Справа № 477/2640/15-к
Провадження № 1-кп/477/18/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000734, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого будівельником у приватного підприємця ОСОБА_4 , не одруженого, який не має неповнолітніх дітей; проживаючого на час судового розгляду за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., який був замінений ухвалою цього ж суду від 25 грудня 2014 року на громадські роботи строком 50 годин;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
а також потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (які не з`явилися);

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2015 року, близько 00:30, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повертаючись додому з бару приватного підприємця ОСОБА_10 , проходячи по

АДРЕСА_2 , побачив групу дівчат, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких він наглядно знав.

Підійшовши до них почав з`ясувати можливе місце перебування ОСОБА_14 , яку підозрював у заволодінні його телефоном, але між ним та дівчатами виникла сварка.

В цей же час по вул. Ювілейній проходили ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 , які, почувши спір та лайку, підійшли та почали з`ясовувати обставини. Тоді ж, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка яка переходила в бійку, під час якої ОСОБА_3 , бажаючи спричинення тілесних ушкоджень в наслідок раптового умислу, вихопивши пристебнутий до його шортів розкладний ніж, наніс ним ОСОБА_7 не менше 3-х ударів в різні частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням сальника, колото-різаної рани грудної клітини і правого ліктьового суглобу, з яких ушкодження у виді проникаючого поранення черевної стінки з пошкодженням сальника належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а інші - до категорії ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_3 намагався втекти з місця події, однак на тій же вулиці його наздогнав ОСОБА_8 , але ОСОБА_3 тим же своїм ножем, який тримав в правій руці, маючи умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, наніс йому декілька ударів у різні частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді колото-різаних ран грудної клітини та поперекового відділу, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад його здоров`я.

За вчинення даних злочинів передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що приблизно у липні 2015 року в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області у нього вкрали мобільний телефон і як він потім сам з`ясував телефон знаходився у мешканки цього ж селища Кристини Варданян. Коли він намагався повернути телефон мирним шляхом, то між ним та її друзями стався конфлікт в результаті якого його побили. Але до правоохоронних органів він не звертався. В ніч з 21 на 22 серпня 2015 року він разом з напарником, повертаючись з роботи, зайшли до бару Бєліка у смт. Первомайське, де вжили енергетичні напої, а потім пішли додому. Близько опівночі, ідучи по селу, він помітив між школою та клубом компанію молодих дівчат і вирішив підійти до них для з`ясування місця перебування ОСОБА_14 . Однак дівчата почали його провокувати на сварку з бійкою, тому він почав від них відходити, але тоді до них підійшли двоє місцевих, один з яких був ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 . Дівчата йому сказали, що він нібито вдарив одну з них, яка була вагітна. В зв`язку з цим ОСОБА_7 накинувся на нього, щоб побити руками і почав замахуватися. Він ухилився від удару та схопив свій перочинний розкладний ніж, який він використовував у роботі і який був пристебнутий до шортів, та вдарив ним ОСОБА_7 у живіт. Далі, щоб не піддатися знову побиттю, почав тікати, а вся компанія дівчат з хлопцями побігла за ним. Коли його наздогнав ОСОБА_8 , то розвернув до себе і вдарив в обличчя кулаком, на що він наніс йому удар тим самим ножем у бік, від чого той відійшов в сторону, а всі інші продовжили його бити. Своєї вини у вчиненні хуліганства та умисному нанесенні тілесних ушкоджень потерпілим не визнав, вказавши, що спричинив ушкодження захищаючись, і вважав, що це було в стані його сильного душевного хвилювання через конфлікт та сварку. Однак жалів, що вступив у перепалку та наніс тілесні ушкодження потерпілим.

В той же час, його вина підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, протоколом огляду місця події від 22 серпня 2015 року з фототаблицями, згідно з якими була оглянута ділянка дороги, що розташована по вул. Ювілейній, 1 в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області (том № 1, а.с. 109-117), де відбувся конфлікт між обвинуваченим та потерпілими; під час огляду біля пішохідного переходу були виявлені на асфальті плями бурого кольору, а біля дорожнього знаку, через дорожню смугу в бік будинку №16 цієї вулиці, виявлений та вилучений чоловічий гумовий тапок чорного кольору 41-го розміру, а біля нього волога серветка з плямами бурого кольору.

Згідно рапорту помічника оперативного чергового Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 21 серпня 2018 року до відділення Жовтневої центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями було доставлено мешканця смт. Первомайське ОСОБА_7 (том І а.с. 108).

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_7 від 22 серпня 2015 року, попереднього дня, близько 23:40, в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, біля Первомайської ЗОШ по вул. Ювілейній, невідомий чоловік наніс йому тілесні проникаючі та різані ушкодження (том № 1,

а.с. 118).

Рапортом помічника начальника-оперативного чергового Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 22 серпня 2015 року, яким було повідомлено начальника райвідділу про надходження ОСОБА_8 до приймального відділення Жовтневої центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями (том № 1, а.с. 125).

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_8 від 22 серпня 2015 року, близько 23:50, 21 січня 2015 року в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області по вул. Ювілейній поблизу Первомайської ЗОШ, невідомим йому були завдані тілесні ушкодження у виді колото-різаних ран тулуба (том № 1, а.с. 126-127).

Заявою ОСОБА_15 від 22 серпня 2015 року, відповідно до якої він добровільно видав співробітника міліції вилучений ним ніж. Під час його дослідження в судовому засіданні обвинувачений визнав, що цим ножем він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (том № 1,

а.с. 119).

Добровільно виданими потерпілими ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 своїх футболок, які були на них одягнуті під час нанесення їм тілесних ушкоджень (том № 1, а.с. 130, 138); оглянуті, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (том № 1, а.с. 187) та передані на зберігання до камери схову Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області; під час огляду на футболках були виявлені ушкодження (том № 1, а.с. 188).

Висновком експерта № 215 від 18 вересня 2015 року підтверджується характер та види тілесних ушкоджень, які були спричинені ОСОБА_7 , а саме: у нього були виявлено - проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням сальника, а також колото-різані рани грудної клітини і правого ліктьового суглобу, які могли утворитися від дії колото-ріжучого предмета (не виключно, що ножа) незадовго до моменту госпіталізації та не виключено, що при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи; ушкодження у виді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням сальника відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, а колото-різані рани грудної клітини і правого ліктя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (том № 1, а.с. 181-182).

Висновком експерта № 214 від 18 вересня 2015 року підтверджується спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у нього були виявлені ушкодження у виді колото-різаних ран грудної клітини та поперекового відділу, які могли утворитися від дії колото-ріжучого предмета (не виключено, що ножа) незадовго до моменту госпіталізації та не виключно, що при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (том № 1, а.с. 184-185).

Відповідно до протоколів слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (з доданими відеозаписами їх проведення на СD -дисках), кожен з них окремо показав та пояснив обставини нанесення ОСОБА_3 їм тілесних ушкоджень, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показав як ОСОБА_3 наніс їм удари ножем по тулубу, (том № 1 а.с. 189-193, 194-198).

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень і вірною кваліфікацію його діянь за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад його здоров`я.

Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у спричиненні потерпілому ОСОБА_7 умисних тяжких тілесних ушкоджень та вірною кваліфікацію його діянь за цим епізодом за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодо невинуватості у вчиненні злочинів та погодження на кваліфікацію його діянь за ст. 123 КК України, оскільки його вина у вчиненні цих злочинів була доведена зазначеними вище доказами в їх сукупності, які є достатніми і допустимими. А кваліфікація його діянь за ст. 123 КК України є на переконання суду неможлива, оскільки вона передбачає спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, заподіяного у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Але такого під час судового розгляду доведено не було. Тілесні ушкодження, які були встановлені у обвинуваченого згідно з висновком експерта № 1275 від 24.09.2015 року , були заподіяні йому вже після його протиправних дій.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого, що він діяв захищаючись він нападу, оскільки це не було підтверджено доказами у судовому засіданні.
Крім того, відповідно до обвинувального акту та висунутого

ОСОБА_3 обвинувачення, він також вчинив злочин, передбачений

ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, пов`язаним з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Однак суд прийшов до висновку, що під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження зазначене в обвинувачення з огляду на наступне.

Зі зміст висунутого обвинувачення та вчиненого вбачається, що ОСОБА_3 22 серпня 2015 року, близько 00:30, повертаючись додому з бару ПП «Бєліка», де він розпивав спиртні напої, проходячи по вул. Ювілейній в

смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, побачив групу дівчат, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими він раніше знайомий не був та жодних стосунків не підтримував.

Діючи з хуліганських мотивів, ОСОБА_3 підійшов до дівчат та, використовуючи надуманий привід, почав висловлюватись на їх адресу нецензурною лексикою. Усвідомлюючи свої фізіологічні переваги над ними, діючи з особливим цинізмом, бажаючи самовиразитися в очах присутніх, штовхнув потерпілу ОСОБА_9 , яка мала явні ознаки вагітності, від чого вона ледве не впала, а він, не припиняючи своїх протиправних дій, дістав розкладний ніж, яким став розмахувати перед нею намагаючись вдарити.

В цей час ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходилися поруч, спробували припинити його протиправні дії та відштовхнули від ОСОБА_9 , але ОСОБА_3 , ігноруючи норми моральності, грубо порушуючи громадський порядок, став поводити себе більш агресивніше та продовжив голосно висловлюватись грубою нецензурною лайкою на адресу присутніх та розмахувати ножем.

Такі його протиправні дії продовжувалися безперервно протягом 30 хвилин.

В той же час, достатніх доказів, на підтвердження висунутого цього звинувачення суд представлено не було.

Відповідно до роз`яснень Верхового суду України, які викладені в постанові його Пленуму від 22 грудня 2010 року № 10 «Про практику у судових справах про хуліганство» (п. 3 та п. 4) при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Тобто, відповідно до диспозиції ст.296 КК України, кримінально караним хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

При цьому, з`ясуванню підлягають спрямованість умислу обвинуваченого, мотиви, цілі, обставини учинення ним кримінально карних дій, а об`єктом злочину у даному випадку є громадський порядок.

Як вказав ОСОБА_3 , то ніяких хуліганських дій він відносно потерпілої ОСОБА_9 та інших присутніх дівчат не вчиняв.

Стороною обвинувачення на підтвердження висунутого обвинувачення за цим злочином було надано тільки протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 , але суд не може прийняти його як доказ, який безумовно підтверджує це звинувачення, оскільки інших доказів суду надано не було, а він один єдиний не може бути достатнім доказом для цього.

Жоден із потерпілих та свідків події до суд не з`явилися і всіма можливим заходами їх доставити не виявилося за можливе.

Таким чином, за обвинуваченням, висунутим ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 296 КК України він підлягає виправданню.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , в судовому засіданні не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини скоєння кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, в тому числі тяжкого злочину, обставину, що обтяжує покарання, а також дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком, який передбачений санкцією частини 1 статті 121 КК України, та за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі в межах санкції цієї статті, застосувавши положення ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів.

Також, з врахуванням позитивної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, наявністю у нього місця проживання, роботи, негативного відношення та жалю до спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, суд вважає, що його виправлення буде можливим без ізоляції від суспільства, але з обов`язковим контролем за цим виправленням відповідно до положень ст. 75 та ст. 76 КК України.

На підставі ст. 1206 ЦК України цивільні позови про відшкодування вартості понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення, заявлені прокурором, суд вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме: витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі - 1484,77 грн. та 1043,34 грн. - витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 , а всього 2528,11 грн. , оскільки встановлено, що саме протиправними діями обвинуваченого здоров`ю цих потерпілих була завдана ця шкода. Кошти за проведене лікування підлягають стягненню на користь бюджету Вітовського району Миколаївської області, з якого фінансується Жовтнева ЦРЛ, де проводилося лікування потерпілих, а розпорядником коштів якого є ГУДКУ Миколаївської області в особі фінансового відділу Вітовської районної державної адміністрації.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, у строк відбування його покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з часу затримання в порядку ст. 208 КПК України, відповідно до вимог ст. 72 КК України, в редакції яка діяла на час цього затримання та тримання під вартою), а саме: з 22 серпня 2015 року по день його звільнення під час розгляду даного кримінального провадження з СІЗО

м. Миколаєва - 31 жовтня 2016 року.

За такого, керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 121 та частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому за їх вчинення наступні покарання:

- за частиною 1 статті 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за частиною 2 статті 125 КК України у виді двох років обмеження волі.

За правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Зарахувати у відбутий строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 серпня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, у відповідності з ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції яка діяла в цей період, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в три роки, поклавши на нього у відповідності до ст. 76 КК України обов`язки на період цього строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Бугайова за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України виправдати за відсутністю складу цього злочину.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового відділу Вітовської (Жовтневої) районної державної адміністрації вартість понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих у загальній сумі 2528 (дві тисячі п`ятсот двадцять вісім) грн. 11 коп.

Речовими доказами у справі розпорядитися наступним чином:

- пакет № 1 з футболкою потерпілого ОСОБА_3 та пакет № 2 з футболкою потерпілого ОСОБА_2 - передати потерпілим, як власникам (а.с. 188 т. 1), а у разі невитребування знищити;

- упакування № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 8, № 9 та № 10 з речовими доказами знищити;

- упакування № 7, в якому знаходяться гумові капці - повернути обвинуваченому, а у разі невитребування знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілим надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1