Справа №487/5383/18 12.09.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про арешт майна,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник власника майна
адвокат ОСОБА_5
власник майна ОСОБА_8

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль марки Chrysler 300C державний номерний знак НОМЕР_1 .
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2018 року, клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 про арешт майна - задоволено.
Накладено арешт на автомобіль марки Chrysler 300C, 2006 р.в. номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та визначено місцем його зберігання Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: вул.. Біла, 44, м. Миколаїв.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, під час ухвалення рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що слідчим суддею не розглядалось питання щодо можливості використання арештованого майна як доказу у кримінальному проваджені, не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказує, що прокурором не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном.

Звертає увагу, що в ухвалі слідчого судді не зазначено жодних доказів, які б доводили про вчинення злочину за ч.3 ст.190 КК України та не з`ясовано питання про можливий розмір шкоди, завданої злочином та наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала.

Зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без виклику власника майна чи його представника, копія ухвали не направлялась власнику майна, про оскаржувану ухвалу ОСОБА_6 дізнався лише 05 вересня 2018 року після вилучення транспортного засобу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

16.08.2018 року прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 20.03.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0001104, ініціював перед слідчим суддею клопотання, в якому просив накласти арешт на автомобіль Chrysler 300C, 2006 р.в. номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та просив визначити місцем зберігання арештованого майна Заводський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за адресою: вул.. Біла, 44, м Миколаїв.
Слідчий в обґрунтування клопотання про накладення арешту на вказане майно, вказав, що автомобіль марки Chrysler 300C, 2006 р.в. номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль марки Chrysler 300C, 2006 р.в., слідчий суддя зазначив про те, що є достатні підстави вважати, що вище вказаний автомобіль, відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 та власника майна ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі постановлення ухвали слідчим суддею без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, власник майна ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не повідомлялись судом про час та дату розгляду клопотання прокурора та не були присутні у судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про арешт майна, копія ухвали їм не направлялась.

В апеляційній скарзі представник власника майна вказує, що йому стало відомо про прийняте слідчим суддею рішення під час вилучення арештованого майна тобто 05.09.2018 року.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 17.08.2018 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не був пропущений.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Слідчим відділом Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 20.03.2018 року внесено до ЄРДР за №0001104 із попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману чужим майном у великих розмірах, а саме транспортними засобами, належними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до отриманих відомостей 20.03.2018 року у Миколаївському ТЦС МВС № 4841 відбулась перереєстрація на ОСОБА_6 автомобіля марки Chrysler 300C, 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору комісії № 6726/18/014496 від 20.03.2018 року між ТОВ «М.В.Л. Груп» і ОСОБА_9 , та договору купівлі продажу транспортного засобу № 6726/18/014496 від 20.03.2018 року між ТОВ «М.В.Л. Груп» і ОСОБА_6 , укладеним у м. Рівне. Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_9 20.03.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділені ЛШМД м. Миколаєва.
Зважаючи, що на викладене на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тому слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, відповідно до положень статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно є предметом злочину, воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, може бути передано або відчужено, тому арешт на це майно слідчим суддею накладено відповідно до вимог закону, за наявності для цього достатніх правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 376, 170, 171, 173 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль марки Chrysler 300C, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді