АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0001311 від 22.08.2017 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу правової допомоги управління правової допомоги та екстрадиції Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на речі, предмети і документи, які було виявлено та вилучено 14.12.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку в житлі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність підстав для арешту майна з метою забезпечення доказів у зв`язку з визнанням слідчим вилученого майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини не виключають необхідності дотримання вимог ч.5 ст.171 КПК України щодо звернення у визначений законом строк до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Також, слідчий суддя взяв до уваги відсутність даних про повернення прокурором зазначеного майна власнику на виконання ухвали слідчого судді від 17.01.2018 та відсутність даних, на підтвердження доводів слідчого про наявність у вилученого майна ознак згідно ст.98 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішення, прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання орану досудового розслідування.

Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, через не дослідження всіх суттєвих обставин, та істотних порушень вимог закону. Вказує, що повернення майна особам, які у кримінальному провадженні не підтвердили свій статус володільців майна, неприпустиме, а отже, рішення суду є необґрунтованим.

Також зазначає, що не буде досягнута мета кримінального провадження, якою є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані речі, предмети і документи, що було виявлено та вилучено 14.12.2017 під час проведення обшуку. Повернення вилученого майна його володільцям, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, може призвести до наслідків, передбачених ч.11 ст170 КПК України, оскільки до таких дій можуть вдатися особи, у яких воно було вилучено, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заслухавши думку представника власника майна щодо законності рішення слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2017 під № 0001311 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, за фактами легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, акціонерами та службовими особами компанії «JaspenCapital Partners Limited».Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

14.12.2017 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.11.2017 було проведено обшук в житлі акціонера компанії «Jaspen Capital Partners LimitedСупраньонока А.П., за адресою: м.Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 7-б кв. 51, під час якого були вилучені речі та документи.

30 січня 2018 року прокурор відділу правової допомоги управління правової допомоги та екстрадиції Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення вилучене на майно, а саме: телефонну книгу, роздруковану на аркушах паперу формату А4 із номерами телефонів та контактами осіб, на 10 арк.; планшет чорного кольору марки «SAMSUNG» ІМЕІ: НОМЕР_1 , s/n : НОМЕР_2 001CGH 32Gb; ноутбук темно-сірого кольору марки «ASUS» з написами VOCX26P18526C CN:0840 та ID: MSQ8265NG, ІС: 3568-A8265NG; ноутбук чорного кольору марки «Lenovo Think Pad» s/n R9-OBAB7K 14/11. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою запобігання ризикам у вигляді приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, перетворення, використання, передачі, пересування та відчуження цього майна.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року в задоволенні вказаного клопотання прокурора було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки прокурором не дотримано вимог ч.5 ст.171 КПК України.
Таке рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя не дотримався належним чином вимог КПК України щодо розгляду клопотання про арешт майна.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 - 173 КПК України слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, і накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У відповідності до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

10.01.2018 старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_9 було винесено постанову про визнання речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0001311 в якості речових доказів речі, предмети і документи, які було виявлено та вилучено 14.12.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку в житлі ОСОБА_8 .
Прокурором надано до клопотання докази, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені речі підлягають збереженню, оскільки є предметами протиправних дій та зберегли на собі сліди злочину і містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлені під час кримінального провадження. В протилежному випадку не буде досягнуто мети кримінального провадження.

Разом з тим, відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо такий арешт накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Враховуючи вказане, наявність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок орану досудового розслідування про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, надає слідчому судді можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу.
Крім того, колегія судів, перевіривши матеріали судового провадження, вважає, що ці матеріали містять достатньо даних, які свідчать про необхідність накладення арешту на вилучені речі та документи, а також про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості настання непоправних наслідків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, органу досудового розслідування було надано дозвіл на обшук приміщення в якому мешкає ОСОБА_8 з можливістю вилучення, зокрема електронних носіїв інформації. Під час допиту ОСОБА_8 в якості свідка 22.12.2017 року, останній не надав слідчому дані про паролі доступу до вилучених у нього електронних носіїв інформації.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

На підставі приведених вище обставин, які свідчать про неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу правової допомоги управління правової допомоги та екстрадиції Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на речі, предмети і документи, які було виявлено та вилучено 14.12.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку в житлі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу правової допомоги управління правової допомоги екстрадиції Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на речі, предмети і документи, які було виявлено та вилучено 14.12.2017 року під час проведення санкціонованого обшуку в житлі ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:

- телефонну книгу, роздруковану на аркушах паперу формату А4 із номерами телефонів та контактами осіб, на 10 арк.;
- планшет чорного кольору марки «SAMSUNG» ІМЕІ: НОМЕР_1 , s/n : НОМЕР_3 ;

- ноутбук темно-сірого кольору марки «ASUS» з написами VOCX26P18526C CN:0840 та ID: MSQ8265NG, ІС: 3568-A8265NG;

- ноутбук чорного кольору марки «Lenovo Think Pad» s/n R9-OBAB7K 14/11..
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1365/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1