Постанова
Іменем України

22 травня 2018 року

м. Київ
справа № 742/1515/16-к
провадження № 51-3417км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу в розмірі чотириста п`ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7 055 грн.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області без задоволення.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватими та засуджено за незаконне придбання, зберігання з метою збуту, незаконне пересилання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних засобів та психотропних речовин.
Так, ОСОБА_7 у невстановлений час з неустановленого джерела придбав та в подальшому зберігав з метою збуту полімерну пляшечку з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим, загальною масою 0,065 г та полімерний шприц ємністю 2 мл з психотропними речовинами, обіг яких обмежено амфетамін та метамфетамін, масою в перерахунку на суху речовину 0,00028 г та 0,01967 г, відповідно, які 14 березня 2016 року, знаходячись у відділенні «Нової Пошти» за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 124 В, відправив у посилці на ім`я одержувача ОСОБА_8 .
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив доводи прокурора та визнав призначене ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи касаційної скарги і просив скасувати ухвалу апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 висловили позицію про необґрунтованість касаційних вимог й законність судових рішень.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 307 КК в касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів скарги про незаконність ухвали апеляційного суду, що призвело до призначення надмірно м`якої міри покарання, то Верховний Судвважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував особу винного, який є особою молодого віку, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має сім`ю та постійне місце проживання, на обліку в нарко- та психдиспансерах не перебуває. При цьому, суд зважив на відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, якими визнав: щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, мізерний розмір збутих наркотичних та психотропних речовин, відсутність шкоди та наслідків від злочину, наявність на утримання малолітньої дитини. З огляду на це, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК, зазначивши, що наведені обставини у їх сукупності утворюють законні підстави перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч. 2 ст. 307 КК, у виді штрафу, проте яке слід відбувати реально, завдяки чому буде досягнута мета покарання.
З огляду на все це, апеляційний суд, ураховуючи принцип індивідуалізації покарання, погодився із висновком місцевого суду щодо можливості перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст. 69 КК. При цьому, апеляційний суд навів мотиви прийняття такого рішення, зазначивши про відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги прокурора.
Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване, є справедливим, а покарання необхідним і достатнім.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог закону, його ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК і не містить підстав, передбачених ст. 438 КПК, для її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3