В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.07.2018 Справа №607/8205/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 18 грудня 2012 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Казахстан, Кустанайської області, Джегитаринського району, с. Токтарово, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, неодруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого робітником з комплексного обслуговування та ремонту будинків Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П.Ромоданова Національної академії медичних наук України», несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті згідно Закону України від 05 квітня 2001 року),

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
На початку 2003 року у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на створення організованої групи з метою заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме квартирами жителів м. Тернополя.

Для вчинення цих злочинів ОСОБА_8 зорганізував стійке об`єднання, в яке увійшов сам та залучив обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Організована ОСОБА_8 група була об`єднана єдиним планом, який був відомий всім її учасникам, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме на заволодіння шляхом обману квартирами жителів м. Тернополя. Члени організованої групи діяли за єдиним розробленим планом по заволодінню шляхом обману квартирами жителів м. Тернополя, а саме: серед власників квартир в м. Тернополі підшуковувались особи, які у зв`язку із заборгованістю по комунальним платежам чи інших причин мали намір провести обмін належних їм на праві власності квартир на інші менші за площею квартири в м. Тернополі з доплатою для них. З метою введення вказаних осіб в оману члени організованої групи обіцяли їм провести такі обміни квартир шляхом проведення так званих «подвійних» обмінів. Тобто власникам квартир в м. Тернополі пропонувалося здійснити спочатку обмін їхніх квартир на квартиру в Кіровоградській області, яку в подальшому начебто їм буде поміняно на іншу квартиру в м. Тернополі з доплатою з такого обміну. В подальшому потерпілі, будучи введеними в оману членами організованої групи, добровільно проводили відчуження належних їм на праві власності квартир в м. Тернополі та, не отримуючи від цього жодних грошових оплат, переїжджали на проживання в Кіровоградську область, звідки в подальшому повинні були переїхати у нове житло в м. Тернополі, проте будучи обманутими не отримували такого житла та, в основному, змушені були залишитись на постійне місце проживання в м. Кіровограді чи Кіровоградській області. В свою чергу членами організованої групи квартири потерпілих в м. Тернополі реалізовувалися по ринкових цінах станом на момент відчуження.
На виконання плану по заволодінню шляхом обману квартирами жителів м. Тернополя між всіма учасниками організованої групи були чітко розподілені функції, спрямовані на досягнення цього плану.
Так, у створеній організованій групі ОСОБА_8 , як організатором, згідно розподілених ролей кожного з учасників групи. Згідно чітко визначених ролей кожного учасника та розподілених функцій, ОСОБА_9 повинен був підшукувати власників квартир в м. Тернополі, які мали намір провести обмін належних їм на праві власності квартир на інші менші за площею квартири в м. Тернополі з доплатою для них, входити до них в довіру, організовувати їх зустрічі зі ОСОБА_8 та в подальшому виконувати усі вказівки останнього в процесі проведення обмінів квартир потерпілих на квартири в Кіровоградській області, тобто по заволодінню шляхом обману квартирами потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_5 , згідно із заздалегідь розподілених ОСОБА_8 ролей та функцій організованої групи, разом із останнім повинен був підшуковувати власників квартир в м. Тернополі, які мали намір провести обмін належних їм на праві власності квартир на інші менші за площею квартири в м. Тернополі з доплатою для них; входити до них в довіру та в подальшому виконувати усі вказівки ОСОБА_8 в процесі проведення обмінів квартир потерпілих на квартири в Кіровоградській області, тобто по заволодінню шляхом обману квартирами потерпілих.
ОСОБА_8 , як організатор організованої ним групи, здійснював безпосереднє керівництво групою та вчинених нею діянь по заволодінню шляхом обману квартирами жителів м. Тернополя, а також особисто з цією метою вводив потерпілих в оману та в подальшому приймав участь у заволодінні квартирами потерпілих та їх відчуженню.
Таким чином, організована група в складі організатора та співвиконавця ОСОБА_8 , виконавців обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , набувши ознак стійкого угрупування, діяла з першого півріччя 2003 року по січень 2006 року, члени якої шляхом обману заволодівали чужим майном, а саме квартирами жителів м. Тернополя.
Так, дотримуючись розробленого плану діяльності організованої групи, згідно із заздалегідь обумовленим розподілом ролей, в першій половині 2003 року ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_8 із потерпілим ОСОБА_10 , який повідомив їм про свій намір провести обмін належної йому на праві власності трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3 на дві однокімнатні квартири в м. Тернополі з доплатою для нього.
У членів організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та з відома обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме квартирою АДРЕСА_3 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення потерпілого ОСОБА_11 в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запевнили його, що проведуть обмін належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_3 на дві однокімнатні квартири в м. Тернополі з доплатою для нього. Зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пообіцяли ОСОБА_12 , що після продажу ним своєї квартири, взамін йому буде надано дві однокімнатні квартири в м. Тернополі з доплатою.
Довіряючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_13 за їх вказівкою 09.07.2003 року уклав договір купівлі-продажу своєї квартири АДРЕСА_3 , вартість якої станом на 9 липня 2003 року становила 86700 гривень, згідно якого вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_14 . Будь-яких грошових коштів від покупця квартири договору купівлі-продажу від 9 липня 2003 року ОСОБА_13 не отримав.
У подальшому, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_15 , з метою подальшого введення його в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонували йому та його синові ОСОБА_16 поїхати в м. Кіровоград, де на протязі приблизно двох-трьох місяців пожити відповідно у квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які в подальшому начебто ними буде поміняно на дві однокімнатні квартири для них в м. Тернополі. Довіряючи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не усвідомлюючи їх злочинних намірів, влітку 2003 року ОСОБА_13 разом зі своїм сином ОСОБА_16 у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рейсовим автобусом виїхали в м. Кіровоград, де останніми їм було продемонстровано квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які в дальшому так і не було поміняно на дві однокімнатні квартири для них в м. Тернополі. Крім цього, з метою подальшого введення ОСОБА_11 в оману 11 вересня 2003 року при безпосередньому керівництві обвинуваченого ОСОБА_5 було оформлено доручення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на ім`я ОСОБА_10 на право відчуження ним квартири АДРЕСА_6 , яку в подальшому також так і не було поміняно на квартиру для нього в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 , наперед не маючи наміру проводити обмін належної ОСОБА_12 на праві власності квартири АДРЕСА_3 на дві однокімнатні квартири в м. Тернополі, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли йому матеріальної шкоди на суму 86700 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, потерпілий ОСОБА_13 з вересня 2003 року проживав у будинку АДРЕСА_7 , який йому придбав ОСОБА_8 за 2500 гривень. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер в м. Кіровоград.
Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, влітку 2003 року ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_8 із потерпілими ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які повідомили їм про свій намір провести обмін належної їм на праві спільної сумісної власності двохкімнатної квартири АДРЕСА_8 на однокімнатну квартиру у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі з доплатою для них.
Тоді у членів організованої групи виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а саме квартирою АДРЕСА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запевнили їх, що проведуть обмін належної їм на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_8 на однокімнатну квартиру у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі з доплатою для них. Зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про те, що обмін їхньої квартири буде ними здійснюватися шляхом проведення подвійного обміну, а саме спочатку належну їм квартиру АДРЕСА_8 ними буде поміняно на квартиру в м. Кіровоград, яку в подальшому протягом приблизно одного місяця буде поміняно на однокімнатну квартиру у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі, в яку вони зразу ж зможуть поселитися, Довіряючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 за їх вказівкою 21 листопада 2003 року уклали договір міни своєї квартири АДРЕСА_8 , вартість якої станом на 21 листопада 2003 року становила 83000 гривень, на квартиру АДРЕСА_9 , згідно якого їхня квартира перейшла у власність ОСОБА_14 , від імені якого при укладенні договору по дорученню діяв ОСОБА_8 . Будь-яких грошових коштів в якості доплати по договору міни квартир від 21 листопада 2003 року ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не отримали.
Надалі, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , з метою подальшою введення їх в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонували їм поїхати в м. Кіровоград, де протягом місяця пожити у квартирі АДРЕСА_9 , яку в подальшому начебто ними буде поміняно на однокімнатну квартиру для них у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі. Довіряючи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та не усвідомлюючи їх злочинних намірів, в кінці 2003 року ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 виїхали на тимчасове проживання в м. Кіровоград, а саме в квартиру АДРЕСА_9 , яку в подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 так і не було поміняно на однокімнатну квартиру для них у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та з відома обвинуваченого ОСОБА_5 наперед не маючи наміру проводити обмін належної ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_8 на однокімнатну квартиру у мікрорайоні «Дружба» в м. Тернополі, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли їм матеріальної шкоди на суму 83000 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 залишились проживати в м. Кіровограді, а саме у квартирі АДРЕСА_9 , де приблизно в кінці грудня 2003 року ОСОБА_20 померла, ОСОБА_22 вимушено вів бродячий спосіб життя та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_21 повернулася в м. Тернопіль, де також вела бродячий спосіб життя і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім цього, в жовтні 2004 року обвинувачений ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_25 , який повідомив їм про свій намір провести обмін належної йому на праві власності двохкімнатної квартири АДРЕСА_10 на меншу за площею двохкімнатну квартиру в м. Тернополі з доплатою для нього.
Тоді у членів організованої групи ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_25 , а саме квартирою АДРЕСА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення ОСОБА_25 в оману, ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 запевнили його, що проведуть обмін належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_10 на іншу двохкімнатну квартиру в м. Тернополі з доплатою для нього в розмірі 3000 доларів США. Зокрема, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_25 про те, що обмін його квартири буде ними здійснюватися шляхом проведення подвійного обміну, а саме спочатку належну йому квартиру АДРЕСА_10 ними буде поміняно на квартиру в м. Кіровоград, яку в подальшому на протязі приблизно одного-двох місяців буде поміняно на двохкімнатну квартиру в м. Тернополі, в яку він зразу ж зможе поселитися.
Довіряючи ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_25 за їх вказівкою 25 листопада 2004 року уклав договір міни своєї квартири АДРЕСА_10 , вартість якої станом на 25.11.2004 року становила 90000 гривень, на квартиру АДРЕСА_9 , згідно якого його квартира перейшла у власність ОСОБА_26 , від імені якого при укладенні договору по дорученню діяв ОСОБА_27 . Будь-яких грошових коштів в якості доплати по договору міни квартир від 25 листопада 2004 року ОСОБА_25 не отримав.
В подальшому, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед потерпілим ОСОБА_25 , з метою подальшого введення його в оману, ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 запропонували йому поїхати в м. Кіровоград, де протягом місяця пожити у квартирі АДРЕСА_9 , яку в подальшому начебто ними буде поміняно на двохкімнатну квартиру для нього в м. Тернополі. Довіряючи ОСОБА_8 і обвинуваченому ОСОБА_5 та не усвідомлюючи їх злочинних намірів, 06 грудня 2004 року потерпілий ОСОБА_25 у його супроводі виїхав на тимчасове проживання в м. Кіровоград, а саме у квартиру АДРЕСА_9 , яку в подальшому ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 так і не було поміняно на двохкімнатну квартиру для нього в м. Тернополі. Крім цього, з метою подальшого введення ОСОБА_25 в оману в квітні 2005 року безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_5 з відома ОСОБА_8 було придбано для ОСОБА_25 взамін іншу квартиру, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_11 , яку в подальшому також так і не було поміняно на квартиру для нього в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 з відома ОСОБА_9 наперед не маючи наміру проводити обмін належної потерпілому ОСОБА_25 на праві власності квартири АДРЕСА_10 на іншу двохкімнатну квартиру в м. Тернополі, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли йому матеріальної шкоди на суму 90000 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, потерпілий ОСОБА_25 з квітня 2005 року проживав у квартирі АДРЕСА_11 , яку йому придбав обвинувачений ОСОБА_5 за 3000 доларів США.
Крім цього, в кінці 2004 року ОСОБА_8 познайомився з потерпілою ОСОБА_28 , яка повідомила йому про свій намір провести обмін належної їй та малолітній дитині ОСОБА_29 на праві спільної сумісної власності однокімнатної квартири АДРЕСА_12 на однокімнатну квартиру в іншому мікрорайоні м. Тернополя. Тоді у ОСОБА_8 виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_29 , а саме квартирою АДРЕСА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення потерпілої ОСОБА_28 в оману, ОСОБА_8 запевнив її, що проведе обмін належної їй та ОСОБА_29 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_12 на однокімнатну квартиру в іншому мікрорайоні м. Тернополя. Зокрема, ОСОБА_8 повідомив потерпілу ОСОБА_28 про те, що обмін їхньої квартири буде ним здійснюватися шляхом проведення подвійного обміну, а само спочатку належну їм квартиру АДРЕСА_12 ним буде поміняно на квартиру в м. Кіровоград, яку в подальшому на протязі двох тижнів буде поміняно на однокімнатну квартиру в м. Тернополі, в яку вони одразу ж зможуть поселитися.
Довіряючи ОСОБА_8 , за його вказівкою потерпіла ОСОБА_28 (яка діяла від свою імені та від імені малолітньої дитини ОСОБА_29 ), 01 березня 2005 року уклала договір купівлі-продажу своєї квартири АДРЕСА_12 , вартість якої станом на 1 березня 2005 року становила 58000 гривень, згідно якого вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_31 . Будь-яких грошових коштів від покупця квартири по договору купівлі-продажу від 01 березня 2005 року потерпіла ОСОБА_28 не отримала.
У подальшому, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед потерпілою ОСОБА_28 , з метою подальшого введення її в оману. ОСОБА_8 , запропонував їй поїхати в м. Кіровоград для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_9 , яку в подальшому начебто ним буде поміняно на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі. Довіряючи ОСОБА_8 та не усвідомлюючи його злочинних намірів, 24 травня 2005 року потерпіла ОСОБА_28 у супроводі обвинуваченого ОСОБА_5 потягом виїхала в м. Кіровоград, де 25 травня 2005 року уклала зі ОСОБА_25 договір дарування квартири АДРЕСА_9 , згідно якого вказана квартира перейшла у її власність, і яка в подальшому ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 так і не була поміняна на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі.
Таким чином, члени організованої групи ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 та з відома ОСОБА_9 наперед не маючи наміру проводити обмін належної потерпілим ОСОБА_32 та ОСОБА_29 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_12 на однокімнатну квартиру в іншому мікрорайоні м. Тернополя, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли ОСОБА_32 , ОСОБА_29 матеріальної шкоди на загальну суму 58000 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, а також сприймаючи реально інформацію отриману від працівників ВАТ „Кіровоградбуд" щодо того, що в квартиру АДРЕСА_9 привозять різних обманутих людей з м. Тернополя. ОСОБА_33 повернулася в Тернопільську область, де на даний час проживає в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області.
Крім цього, приблизно на початку 2005 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 познайомились з потерпілим ОСОБА_34 , який повідомив їм про свій намір провести обмін належної йому на праві власності однокімнатної квартири АДРЕСА_13 на одну однокімнатну квартиру в м. Тернополі з доплатою для нього, з якої він би зміг сплатити свої борги.
Тоді у членів організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та з відома ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_35 , а саме квартирою АДРЕСА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення ОСОБА_35 в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представившись працівниками неіснуючої агенції нерухомості «Освіта», запевнили його, що проведуть обмін належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_13 на іншу однокімнатну квартиру в м. Тернополі, а також сплатять усі його борги. Зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили потерпілого ОСОБА_35 про те, що обмін його квартири буде ними здійснюватися шляхом проведення подвійного обміну, а саме спочатку належну йому квартиру АДРЕСА_13 ними буде поміняно на квартиру в передмісті м. Кіровоград, яку в подальшому на протязі приблизно двох-трьох місяців буде поміняно на однокімнатну квартиру в м. Тернополі, в яку він одразу ж зможе поселитися.
Довіряючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_34 за їх вказівкою 14 квітня 2005 року було надано довіреність на ім`я ОСОБА_8 на продаж належної йому квартири АДРЕСА_13 , вартість якої станом на 11 травня 2005 року становила 60000 гривень.
У подальшому, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед потерпілим ОСОБА_34 , з метою подальшого введення його в оману, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонували йому та його співжительці ОСОБА_36 поїхати в Кіровоградську область, де на протязі приблизно двох-трьох місяців пожити в передмісті м. Кіровоград, а саме у квартирі АДРЕСА_14 , яку пізніше начебто ними буде поміняно на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі. Довіряючи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_5 та не усвідомлюючи їх злочинних намірів, 26 квітня 2005 року потерпілий ОСОБА_37 разом із ОСОБА_36 у супроводі обвинуваченого ОСОБА_5 потягом виїхали в Кіровоградську область, а саме у квартиру АДРЕСА_14 , яку в подальшому так і не було поміняно на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 наперед не маючи наміру проводити обмін належної потерпілому ОСОБА_38 на праві власності квартири АДРЕСА_13 на іншу однокімнатну квартиру в м. Тернополі, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли йому матеріальної шкоди на суму 60000 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, потерпілий ОСОБА_37 з кінця квітня 2005 року проживав у квартирі АДРЕСА_14 .
Крім цього, приблизно в березні-квітні 2005 року ОСОБА_8 познайомився з потерпілими ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , які повідомили йому про свій намір провести обмін належної їм та малолітнім дітям ОСОБА_41 , ОСОБА_42 на праві спільної сумісної власності двохкімнатної квартири АДРЕСА_15 на однокімнатну квартиру в м. Тернополі з доплатою для них.
Тоді у членів організованої групи ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 та з відома ОСОБА_9 виник злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману майном потерпілих ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 .. ОСОБА_46 , а саме квартирою АДРЕСА_15 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою введення потерпілих ОСОБА_43 , ОСОБА_44 в оману, ОСОБА_8 запевнив їх, що проведе обмін належної їм та малолітнім дітям ОСОБА_41 , ОСОБА_42 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_15 на однокімнатну квартиру в м. Тернополі з доплатою для них в розмірі 4000 доларів СІІІА. Зокрема, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_47 та ОСОБА_48 про те, що обмін їхньої квартири буде ним здійснюватися шляхом проведення подвійного обміну, а саме спочатку належну їм квартиру АДРЕСА_15 ним буде поміняно на квартиру в м. Кіровоград, яку в подальшому на протязі приблизно до шести місяців буде поміняно на однокімнатну квартиру в м. Тернополі, в яку вони зразу ж зможуть поселитися.
Довіряючи ОСОБА_8 , за його вказівкою потерпілі ОСОБА_49 , ОСОБА_50 яка діяла від свого імені та від імені малолітніх дітей ОСОБА_41 та ОСОБА_51 17 квітня 2005 року уклали договір купівлі-продажу своєї квартири АДРЕСА_15 , вартість якої станом на 17 квітня 2005 року становила 119000 гривень, згідно якого вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_8 . Будь-яких грошових коштів від покупця квартири по договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року потерпілі ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та ОСОБА_41 , ОСОБА_42 не отримали.
У подальшому, не маючи наміру виконувати своїх зобов`язань перед потерпілими ОСОБА_39 , ОСОБА_52 , з метою подальшого введення їх в оману ОСОБА_8 запропонував їм поїхати в м. Кіровоград, де на протязі приблизно півтора місяця пожити у квартирі АДРЕСА_16 , яку в подальшому начебто ним буде поміняно на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі.
Довіряючи ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_5 , який допомагав останньому у проведенні обміну цієї квартири, та не усвідомлюючи їх злочинних намірів, приблизно в липні 2005 року ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 виїхали на тимчасове проживання в м. Кіровоград, а саме у квартиру АДРЕСА_16 , а пізніше у будинок АДРЕСА_17 , куди їх за вказівкою ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_9 , і які в подальшому так і не було поміняно на однокімнатну квартиру для них в м. Тернополі.
Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_9 наперед не маючи наміру проводити обмін належної потерпілим ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_15 на однокімнатну квартиру в м. Тернополі, шляхом обману заволоділи вищевказаною квартирою, чим заподіяли їм матеріальної шкоди на суму 119000 гривень.
Втративши житло в м. Тернополі, потерпілі ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та її неповнолітні діти ОСОБА_41 , ОСОБА_42 з початку січня 2006 року проживали у будинку АДРЕСА_17 .
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України згідно пред`явленого обвинувачення, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що його знайомий з навчання ОСОБА_8 , з яким підтримував дружні стосунки, у 2003 році запропонував йому роботу, а саме їздити на авто та розклеювати оголошення по м. Тернополю щодо обміну квартир. Прийнявши пропозицію, у ході роботи він також познайомився з ОСОБА_9 . Зорганізувавшись вони почали серед власників квартир в м. Тернополі підшуковувати осіб, які мали заборгованість по комунальним платежам та бажали у зв`язку із цим провести обмін належних їм на праві власності квартир на інші менші за площею квартири в м. Тернополі. З цією метою вводивши вказаних осіб в оману, вони обіцяли їм провести такі обміни квартир шляхом проведення так званих «подвійних» обмінів, зокрема спочатку здійснити обмін їхніх квартир на квартиру в м.Кіровоград та Кіровоградській області, яку в подальшому начебто їм буде поміняно на іншу квартиру в м. Тернополі з доплатою з такого обміну. Таким чином вони шляхом обману заволоділи квартирами потерпілих ОСОБА_10 , сім`ї ОСОБА_53 , ОСОБА_25 , сім`ї ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , сім`ї Мостових, при цьому придбавши для останніх житло в м.Кіровоград та Кіровоградській області. Зазначає що в подальшому жодних дій щодо придбання чи обміну квартир для вказаних потерпілих в м.Тернополі ними не було вжито, а кошти від реалізації та різниці привласнено. На даний час він офіційно працевлаштований, має сім`ю, неповнолітню дитину на утриманні та просить врахувати наведене і його щире каяття, визнання вини та суворо не карати і не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Колегія суддів, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.4 ст.190 КК України (в редакції статті згідно Закону України від 05 квітня 2001 року), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у особливо великих розмірах, організованою групою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, роль обвинуваченого в діяльності вищевказаної організованої групи, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої колегія суддів не вбачає. Окрім цього, колегія суддів враховує досудову доповідь органу пробації від 02 березня 2018 року, згідно якої виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкцій частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 обставин, даних про його особу, відсутність в потерпілих будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого, позивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання та роботи, а також того, що з часу вчинення кримінальних правопорушень до дня прийняття рішення в даному кримінальному провадженні пройшло більше дванадцяти років, протягом яких обвинувачений не вчинив інших кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що останній став на шлях виправлення, колегія суддів вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку колегії суддів будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У силу ст.77 КК України, колегія суддів, не призначає обвинуваченому ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене ч.4 ст.190 КК України у виді обов`язкової конфіскації майна, як особі, яка звільняється від призначеного покарання з випробуванням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України (в редакції статті згідно Закону України від 05 квітня 2001 року), та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1