міцубіші Аутлендер (д.н. НОМЕР_2 ) та ключ до цього транспортного засобу із забороною їх відчуження.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкцією якої передбачено обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна, тому для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування зазначеного факту, існує необхідність накладення арешту на належне їй майно, зокрема, технічний паспорт НОМЕР_1 , виданий 12 листопада 2014 року на транспортний засіб Міцубіші Аутлендер (д.н. НОМЕР_2 ) та ключ до цього транспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12 червня 2015 року про арешт технічного паспорту НОМЕР_1 , виданого 12 листопада 2014 року на транспортний засіб Міцубіші Аутлендер (д.н. НОМЕР_2 ), та ключа до цього транспортного засобу.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_6 посилається на те, що автомобіль був придбаний на ім`я ОСОБА_7 під час їхнього спільного проживання однією сім`єю, а тому він є їх спільною власністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що слідчим відділом УМВС України на Придніпровській залізниці проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР під № 0000317 від 15.11.2013 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.276, ч.1 ст.115, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив викладене в ньому обґрунтування, встановив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, санкція якої передбачає обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна та дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, оскільки наявні підстави відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України для накладення арешту.
Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України питання щодо скасування арешту майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/ або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, вирішує суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Такі критерії як вартість майна, що підлягає конфіскації, законність чи незаконність його походження, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, розмір шкоди, яка потенційно могла бути завдана злочином, вид і розмір призначеного покарання мають бути враховані судом, в провадженні якого перебуває кримінальне провадженні при його розгляді по суті.
Отже, накладення арешту відповідає вимогам закону та такий захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою досягнення дієвості цього провадження, в якому може бути застосовано конфіскацію майна як вид покарання, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ставиться питання у клопотанні про арешт майна.
Що стосується доводів ОСОБА_6 про порушення його прав як співвласника майна, то останні на увагу не заслуговують, оскільки висновків суду щодо існування підстав для накладення арешту скасувати не можуть.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: