Категорія: ч.3 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , непрацюючого, з середньою освітою, не одруженого, грузина, гр. Республіки Грузія, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасовано та останнього негайно звільнено з-під варти в залі суду.
Зараховано в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 час його перебування під вартою, а саме з 23 жовтня 2017 року по 29 грудня 2017 року включно.
Вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 22.10.2017 року близько 20.30 год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відчинення невстановленим способом передніх лівих дверей автомобіля марки «Hyundai Accent», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 23 та був зачинений на охоронну сигналізацію, проник до його салону, звідки викрав грошові кошти в сумі 300 грн. та флеш-накопичувач об`ємом 32гб., вартістю 300 грн., після чого був викритий ОСОБА_10 , який в той момент знаходився на задньому сидінні автомобіля. Усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, викриті ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 залишив транспортний засіб та зник з місця злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 600 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, вважає даний вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не надано належної оцінки та не в достатній мірі враховано той факт, що обвинувачений хоча раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проте вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальна міра покарання за який передбачена у виді 8 років позбавлення волі. Крім того, обвинувачений являється громадянином іншої держави, міцних соціальних зв`язків, місця роботи та постійного місця проживання на території України немає, збитки потерпілій фактично не відшкодовував, що свідчить про те, що останній перебуваючи на волі може продовжувати займатись злочинною діяльністю та вчиняти нові злочини. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу просили відхилити, а вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними із проникненням у сховище, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України є правильною і також не оскаржується.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_7 вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання на території України, завдані збитки потерпілій відшкодовані повністю, остання претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, не настоює на суворій мірі покарання та просить не позбавляти його волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення мінімального покарання за ч.3 ст.186 КК України та про можливість звільнення обвинуваченого в даному конкретному випадку від його відбуття на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.
На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляції, суд не вбачає.
Доводи прокурора, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: