УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СВ Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 , яка полягає в неповернуті вилученого транспортного засобу, в порядку ст. 303 КПК України,

в с т а н о в и в :

24.09.2018 рокуадвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що він звернувся до старшого слідчого СВ Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 який здійснює досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000635, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.06.2018 року про повернення арештованого автомобіля «Фольксваген Таурег» д.н.з. НОМЕР_1 . На вищевказане звернення 21.09.2018 року заявник отримав повідомлення про відмову в поверненні автомобіля. Позиція слідчого обґрунтована тим, що на вказаний автомобіль ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2018 року накладено арешт, а тому повернути вказаний автомобіль не є можливим. На думку особи, яка подала скаргу, дана відмова є необґрунтованою, безпідставною та незаконною, оскільки володілець автомобіля ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб на майно яких може бути накладено арешт майна. Крім того, потреба в користуванні вказаним автомобілем є негайною в зв`язку з тим, що на утриманні у ОСОБА_4 перебуває двоє неповнолітніх дітей, яких кожен день потрібно доставити до учбових закладів та на лікування у лікарню. Також, ОСОБА_4 особисто працює на двох роботах у м. Вінниці та в м. Іллінці Вінницької області за 70 км. від м. Вінниці, що в свою чергу позбавляє її можливості вчасно прибувати на робоче місце. На підставі викладеного просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 просив скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького районного відділенням поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження №0000635 від 21.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.
21.06.2018 був проведений огляд транспортного засобу марки «VOLKSVAGEN TOUAREG» д.н.з НОМЕР_2 , за результатами якого в порядку ст. 237 КПК України був вилучений вищевказаний автомобіль.

Відповідно до ст. 168 ч. 2 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Наведене свідчить про те, що вищевказаний автомобіль, який був вилучений під час огляду є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 171 ч. 5 абз. 1 клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено.

Відповідно до ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.
Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуто володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.
З матеріалів справи вбачається, що слідчий Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, за результатами розгляду якого було винесено ухвалу суду, якою накладено арешт на майно в кримінальному провадженні № 0000635, а саме: автомобіль марки «VOLKSVAGEN TOUAREG» д.н.з НОМЕР_2 , а також автомобіль «PEUGEOT 206» білого кольору д.н.з. НОМЕР_3 . Дана обставина підтверджується ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2018 року.

21.09.2018 року адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 звернувся до слідчого ОСОБА_5 із запитом, в якому просив повернути вищевказаний автомобіль, однак в поверненні автомобіля марки «VOLKSVAGEN TOUAREG» д.н.з НОМЕР_2 йому було відмовлено про що свідчить лист слідчого Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 21.09.2018 року.
Наведене свідчить про те, що автомобіль марки «VOLKSVAGEN TOUAREG» д.н.з НОМЕР_2 утримується в органах досудового розслідування відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України, тому вимога особи, яка подала скаргу в частині визнати бездіяльності старшого слідчого СВ Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону задоволенню не підлягає.
Що стосується іншої вимоги, а саме скасування арешту накладеного на транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN TOUAREG» д.н.з НОМЕР_2 , вона також задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З листа старшого слідчого СВ Вінницького районного відділенням поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 21.09.2018 року вбачається, що арешт на вищевказаний транспортний засіб був накладений з метою позбавлення права на відчуження, чи спотворення речових доказів іншим чином, а тому повернути вказаний автомобіль є неможливим.
Відповідно до ст. 170 ч. 3 КПК України у випадку, передбаченою ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Наведене свідчить про те, що вищевказаний транспортний засіб, який був вилучений під час огляду, відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому дане майно підлягає накладенню арешту.

Також, судом встановлено, що станом на даний час досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії по розкриттю злочину та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Отже, наведене свідчить про те, що станом на день розгляду справи як стороною захисту не доведено те, що в накладені арешту майна відпала необхідність або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, суд вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна на транспортний засіб здійснювався відповідно до вимог КПК України.
Враховуючи вище викладенні обставини, суд дійшов до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 174, 303, 307 КПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого СВ Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 , яка полягає в неповернуті вилученого транспортного засобу, в порядку ст. 303 КПК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя