Провадження №11-кп/4812/214/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000873 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2018 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга Молдови, громадянина України, який має неповну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (надалі КК України).
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить застосувати відносно нього статтю 69 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 1 вересня 2017 року по день ухвалення вироку 22 червня 2018 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 396 грн. 00 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не погоджуючись з вироком Миколаївського районного суду Миколааївської області від 22 червня 2018 року, вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а саме такі як: утримання неповнолітньої доньки, проживання з батьком, який хворіє серцевою недостатністю, а також перебування в цивільному шлюбі.
Вказує, що судом першої інстанції була допущена помилка в матеріальній шкоді, яка в обвинувальному акті зазначена в сумі 2400 грн., а у вироку 5140 грн.
Зазначає, що свою вину визнає та щиро кається в скоєному.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 1 вересня 2017 року, приблизно о 1 годині, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 перебував біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , побачив на території вказаного домоволодіння мопед «Хонда Діо 35», чорного кольору, який належить ОСОБА_9 . У цей час у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи не зняту та не погашену судимість за злочини, передбачені частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України, та з корисливих мотивів, скористався відсутню господарів на території домоволодіння АДРЕСА_3 , через незачинену на замикаючий пристрій металеву хвіртку, проник на територію вказаного подвір`я та заволодів мопедом «Хонда Діо 35», спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5140 гривень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 370 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за частиною 2 статті 289 КК України, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, яким відноситься до тяжких злочин, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з корисливих мотивів, за місцем проживання характеризується негативно, зареєстрований з батьком, однак за місцем реєстрації не проживає, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті КУ Тарутинської поліклініки з 2001 року, визнав свою вину, на момент інкримінованого злочину страждав та страждає психічним розладом у вигляді розладу психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, епізодичне вживання, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, не встановлення обставин, які обтяжують покарання.

Враховано також і дані досудової доповіді, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами статі 65 КК України, у межах санкції частини 2 статті 289 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апелянта, щодо можливості застосування до нього положень статі 69 КК України є безпідставними.

Так, у відповідності з вимогами статі 69 КК України, підставами призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, суд, при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, має врахувати й особу винного.
При цьому, дані про особу винного мають бути такими, що дають можливість дійти обґрунтованого припущення про те, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є дійсно необхідним і буде достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, зареєстрований з батьком, однак за місцем реєстрації не проживає, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті КУ Тарутинської поліклініки з 2001 року, загальний рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення виявився високий, а рівень ризику небезпеки для суспільства середнім.
Посилання апелянта на те, що він проживає з батьком який хворіє серцевою недостатністю, має на утриманні неповнолітню доньку та перебуває в цивільному шлюбі хоч і не зазначені у вироку, але вони не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та не являються підставою для пом`якшення покарання.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений хоч і зареєстрований з батьком однак за місцем реєстрації не проживає.

Як слідує із матеріалів провадження, сума матеріального збитку завдана потерпілому зазначена одна і таж, як в обвинувальному акті так і у вироку, а тому посилання апелянта щодо суми збитків, не заслуговують на увагу.

Щодо визнання вини та щирого каяття, то судом першої ці обставини були враховані при призначенні покарання, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.
На думку колегії суддів, в матеріалах справи відсутня сукупність позитивних даних про особу обвинуваченого, які б разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, давали підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: