Справа №635/3783/18
Провадження №1-кп/635/790/2018

19 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У 2017 році більш точні дата та час під час судового розгляду не встановлені, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу колишнього полігону в місті Балаклея Харківської області, знайшов корпус ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 та банку з бездимним піроксиліновим рушничим порохом марки "Сільвер". Після чого, розуміючи, що знайдені речі належать до зарядів вибухової речовини та вибухових речовин, маючи умисел на їх незаконне придбання, носіння та зберігання, переніс зазначені речі за місцем свого мешкання, де незаконно зберігав у дерев`яній тумбоці.
03 квітня 2018 року приблизно о 07.00 годині зазначені речі були виявлені та вилучені під час обшуку, проведеного працівниками Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
31 травня 2018 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області та ОСОБА_4 було укладено угоду про винуватість, згідно з якою останній визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.
Згідно з умовами вказаної угоди, сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме - за ч.1 ст.263 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, з можливістю застосування вимог ст.75 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про винуватість, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно зі ст.314 КПК України при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про винуватість дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому визначене в угоді покарання.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення за ст.263 ч.1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, шкода заподіяна лише інтересам держави. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.263 ч.1 КК України.
Судом встановлено, що укладання угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з"ясовано, що учасники процесу повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про винуватість, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про винуватість.
Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 377, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про винуватість, укладену 31 травня 2018 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
У відповідності з вимогами ст.75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.
У відповідності з вимогами ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти діб зі дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1