Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/2786/2018 Справа №641/6344/18
УХВАЛА
06 вересня 2018 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час обшуку від 04.09.2018 а саме, саморобний вибуховий пристрій виготовлений з корпусу гранати ВОГ 17 та запалу типу УЗРГМ -2.
Слідчий посилається на те, що є достатні підстави вважати, що дані предмет може бути знищено, реалізовано або змінено його місце зберігання, і тому для збереження речового доказу виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2018, близько 01.30, ОСОБА_5 знаходився неподалік входу до продуктового магазину «Посад», за адресою: м. Харків, Жасминовий бульвар, 14 В, де в нього раптово виник на ґрунті особливо неприязних відносин конфлікт з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В ході конфлікту ОСОБА_5 побіг у сторону будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побігли за ним, в ході чого ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на спричинення смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 використовуючи спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи при собі кустарно виготовлену гранату, кинув її у сторону ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та в результаті її вибуху ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді осколочних поранень нижньої третини правої гомілки та п`ятого пальця правої кісті. Таким чином, своїми противоправними діями, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на спричинення смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб, однак з причин, що не залежали від його волі не зміг довести свій злочинний намір до кінця.
В ході досудового розслідування встановлено особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому в подальшому виписано протокол затримання згідно зі ст.208 КПК України, внаслідок затримання останнього після вчинення кримінального правопорушення.
04.09.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115КК України.
Під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 пояснив, що тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігає невстановлену кількість інших вибухових предметів привезених з Луганської області.
04.09.2018, в період часу з 21.10 до 22.40 год., під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 був виявлений та вилучений саморобний вибуховий пристрій виготовлений з корпусу гранати ВОГ 17 та запалу типу УЗРГМ -2.
Постановою від 05 вересня 2018 року, зазначене вилучене майно приєднано до матеріалів кримінального провадження та визнано як речовий доказ.
В судове засіданні слідчий не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі.
Підозрюваний в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
За п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи те, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене майно.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час обшуку від 04.09.2018 у ОСОБА_5 майно, а саме:
саморобний вибуховий пристрій виготовлений з корпусу гранати ВОГ 17 та запалу типу УЗРГМ -2.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1