Провадження №1-кп/638/415/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2018

17.07.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, працюючого в Локомотивному Депо «Основа», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого і фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

05.05.2017, приблизно в 18:05 год., ОСОБА_8 знаходився за кермом технічно справного автомобіля «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , який стояв на під`їзній дорозі до буд. №70 по пр. Перемоги в м. Харкові. В подальшому, не переконавшись в безпеці, ОСОБА_7 почав рух і став рухатись заднім ходом; діючи необережно порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»

-п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він в разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»,

і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїздну частину справа наліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого останній був травмований, йому були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я, в вигляді закритого краевого перелому основи 1-ї плюснової кістки лівої стопи.

Порушення п.п. 10.1, 10.9 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з подією і наслідками і виразились в тому, що він, керуючи автомобілем «Ford Fusion», проявив необачність, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався справа наліво по ходу його руху, що спричинило вказані наслідки.

ОСОБА_7 визнав факт наїзду на потерпілого, однак свою вину заперечував, пояснивши що не міг бачити пішохода за припаркованими на проїзджій частині транспртними засобами.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними доказами:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до яких 05.05.2017, приблизно в 18:05 год., він на автомобілі «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_1 , біля буд. №70 по пр. Перемоги в м. Харкові рухаючись заднім ходом наїхав на пішохода ОСОБА_4 який перетинав проїздну частину, внаслідок чого останній був травмований.При цьому він пішохода не міг бачити за припаркованим автомобілями;

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 05.05.2017, приблизно в 18:05 год., він йшов до дому, при перетині проїздної частини внутрібудинкової дороги йго збив автомобіль «Ford Fusion», який рухався заднім ходом.

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.05.2017 р. та схемою до ньго, в якому зафіксовані обставини дорожньотранспортної пригоди, яка сталася на прибудинковій території будинку №70 по пр. Перемоги 05.05.2017;

- даними висновку судово-медичного експерта №708-А/17, відповідно до якого в зв`язку з викладеними подіями 05.05.2017 у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: садна лівої стопи легке тілесне ушкодження, забійно-рвана рана лівої стопи легкі тілесні ушкодження за критерієм короткочасного розладу здоров`я, закритий краєвий перелом основи 1-ї плюсневої кістки лівої стопи ушкодження середнього ступеню важкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, можливо, в умовах зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Найвірогідніше, в момент первинного контакту з автомобілем потерпілий знаходився у вертикальному положенні і був обернутий лівою боковою поверхнею тіла до транспортного засобу. Під час вступу до стаціонару реакція «Алкотест» у ОСОБА_4 негативна. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг самостійно пересуватися;

- даними висновку експерта автотехника від 27.06.2017 №534/17, відповідно до якого, за вихідними даними з показань потерпілого ОСОБА_4 : якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль стояв, то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України і за такої умови мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль рухався, то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України і за такої умови мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль стояв, то в діях водія автомобіля «Ford» ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з подією, що відбулася. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль рухався, то в діях водія автомобіля «Ford» ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з подією, що відбулася.

За вихідними даними з показань свідка ОСОБА_7 : якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль стояв, то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України і за такої умови мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль рухався, то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В такому випадку вирішити питання про те, чи мав технічну можливість водій ОСОБА_7 запобігти ДТП шляхом виконання вимог правил дорожнього руху, немає можливості. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль стояв, то в діях водія автомобіля «Ford» ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з подією, що відбулася. Якщо в момент, коли пішохід почав переходити проїзну частину, автомобіль рухався, то вирішити питання про те, чи є в діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які перебували б в причинному зв`язку з подією, немає можливості.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 70, та схемою до нього, в ході якого ОСОБА_4 на місці події розповів про обставини дорожньотранспртної пригоди;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2017, та схемою до нього, в ході якого ОСОБА_7 на місці події розповів про обставини дорожньотранспртної пригоди.

Доводи обвинуваченого про те, що він не міг бачити потерплого, який з`явився на проїзжій частині несподівано з-за припаркованих транспортних засобів не можуть слугувати підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності, т.я. відповідно до вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України він був зобов`язаний під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху - в разі потреби - звернутися за допомогою до інших осіб.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На підставі викладеного суд, визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що він скоїв злочин невеликої тяжкості; раніше не судимий; до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався; на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не виявлено.

Враховуючи викладене, обставини справи і тяжкість вчиненого злочину, суд приходить до висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з обмеженням волі.

По справi наявнi судовi витрати на залучення експертiв в зв`язку з проведенням судової автотехнічної експертизи №534/17 від 27.06.2017 вартiстю 1186,44 грн. Витрати на залучення експертiв пiд час здiйснення досудового розслiдування пiдлягають стягненню з обвинуваченого.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, в якому він, з урахуванням зміни розміру позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_7 на свою користь на відшкодування майнової (матеріальної) шкоди 7482,78 грн., а також 58171,87 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Обвинувачений визнав заявлений цивільний позов в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, в зв`язку з чим суд задовольняє вказані вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі.
Вимоги потерпілого в частині розміру моральної шкоди обвинувачений не визнав.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції обвинуваченого і потерпілого, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, в: фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
З аналізу доказів, які вивчені судом у кримінальному проваджені, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях, пов`язаних з самим фактом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, понесеного ним фізичного болю від травм, душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він тривалий час проходив курс лікування.
Доказів на підтвердження інших доводів в обгрунтування розміру завданої моральної шкоди потерпілий суду не надав.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 10 000 грн.

ОСОБА_9 і його захисник заявили клопотання про застосування амністії, в якому просили звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання (основного і додаткового) на підставі п. є) ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Вiдповiдно п. «є» ст. 1 Закону України «Про амнiстiю у 2016 роцi», звiльненню вiд вiдбування покарання в видi позбавлення волi на певний строк i вiд iнших покарань, не пов`язаних з позбавленням волi, пiдлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими вiдповiдно до ст. 12 Кримiнального кодексу України, i особи, визнані винними у вчиненнi необережного злочину, який не є особливо тяжким вiдповiдно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, за умови, що вказані особи: на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками записані ОСОБА_9 (батько) і ОСОБА_10 (мати).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого МВМ Дзержинського РВХМУ УМВС України в Харківській області 22.01.2002, ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи, що злочин, вчинений ОСОБА_7 , є злочином невеликої тяжкості; злочин вчинений до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» 07.09.2017; мати обвинуваченого на день набрання чинності вказаним законом досягла 70-річного віку, суд доходить висновку, що ОСОБА_11 може бути звiльнений вiд вiдбування покарання за скоєний злочин.

Долю речових доказiв суд вирiшує вiдповiдно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 66, 67, 85, 86 КК України, п. є) ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 :
- на відшкодування матеріальної шкоди 7482 грн. 78 коп.;
- на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави судовi витрати на проведення судової автототехнічної експертизи №534/17 від 27.06.2017 в сумі 1186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 44 коп.

На підставі ст. 85, ч. 2 ст. 86 КК України, п. є) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», повністю звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_12