Справа № 398/2023/16-к
УХВАЛА

11 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002924 від 03.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 12 липня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, оскільки такий термін спливає 12 липня 2018 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, оскільки продовжують існувати ризики кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_5 раніше судима за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що вказує на схильність до вчинення злочинів. За таких обставин прокурор просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 термін перебування під вартою на строк 60 днів.

Обвинувачена та її адвокат вирішення даного питання залишили на розсуд суду. При цьому адвокат обвинуваченої зазначив, що відносно ОСОБА_5 винесено вирок іншим складом суду, який переглядається судом апеляційної інстанції, за цих обставин не заперечив щодо продовження терміну перебування обвинуваченої під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката та обвинуваченої, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, виходячи із такого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною першою ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини. Так рішенням ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України» зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого вона обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої та існування ризиків кримінального провадження.
Судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше судима, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, маючи не зняту і не погашену судимість. Разом з цим, судом взято до уваги, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, а саме те, що обвинувачена до затримання не працювала, не мала стабільного джерела доходу та постійного місця проживання, неодружена, що свідчить про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від суду та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд прийшов до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Крім цього, наявність ризиків кримінального провадження передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

З метою виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 08 вересня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 08 вересня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1