Дата документу Справа № 336/7164/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/7164/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1081/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, без освіти, непрацюючого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 1985 року за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 13 листопада 1990 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 1991 року за ст.17 і ч.3 ст.140 КК України 1960 року до одного року позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 1992 року за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 1997 року за ч.2 ст.187 КК України 1960 року до одного року позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 25 квітня 1997 року, у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 1998 року за ч.1 ст.229-1 КК України 1960 року до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 7 липня 2000 року, у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію»;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2002 року за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 19 березня 2003 року, у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2008 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.ч.2, 3 ст.186, ч.2 ст.307 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 11 липня 2013 року, у зв`язку з відбуттям покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено: за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.187 КК України; за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі 5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-УП від 21 листопада 2015 року зараховано в строк покарання ОСОБА_6 строк його перебування в умовах попереднього тримання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в періоди з 10 серпня 2015 року по 8 серпня 2016 року включно і з 7 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 10200 гривень, моральної шкоду в розмірі 2000 гривень, на користь ОСОБА_11 - 3000 гривень, на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3346 гривень 86 копійок.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та на підставі ст.72 КК України зарахувати йому в строк покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 10 серпня 2015 року по 08 серпня 2016 року та з 07 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно зарахував йому строк попереднього ув`язнення по 20 червня 2017 року. Крім того, просить застосувати відносно нього ст.4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання, у зв`язку з відбуттям більше половини призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 також просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та на підставі ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому в строк покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 10 серпня 2015 року по 08 серпня 2016 року та з 07 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно зарахував обвинуваченому строк попереднього ув`язнення по 20 червня 2017 року. Крім того, просить застосувати відносно обвинуваченого ст.4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання, у зв`язку з відбуттям більше половини призначеного покарання. Також просить повернути розмір внесеної застави у сумі 36540 гривень обвинуваченому ОСОБА_6 , в порядку ст.182 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч.1 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років; за ч.2 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч.2 ст.309 - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.2 ст.307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна. Покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, призначити шляхом часткового складання покарання - остаточно у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного майна.

В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.65 КК України, з причин того, що суд першої інстанції при постановленні вироку не в повній мірі врахував ступень тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особу останнього. Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 скоїв ряд епізодів тяжких кримінальних правопорушень за ч.2 ст.187 і ч.2 ст.307 КК України. Крім того, він визнаний винним у вчиненні великої кількості епізодів кримінальних правопорушень за ст.ст.185,186 КК України. На думку прокурора, фактично постійне вчинення злочинів обвинуваченим стало способом його життя та отримання коштів для існування. До того ж обвинувачений раніше вже 7 разів засуджувався за вчинення злочинів як проти власності, так і у сфері незаконного обороту наркотичних засобів. Прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді був звільнений з-під варти під заставу. Проте, останній продовжив здійснювати злочинну діяльність. Також прокурор звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 вчиняв злочини переважно відносно осіб похилого віку, які не могли надати йому опору. Крім того, обвинувачений не розкаявся, намагався ввести суд в оману щодо фактичних обставин провадження, будь-яких заходів до відшкодування шкоди потерпілим ним не вжито.

Згідно з вироком суду, 07 серпня 2015 року ОСОБА_6 , керуючись умислом на незаконні придбання і зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб метадон вагою не менше 0,0543 г в полімерному згортку, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.

В цей же день, а саме: 07 серпня 2015 року, близько 18 години 50 хвилин, обвинувачений, керуючись умислом на незаконний збут наркотичного засобу, біля будинку №69 по вул.Типографічній в м.Запоріжжі збув зазначений засіб за 500 гривень особі, яка у встановленому законом порядку проводила оперативну закупку.

Окрім наведених епізодів незаконних дій з наркотичними засобами, обвинувачений незаконно зберігав при собі наркотичний засіб кокаїн масою 0,0359 г, розміщений у двох полімерних згортках, в яких його маса становила 0,1742 г та 0,2624 г, виявлений і вилучений у нього в правій задній кишені брюк в ході обшуку під час його затримання за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України, яке (затримання) мало місце близько 17-00 години 05 хвилин 10 серпня 2015 року біля будинку АДРЕСА_2 .

Обвинувачений вчинив також три епізоди таємних викрадень чужого майна, поєднаних з проникненням до житла, за таких обставин.

В період часу з 17-00 години 9 квітня 2015 року до 20-00 години 10 квітня 2015 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, з приміщення будинку АДРЕСА_3 , куди він проник шляхом виставлення скла з віконної рами, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_12 . DVD програвач «LG DK 673 X» вартістю 350 гривень, музичний центр «LG FB-166» вартістю 533 гривень 33 копійки.

Описаними діями потерпілому ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду у сумі 833 гривень 33 копійки.

Між 07-00 годиною та 17 годиною 30 хвилинами 13 травня 2015 року ОСОБА_6 , керуючись умислом на крадіжку, в будинку АДРЕСА_4 , куди він проник шляхом розбиття віконного скла, таємно заволодів плазмовим телевізором «LG 32 LB 56» вартістю 6670 гривень 54 копійки, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у зазначеній сумі.

Продовжуючи вчинення злочинних посягань проти чужої власності, в проміжок часу між 09 годиною 20 хвилинами і 12 годиною 45 хвилинами 11 липня 2015 року обвинувачений з умислом на таємне викрадення чужого майна через незачинене вікно проник в будинок АДРЕСА_5 , де скоїв крадіжку комп`ютерного системного блоку «EVEREST» вартістю 500 гривень, фотоапарату «Samsung PL-120» вартістю 500 гривень, планшету «ASSISTANT-104» вартістю 516 гривень 67 копійок.

Описаними діями потерпілій ОСОБА_14 спричинено майнову шкоду у сумі 1516 гривень 67 копійок.

Поряд з описаними кримінально караними діяннями обвинувачений протягом вказаного періоду вчинив кілька відкритих заволодінь чужим майном та розбійних нападів.

Так, об 11 годині 30 хвилин 16 травня 2015 року біля будинку № 94 по вул. Толстого в м. Запоріжжі ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_15 , що виразилось у поштовху потерпілої, який призвів до її падіння, відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном «Nokia Lumia 630».

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду в розмірі 1500 гривень.

Об 11 годині 20 хвилин 25 травня 2015 року біля будинку №14 по вул.Дунайській в м. Запоріжжі ОСОБА_6 , керуючись умислом на грабіж, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_16 , що виразилось в утриманні потерпілої за голову, відкрито заволодів належними потерпілій сережками із золота вартістю 2500 гривень.

03 червня 2015 року, приблизно о 13-00 годині, обвинувачений, з метою відкритого викрадення чужого майна, на першому поверсі в четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_6 застосував до потерпілої ОСОБА_17 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, штовхнувши потерпілу в груди, що зумовило падіння потерпілої і спричинивши їй близько восьми ударів по тулубу, і відкрито заволодів двома сережками із золота у формі латинської літери «D», які зірвав з вух потерпілої.

Описаними діями потерпілій спричинено майнову шкоду в сумі 1853 гривень 20 копійок.

Близько 13-00 години 10 червня 2015 року ОСОБА_6 біля кабіни ліфту на першому поверсі третього під`їзду будинку №159 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі зірвав з вух потерпілої ОСОБА_18 , до якої підійшов зі спини, дві сережки із золота, спричинивши потерпілій майнову шкоду у сумі 918 гривень 92 копійки.

14 червня 2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, обвинувачений, керуючись умислом на грабіж, біля будинку № 5 по вул. Бочарова в м.Запоріжжі підійшов зі спини до потерпілої ОСОБА_19 та зірвав з її шиї ланцюг із золота з підвісом із золота у вигляді хреста із зображенням розп`яття вартістю 682 гривень 88 копійок. Після того, як потерпіла спіткнулася і впала, обвинувачений зірвав з її вух сережки із золота вартістю 1365 гривень 75 копійок.

Загальна вартість спричиненої потерпілій ОСОБА_19 шкоди становить 2731 гривень 51 копійка.

15 липня 2015 року, близько 10-00 години, обвинувачений біля будинку № 200 по вул. Машинній в м. Запоріжжі з умислом на грабіж, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_20 , яке виразилось в одночасному зриванні з обох вух потерпілої золотих сережок, відкрито заволодів ними, спричинивши потерпілій майнову шкоду у сумі 3000 гривень.

Приблизно об 11-00 годині 08 серпня 2015 року ОСОБА_6 біля залізничної станції «Запоріжжя Ліве» по вул.Софіївській в м.Запоріжжі відкрито заволодів сережками із золота та ланцюгом із золота потерпілої ОСОБА_21 , які зняв обома руками з вух та шиї потерпілої.

Описаними діями потерпілій заподіяно майнову шкоду в сумі 400 гривень.

Протягом зазначеного проміжку часу обвинувачений скоїв два розбійні напади за таких обставин.

Приблизно о 18-00 годині 18 липня 2015 року ОСОБА_6 неподалік від ДК «Орбіта» по вул.Лермонтова, 7, в м. Запоріжжі з метою заволодіння чужим майном здійснив напад, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я ОСОБА_22 , яке виразилося в нанесенні одного удару лівою рукою по нижній щелепі потерпілого, який зумовив падіння потерпілого на землю і втрату ним свідомості, після чого заволодів мобільним телефоном потерпілого «NOKIA 1616» вартістю 151 гривень 33 копійки та грошовими коштами у сумі 250 гривень.

В ході розбійного нападу обвинувачений заволодів належним потерпілому ОСОБА_22 майном на загальну суму 401 гривень 33 копійки.

В період часу між 07-10 та 07-30 годинами 06 серпня 2015 року обвинувачений біля будинку №38 по вул.Кіровоградській в м.Запоріжжі здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_23 , що виразилось в демонстрації ножа, який тримав в лівій руці, в той час, коли обвинувачений цією ж рукою охопив шию потерпілої. Подавивши в такий спосіб волю потерпілої до опору, ОСОБА_6 правою рукою зірвав з шиї ОСОБА_23 ланцюг із золота вартістю 737 гривень 64 копійки із підвісом із золота у формі хрестика із зображенням Спасителя вартістю 1078 гривень 42 копійки.

Загальна вартість спричиненої потерпілій ОСОБА_23 внаслідок розбійного нападу шкоди становить 1816 гривень.

Крім описаних епізодів злочинних посягань, ОСОБА_6 під час звільнення з-під варти, у зв`язку із внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави, в період з 08 серпня по 07 вересня 2016 року, вчинив два епізоди грабежів в Комунарському і Шевченківському районах м. Запоріжжя за таких обставин.

25 серпня 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, обвинувачений, маючи умисел на грабіж, в районі готельно-розважального комплексу «Водограй» по вул.Привокзальній, 15, в м.Запоріжжі, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , що виразилося в одночасному нанесенні одного удару ліктями обох рук по грудній клітині потерпілої, зірвав з вух потерпілої сережки із золота 585 проби вагою 5 грамів.

Описаними діями потерпілій ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду у сумі 3000 гривень.

Приблизно о 17 годині 55 хвилин 7 вересня 2016 року ОСОБА_6 , керуючись умислом на грабіж, біля будинку №5-А по вул.Цитрусовій в м.Запоріжжі застосував до потерпілої ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для її здоров`я і виразилось в штовханні потерпілої в спину в той час, коли обвинувачений тримав ланцюжок із золота, який був на шиї потерпілої. Вказані обставини потягли за собою падіння ОСОБА_10 на обидва коліна, після чого обвинувачений зірвав згаданий ланцюжок із золота 585 проби вагою 5,5 грамів вартістю 7200 гривень з підвіскою із золота 585 проби вагою 2,5 грамів у формі хрестика вартістю 1500 гривень, а також підвіскою із золота 585 проби вагою 2,5 грамів у формі скорпіона вартістю 2000 гривень з шиї потерпілої.

Вказані дії спричинили потерпілій майнову шкоду у сумі 10700 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували еннями проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, будучи звільненим під заставу під час перебування кримінального провадження щодо нього у суді, продовжував вчинення злочинів, не працює, також суд врахував стан здоров`я обвинуваченого, а саме наявність у останнього низки тяжких хвороб. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Також суд обґрунтовано призначив покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів, застосувавши принцип часткового складання покарань.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, та вважає, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином вмотивував свої висновки, і підстав для застосування більш суворого покарання не вбачає, оскільки призначене обвинуваченому за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років не можна вважати явно несправедливим, як про це зазначає прокурор, про що свідчить і зміст апеляційної скарги прокурора, в якій фактично ставиться питання про збільшення розміру призначеного ОСОБА_6 остаточного покарання на один рік.

Крім того, суд правильно застосував положення ч.5 ст.72 УКК України та зарахував у строк відбування покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого у період з 10 серпня 2015 року по 08 серпня 2016 року та з 07 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З доводами обвинуваченого та його захисника про необхідність зарахування йому попереднього ув`язнення з зазначеного розрахунку до набрання вироком законною сили колегія суддів не погоджується через наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIІІ від 18 травня 2017 року, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, та зазначено, що період попереднього ув`язнення зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що правильно враховано судом першої інстанції та зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченого із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України у попередній редакції, у період до 20 червня 2017 року (тобто до набрання вказаним Законом чинності).

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував в цій частині закон України про кримінальну відповідальність.

Також колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту про необхідність повернення суми внесеної застави.

Так, відповідно до вимог ч.8 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , будучи звільненим з-під варти під заставу, вчинив інші кримінальні правопорушення, тобто не дотримався умов вказаного запобіжного заходу.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування відносно ОСОБА_6 ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 засуджений в т.ч. за вчинення тяжких злочинів, тому положення ст.1 вказаного Закону на нього не розповсюджуються, крім того, він засуджений в т.ч. за ст.187 КК України, більш того, має більше двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, тому, відповідно до п.«е» ст.9 вказаного Закону, а також ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія до нього не може бути застосована.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_8 та прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4