Справа № 192/515/18
Провадження № 1-кп/192/155/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000091, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Звонецький Хутір Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований АДРЕСА_1 , мешкав в АДРЕСА_2 , на даний час перебуває в ДУ «Дніпропетровська УВП №4», має неповну середню освіту, не працює, не одружений, не військовозобов`язаний, раніше судимий:

- 11 жовтня 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.162, ст.75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 04 квітня 2018 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 30 липня 2018 року за ч.3 ст.297, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі вирок не набрав законної сили,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року за ч.1 ст.162, ст.ст.75,76 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, а також вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину в лютому 2017 року, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 в жовтні 2017 року, в другій половині дня, більш точної дати та часу під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, керуючись злочинним умислом направленим на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов до житлового будинку АДРЕСА_3 , де біля під`їзду №3 вказаного будинку повторно, таємно здійснив крадіжку велосипеду «Україна» темно-синього кольору, який належить ОСОБА_6 , вартістю 600 гривень. З викраденим з місця вчинення злочину зник. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне викрадення чужого майна з корисливих спонукань, з метою особистої наживи, в жовтні 2017 року в другій половині дня, більш точної дати та часу під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, прийшов до території відокремленого підрозділу Василівської філії І-ІІ ступенів КЗО «Солонянської ЗШ №1 І-ІІІ ступенів (опорний заклад) Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, яка знаходиться в с.Василівка, по вул.Стремського, буд.5 Солонянського району Дніпропетровської області, звідки повторно таємно здійснив крадіжку велосипеду «Аіст» світло-зеленого кольору, який належить ОСОБА_7 , вартістю 525 гривень 00 копійок. З викраденим з місця вчинення злочину зник. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 525 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчинених ним злочинів.

В судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2017 року в другій половині дня він прийшов до житлового будинку АДРЕСА_3 , де біля під`їзду №3 вказаного будинку викрав велосипед «Україна» темно-синього кольору, який належить ОСОБА_6 . Також в жовтні 2017 року в другій половині дня він прийшов до території відокремленого підрозділу Василівської філії І-ІІ ступенів КЗО «Солонянської ЗШ №1 І-ІІІ ступенів (опорний заклад) Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, яка знаходиться в с.Василівка, вул.Стремського, буд.5 Солонянського району Дніпропетровської області, звідки викрав велосипед «Аіст» світло-зеленого кольору, який належить ОСОБА_7 . Велосипеди він потерпілим не повернув.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. З`ясувавши думку учасників судового провадження суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілих з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, повторно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явлених в обвинуваченні злочинів є повторність вчинення крадіжок.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?,75 КК України відсутні.

Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив два кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів і покарання йому слід призначити за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення до постановлення судом вироку від 04 квітня 2018 року, який набрав законної сили 05 травня 2018 року та призначити йому покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні ухвалою від 06 червня 2018 року був тимчасово залишений в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» Міністерства юстиції України для можливості його конвоювання до суду (а.с.35), тому в строк призначеного покарання слід зарахувати зазначений період.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 березня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 02 березня 2018 року по 26 вересня 2018 року з розрахунку день за день.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити потерпілим.

Головуючий: суддя ОСОБА_1