У Х В А Л А
слідчого судді
27.06.2018 року м. Львів
До служби 102 повідомлення поступило від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який виявивши труп викликав карету швидкої допомоги.
Згідно матеріалів кримінального провадження та протоколу огляду місця події (трупа) від 16 червня 2018 року, труп гр. ОСОБА_4 виявлено на кінцевій зупинці тролейбуса АДРЕСА_2 з тильної сторони кіоску. Труп знаходиться в траві, в лежачому положенні.
Особа трупа встановлена за документами, а саме: паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Франківським РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області 15 лютого 2001 року, вилученими по місцю проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .
Обґрунтовуючи клопотання слідча покликаючись на те, що 16.06.2018 року, слідчим Франківський ВП ГУ НП у Львівській області було проведено огляд місця події, гаражного приміщення № НОМЕР_2 , яке розташоване по вул. Кульпарківська, 222 у м. Львові, що належить особі яку застрелили, в результаті чого було виявлено та вилучено: патрони калібром 7.62 на 39 із маркуванням 5.39 в кількості 40 штук; патрони калібром 7.62 на 59 із маркуванням 60 в кількості 12 штук; патрони калібром 7.62 із маркуванням 17 в кількості 3 штуки; патрони калібром 7.62 на 59 із маркуванням 188 в кількості 52 штуки; магазин коричневого кольору на наявне маркування «118»; магазин коричневого кольору із маркуванням «1-27»; магазин чорного кольору без номерний.
Вилучені речі описані у п.1 упаковано у спец пакет «Національна поліція» № 4261982;
Вилучені речі описані у п.5-7 упаковано у спец пакет «Національна поліція» № 4330617;
Вилучені речі описані у п.2,3,4 упаковано у спец пакет «Національна поліція» №4386796.
Звертаючись до слідчого судді, слідча та прокурор вважають, що з метою з`ясування обставин справи виникла необхідність у арешті вказаного майна.
У судовому засіданні слідчий СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , клопотання підтримала, пояснення надала аналогічні наведеним у клопотанні, яке просила задовольнити. Підтвердила, що матеріали кримінального провадження перебувають у її провадженні, однак пояснити у звязку з чим, на підставі яких процесуальних джокументів огляд гаража, де було вилучено майно на яке слідча з прокурором просять накласти арешт, не змогла. Слідча також не змогла пояснити, яка кримінальна подія трапилася по вулиці Кульпарківській 222, у гаражі № НОМЕР_2 , що такий оглядався як місце події. Вивчивши зміст протоколу, що долучений до матеріалів кримінального провадження, з нього не вбачається у звязку з чим оглядався гараж який належить батькові померлого (застреленого) , хто відчинив гараж, в якому кримінальному провадженні проводиться даний огляд, зважаючи на те, що огляд проводився з 10 год. 40 хв по 12 год. 50 хв. 16.06.2018 року, а кримінальне провадження зареєстровано у цей же день об 08 год. 42 хв., і слічому ОСОБА_7 достеменно було про це відомо, оскільки він включений у слідчу групу.
Крім того, виходячи із змісту протоколу огляду "так званого місця події " на який покликається слідча з прокурором, відбувся не огляд, а несанкціонований обшук в гаражі, оскільки гараж не був місцем події у даному кримінальному провадженні.
Отже обшук проведено без дозволу ухваленого слідчим суддею, тобто в супереч вимогам , передбаченим ст. ст. 233 - 236 КК Укарїни.
Також у клопотанні не вказно підстави накладення арешту, як це визначено ст. 170 КК України. Клопотання також не відповідає вимогам ст. 171 вказаного закону
У клопотанні не вказані всі фактичні обставини, які встановлювалися органом досудового слідства, і зокрема, що інші слідчі, а саме ОСОБА_8 та та ОСОБА_7 зверталися до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, в уже визначених підозрюваних. Такий дозвіл був наданий слідчим суддею , однак станом на час розгляду вказаного клопотання, не проведений. Отже, дане клопотання про арешт майна, є характерним зловживання слідчим та прокурором своїми процесуальними правами та має на меті арештувати майно, що не має відношення до вбивства ОСОБА_4 , а тим більше до вказаного кримінального провадження.
З огляду на викладене, приходжу до беззаперечного висновку, що вчинення так званих процесуальних дій слідчими у даному криімнальному провадженні, як і пркурором, з яким вони погоджуються, вчинені в супереч вимогам ст. 7-9 КПК України і в першу чергу ст. 13 вказаного Кодексу, згідно з якою, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим кодексом. Таких випадків ні у протоколі огляду ні у клопотанні не наведено, а отже відбулося несанціоноване проникнення у гараж.
Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно п. 1 ч. 2. ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Статтею 98 КПК України, визначено критерії речових доказів. Проте органом досудового розслідування не додано до клопотання про накладення арешту на майно будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним для речових доказів.
Згідно з статтею 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні клопотання слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої злочином, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.
В рішенні ЄСПЛ по справі «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008 р. Судом наголошується, що при вирішенні питання про арешт майна необхідно дотримуватися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Згідно ст. 16 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У ст. 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, вважаю, що слідчим та прокурором не доведено наявності передбачених законом підстав, необхідних для застосування арешту майна, а тому в даному провадженні не вбачається правових підстав для арешту майна, вилучених під час огляду місця події, оскільки такий огляд був нічим іншим, як несанкціонованим обшуком.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 404, 407, 422 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_9