Справа № 629/4690/17
Номер провадження 1-кп/629/164/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002490 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.02.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 14 листопада 2017 року, близько 21:00 години, зайшов до приміщення ДЮСШ «Юність», розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, пров. Соборності, б. 1, з метою знайти там свого молодшого брата. Виходячи з приміщення ДЮСШ, ОСОБА_3 помітив на столі, в холі приміщення, планшет марки «Samsung GALAXY» моделі SM T110 NLYASIK», вартістю 1077 гривень з картою пам`яті micro SD об`ємом на 2Gb, вартістю 35 гривень, який належить ОСОБА_6 , поставлений нею на підживлення. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник умисел на вчинення відкритого викрадення вказаного планшету. В подальшому, реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите повторне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, ОСОБА_3 відразу повернувся до приміщення ДЮСШ та незважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_6 знаходилась в кількох метрах від столу, на якому лежав її планшет, ухопив рукою цей планшет не зважаючи на вимоги потерпілої ОСОБА_6 залишити їй її майно, ОСОБА_3 з викраденим майном зник з місця злочину, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1112 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 14.11.2017 року, під час пошуку молодшого брата, він зайшов до приміщення ДЮСШ «Юність», де побачив на столі планшет, який стояв на підживленні. Він вирішив його викрасти, схопив планшет і зник з ним, хоча потерпіла вимагала повернення планшета. Розпорядився ним на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності його позицій, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, має середню спеціальну освіту, не одружений, військовозобов`язаний, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення/обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільним застосування наступних заходів: контроль за поведінкою за місцем проживання особи, застосування соціально-виховних заходів.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.02.2018 року був засуджений за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Так, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України в листопаді 2017 року, тобто до постановлення вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 28.02.2018 року, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання працівниками поліції, тобто з 14.11.2017 року, згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.11.2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 14.11.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та піддати його покаранню у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, визначивши ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити раніше обраний у виді тримання під вартою (ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.11.2017 року).

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 14.11.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній на теперішній час, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 14.11.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертиз № 5299 від 28.11.2017 в розмірі 395 гривень 48 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 899998, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова, банк отримувача Казначейство України (ЕАП)).

Речовий доказ по справі:

- планшет марки «Samsung GALAXY» моделі SM T110 NLYASIK», який належить потерпілій ОСОБА_6 та переданий їй на відповідальне зберігання під розпису - залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1