Справа № 750/1227/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/576/2018
Категорія - ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2017 року за № 0008817 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Менського району, с. Ленінівка, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2017 арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2017 року, близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці 1го Травня зі сторони вулиці Марес`єва в напрямку вулиці Генерала Бєлова.

Рухаючись у вказаному напрямку в районі будинку № 137-а по вулиці 1го Травня в місті Чернігові, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює його належним чином оцінювати дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшував швидкість інший транспортний засіб, що рухався по суміжній смузі руху, не зменшив швидкість та не зупинився, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого зник з місця пригоди.

У результаті дорожньотранспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого внутрішньо суглобового уламкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків, синців на лівому стегні, закритої черепномозкової травми зі струсом головного мозку, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах ДТП, згідно висновку судовомедичної експертизи № 29 від 22.01.2018 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 б), 2.9 а), 2.10, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньотранспортної пригоди.

Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Також просить дослідити наявні у матеріалах кримінального провадження дані, що характеризують особу обвинуваченого. Зауважує, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, наслідків, які настали для потерпілого, особи обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зникнення з місця події, призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та є м`яким. На думку прокурора, формально позитивні характеристики, відсутність працевлаштування, враховуючи особу обвинуваченого, не можуть свідчити про його позитивну поведінку.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, мотивуючи це наведеними в ній підставами, потерпіла та її законний представник просили вирок суду залишити без змін. Потерпіла пояснила, що ця її позиція непов`язана з матеріальною стороною справи, в майбутньому вона має намір звернутись до суду з цивільним позовом про стягнення моральної шкоди.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засудженого, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

На думку колегії суддів, місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_7 в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, особу винуватого, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, майновий стан обвинуваченого, виключно позитивну характеристику за місцем реєстрації, думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, врахував обтяжуючу покарання обставину, а саме, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення і часткове відшкодування завданих збитків (на момент апеляційного розгляду), та з урахування конкретних обставин провадження і даних про особу винуватого, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, визнавши таке покарання необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_7 в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив покарання з урахуванням всіх обставин справи, в межах санкції статті кримінального закону, в тому числі думки потерпілої, яка в судовому засіданні апеляційного суду також висловила прохання проти засудження та наголосила, що остаточна міра покарання не повинна бути пов`язана з реальним позбавленням волі обвинуваченого, а тому доводи прокурора щодо реального позбавлення волі та позбавленням права керування транспортними строком на 3 роки не заслуговують на увагу.

Зазначені обставини та призначене судом покарання в межах санкції інкримінованої особі статті цілком відповідають позиції апеляційного суду в даному кримінальному провадженні.

З огляду на це, колегія суддів, з урахуванням наведеного, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування вироку і призначення більш суворого покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3