КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/905/18
Провадження № 1-кп/534/148/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю:

секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000363 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южноукраїнська Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

27 січня 2018 року, у нічний час доби, з метою вчинення крадіжки ОСОБА_9 прибув до дачної ділянки АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_9 , за допомогою металевого ножа, віджав металопластикове вікно та проник до вказаного дачного будинку, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належні потерпілій ОСОБА_6 електричний аерогриль марки «Desk», вартістю 1500 грн., електроплитку марки «Desk», вартістю 500 грн., та електрообігрівач, вартістю 1000 грн.

Викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, заподівши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди загальною сумою 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

06 лютого 2018 року, у нічний час доби, з метою вчинення крадіжки, ОСОБА_9 прибув до дачної ділянки АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , за допомогою дерев`яної драбини, піднявся на терасу вказаного дачного будинку, після чого розбив шибку та проникнувши всередину, умисно, таємно, з корисливої мети, повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 водяний насос, вартістю 200 грн., електроплити з двома конфорками, вартістю 100 грн., електричний подовжувач довжиною 25 метрів, вартістю 200 грн.

Викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди загальною сумою 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

12 квітня 2018 року, у нічний час доби, з метою вчинення крадіжки, ОСОБА_9 прибув до дачної ділянки АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_9 , за допомогою металевого прута, віджав двері підсобного приміщення, що розташоване на вказаній дачній ділянці, та проникнувши всередину умисно, таємно, з корисливої мети, повторно викрав належні потерпілій ОСОБА_8 кутову шліфувальну машинку марки «Craft-Tec», вартістю 1000 грн., бензопилу марки «Карпати БП-4500», вартістю 2500 грн., електричну пилу марки «Startex», вартістю 1700 грн. та мотокосу марки «Ворскла», вартістю 500 грн.

Викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди загальним розміром 5700 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що встановлені судом злочини вчинив так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого майна та його вартість не заперечував. Додатково показав, що викрадене майно продав через ломбард, а отримані від цього кошти витратив на власні потреби. Скоєне пояснював відсутністю постійної роботи та інших стабільних джерел для існування.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили в судовому засіданні, що зловмисник проникав до належних їм приміщень у спосіб, зазначений в мотивувальній частині вироку, та викрав перелічене у вироку майно.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_9 пред`явлено цивільні позови про відшкодування майнової шкоди та компенсації моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення злочину. Вимоги за заявленими цивільними позовами в частині майнової шкоди вмотивовані потерпілими вартістю викраденого і не повернутого їм майна, а частині моральної шкоди заподіяними душевними хвилюваннями, пов`язаними із проникненням сторонньої особи у їх володіння та викраденням належного їм майна.

Так, потерпіла ОСОБА_6 прохає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 3000 грн. та 1000 грн. компенсації моральних збитків (а.с.14). Потерпілою ОСОБА_8 порушено питання про стягнення з обвинуваченого 5700 грн. завданої майнової шкоди та компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн. (а.с.15).

Обвинувачений ОСОБА_9 цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнав повністю та пояснив, що має намір у майбутньому відшкодувати завдану їм шкоду.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що завдану злочином шкоду йому не відшкодовано, проте цивільний позов до обвинуваченого ним не пред`являвся.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 та цивільних позовів, думку прокурора та потерпілих, думку самого обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні трьох кримінальних правопорушень проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, як так як він вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднані з проникненням до житла та іншого приміщення.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначених ст.ст.1166 та 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на викладене та враховуючи повне визнання обвинуваченим позовних вимог потерпілих, цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу на те, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 1000 грн. відповідає засадам розумності та справедливості, враховує також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої шкоди за рахунок наявного у нього майна.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем постійного проживання скарг на його поведінку не надходило. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 постійного місця роботи не має, суспільно корисною діяльністю не зайнятий. З його слів ОСОБА_9 не одружений, від попереднього шлюбу має неповнолітню дитину сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із колишньою дружиною та перебуває виключно на її утриманні.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_9 визначено високий рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, проте, як вбачається із змісту цієї доповіді, згаданий висновок зроблено лише з тих підстав, що ОСОБА_9 не з`явився за викликом уповноваженої особи органу пробації. (а.с.38). При цьому джерелами інформації для доповіді зазначено лише відомості про відсутність судимості у обвинуваченого, характеристика за місцем проживання про відсутність на нього скарг та ухвала суду про необхідність підготовки досудової доповіді, яка, до речі, не містить будь-якої інформації, що характеризує особу ОСОБА_9 . Оцінки небезпеки обвинуваченого суспільству органом пробації взагалі не надано.

З огляду на викладене та враховуючи, що досудова доповідь за своїм змістом є формальною та належно не вмотивованою, суд, не приймає викладені в ній негативні для обвинуваченого висновки уповноваженої особи органу пробації, при прийнятті судового рішення про міру покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, особу обвинуваченого та положення ст.50, ч.2 ст.65 КК України, суд враховуючи суспільну небезпечність вчинених злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком, наближеним до мінімального.

Тільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на те, що за змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду і про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

В ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений раніше не засуджувався, вчинив три тяжкі злочину проти власності, проте щиро покаявся та сприяв досудовому розслідуванню, враховую думку потерпілих, які на суворому покаранні не наполягали, суд вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані щодо обвинуваченого при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 КК України, зможуть забезпечити його виправлення без відбування реального покарання.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 в якості причин його злочинної діяльності зазначив відсутність у нього постійного місця роботи та стабільних джерел для існування.

Тому, окрім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, суд, із урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 є покладення на нього додатково обов`язку щодо працевлаштування.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід не обирався, тому враховуючи його особу, обставини вчинення кримінального правопорушення, його належну процесуальну поведінку та відсутність визначених ст.177 КПК України ризиків,суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 3000 грн. та 1000 грн. компенсації моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 5700 грн. та 1000 грн. компенсації моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Після проголошення вироку, учасники судового провадження мають право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1