Справа № 635/6409/17
Провадження № 1-кп/635/475/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянув у підготовчому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України надійшов від першого заступника Харківської місцевої прокуратури №6 радника юстиції ОСОБА_7 та підсудний Харківському районному суду Харківської області.

Під час підготовчого засідання захисником обвинуваченого заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України з наступних підстав. Так, в обвинувальному акті слідчий та прокурор посилаються на те, що ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 , що суперечить іншим матеріалам справи, які свідчать про те, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені декількома особами. Як вбачається з Витягу з ЄРДР, відомості про вчинення злочину за заявою ОСОБА_3 від 10 липня 2017 року внесені за ч. 2 ст. 125 КК України, тоді як інші документи кримінального провадження, зокрема доручення про проведення досудового розслідування, постанова про призначення групи прокурорів та інші процесуальні документи містять посилання на ч. 2 ст. 186 КК України, жодної інформації про дату зміни кваліфікації витяг з ЄРДР не містить. В матеріалах кримінального провадження міститься довідка КЗОЗ «Мереф`янська центральна районна лікарня», згідно якої потерпілий ОСОБА_3 звернувся до медичного закладу 10 червня 2016 року о 15 годині 10 хвилин, разом з тим відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 , допит проводився у приміщенні Харківського ВП з 14 години 50 хвилин до 15 години 50 хвилин. Також у висновку експерта від 11 серпня 2016 року не визначено питання короткочасності розладу здоров`я, внаслідок спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, крім того, як зазначено у вказаному висновку експерта, експертиза проведена в рамках кримінального провадження №000, що не відповідає номеру ЄРДР за заявою ОСОБА_3 . Вищевказані протиріччя стороною обвинувачення не усунуті. Захисник зазначив, що в порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить відомостей про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зважаючи на те, що у ньому зазначена наявність цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення, що суттєво впливає на право обвинуваченого на повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для можливості реалізації свого права на захист та свідчить про непред`явлення підозрюваному обвинувачення та не набуття ним статусу обвинуваченого. Крім того захисник зазначив, що кримінальне провадження не містить жодної заяви ОСОБА_3 про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ст. 125 КК України, що є порушенням ст. 477 КПК України щодо можливості розпочати кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення на підставі заяви потерпілого. Також, виходячи з обставин справи є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив дії в стані сильного душевного хвилювання, яке виникло раптово внаслідок протизаконних дій з боку потерпілого ОСОБА_3 , який розбив мобільний телефон ОСОБА_5 , що взагалі виключає наявність складу злочину у діях останнього.

Обвинувачений у підготовчому засіданні підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

У підготовчому засіданні прокурор зазначив, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового розгляду немає, підсудність розгляду справи визначена правильно, просив призначити справу до судового розгляду.

Потерпілий підтримав позицію прокурора, просив призначити справу до судового розгляду та зазначив, що захисник взагалі не має право заявляти будь-які клопотання в рамках даного кримінального провадження, доки не буде перевірена законність його участі в якості захисника обвинуваченого та відповідність його діяльності вимогам ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо сумісництва.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
За змістом ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Аналіз змісту зазначених вимог закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду. Разом з тим, обвинувальний акт повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно за ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.

В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 взагалі відсутня його обов`язкова складова, передбачена п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення, в обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 91 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення є обставиною, яка підлягає доказуванню в кримінальному провадженні.
Разом з тим, сторона обвинувачення в порушення вимог ч. 1 ст. 91 КПК України при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в частині мотиву дій обвинуваченого обмежилася загальними фразами щодо раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , місцем вчинення злочину зазначено Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська біля магазину «Пасад», що не є конкретно визначеним місцем злочину в розумінні кримінального закону, оскільки відсутня конкретна адреса місця розташування вказаного магазину із зазначеного вулиці і будинку. Жодних даних щодо неможливості встановлення місця вчинення злочину прокурором не зазначено.

Тобто, стороною обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 не конкретизовано формулювання фактичних обставин з врахуванням всіх виявлених під час досудового розслідування обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, не детально з`ясована та описана подія кримінального правопорушення, мотив та мета дій обвинуваченого, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист.

Всі ці обставини свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому у даному випадку суд погоджується з доводами захисника про те, що обвинувачений буде позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту в судовому засіданні, що є безумовною підставою для повернення акту прокурору в порядку п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України та виконання вимог КПК України з дотриманням права підозрюваного на захист.

На стадії підготовчого провадження судом не розглядаються та не вирішуються питання щодо доведеності вини обвинуваченого, а також щодо достатності зібраних доказів, не вирішується та не з`ясовується питання про кваліфікацію дій обвинуваченого. З цих підстав суд не перевіряє та не приймає доводи захисника про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня заява потерпілого ОСОБА_3 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, на підставі якої порушується кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, а також доводи щодо наявності протирічь в матеріалах кримінального провадження та не надає цим доводам оцінки. При цьому суд зазначає, що такі обставини підлягають перевірці в ході судового розгляду справи шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінювання наданих сторонами кримінального провадження доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Також суд не приймає посилання потерпілого ОСОБА_3 на те, що захисник взагалі не має права заявляти будь-які клопотання в рамках даного кримінального провадження, доки не буде вирішене питання щодо належності його повноважень, оскільки на момент розгляду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у суду відсутні будь-які об`єктивні дані щодо неможливості його участі в підготовчому судовому засіданні в якості захисника обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002778 від 10 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повернути прокурору.

Ухвала суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 12 вересня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1