УХВАЛА

18 жовтня 2018 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.
В обґрунтуванні клопотання зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0001138 від 22.02.2018, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 194 КК України, яке 30.07.2018 було об`єднано з кримінальним провадженням №0000426 від 07.07.2018.
Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що у період часу з лютого по 17 липня 2018 року ОСОБА_5 організував готування до вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , групою осіб за винагороду та до вчинення даного злочину залучив в якості пособника ОСОБА_7 , якому, зокрема, попередньо повідомив план вчинення вказаного злочину, дані про особу, яку планується вбити та дані про безпосередніх виконавців вчинення даного злочину. У вказаний період часу ОСОБА_7 , діючи згідно розробленого ОСОБА_5 плану вчинення вищевказаного злочину та згідно усних вказівок останнього, з метою реалізації злочинного умислу на здійснення умисного вбивства ОСОБА_6 , систематично забезпечував діяльність з готування до вказаного злочину його безпосередніх виконавців, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зокрема, у вказаний період часу ОСОБА_7 систематично надавав для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 паливно-мастильні матеріали, засоби радіозв`язку, надавав практичні рекомендації, щодо здійснення стеження за ОСОБА_6 з метою його подальшого вбивства, здійснював винайм житла в м. Рівне для проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період здійснення ними готування до вчинення вищевказаного злочину, а також надав для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаряддя вчинення злочину. У результаті готування, ОСОБА_7 вчинено усіх дій необхідних для забезпечення виконання умисного вбивства ОСОБА_6 . ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак, злочин не було скоєно з причини, що не залежали від його волі, так як дії виконавців 17.07.2018 вдалося припинити працівникам поліції на стадії готування.
02.10.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, яке того ж дня у зв`язку з невстановленням місця перебування останнього на території України, вручено його дружині ОСОБА_10 .
Слідчий в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив його задоволити.
Засухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду допускається вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України ,арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0001138 від 22.02.2018, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.14, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 194 КК України, яке 30.07.2018 було об`єднано з кримінальним провадженням №0000426 від 07.07.2018.
02.10.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, яке того ж дня у зв`язку з невстановленням місця перебування останнього на території України, вручено його дружині ОСОБА_10 .
Слід зазначити, що санкція п.6 ч.2 ст.115 КК України в якості основної міри покарання передбачає конфіскацію майна.
З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою позбавлення можливості використовувати вказане майно, розпоряджатися будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вважає клопотання слідчого є обґрунтованим, наведені у ньому обставини свідчать про наявні усі підстави для його задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.170, 171, 173,309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого - задоволити.
Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 .
Виконання ухвали доручити старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_3 ..
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1