Справа № 1-9/10
ВИРОК

Іменем України

"12" квітня 2010 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Лежигубської О.В.

за участю прокурора Юсипів Р.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Підгайці кримінальну справу по обвинуваченню:ОСОБА_2 -ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, жительки с.Новосілка Підгаєцького району Тернопільської області, гр.-ка України, українка, з освітою середньою, одруженої, не працюючої, така що немає судимості - за ст. 166 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудня ОСОБА_2 будучи матірю малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, після народження дитини, в період часу з травня по вересень 2009 року, в порушення вимог ст. 150 сімейного Кодексу України та Закону України „Про охорону дитинства" злісно не виконувала обов'язки по догляду за своєю новонародженою дитиною, а саме, не слідкувала за станом здоровя та гігієною дитини, не забезпечувала дитині належного і регулярного харчування та не годувала її необхідними продуктами харчування, не створила належних побутових умов, не своєчасно зверталася за медичною допомогою для дитини внаслідок чого, дані діяння вплинули на нормальний фізичний розвиток дитини, що потягло настання тяжких наслідків для малолітньої дитини.

Допитана в судовому засіданні підсудня вину свою у вчиненні злочину не визнала, при цьому пояснили, що вона проживає в с. Новосілка підгаєцького району та перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 На даний час виховує семеро дітей з яких пятеро неповнолітні. Дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є їх спільною дитиною з чоловіком., наймолодшою серед дітей. 20 вересня того ж року вона померла. Вона, підсудна, намагалась гарно доглядати дитину, але їй це не завжди вдається через матеріальні труднощі. Визнала, що недостатньо проявила уваги та турботи до своєї малолітньої дитини, за дитиною не доглядала 3 цього приводу їй неодноразово робили зауваження медпрацівники, однак вона знехтувала ними, не реагувала, оскільки не передбачала таких наслідків та не бажала їх настання.

На даний час суд запевнила, що вона стала на шлях виправлення, в майбутньому скоювати подібних порушень закону не буде.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини підсудною, її вина підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили суду, що підсудна, доглядала дитину. Однак. Вони бачили що на тілі малолітньої ОСОБА_3. Яка приходиться їм сестрою, є рани у вигляді пролежнів.

Дані обставини свідчать, що підсудна, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, за дитиною належно не доглядала, що призвело до смерті малолітньої дитини.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які є членами родини підтвердили той факт, що годували малолітню лише козячим молоком розведеним водою, інших продуктів харчування визначених на вік ОСОБА_3 її не кормили.

Заслуговує на увагу суду і та обставина, що сама підсудня ствердила про те, що режиму і норми харчування для дитини не дотримувалась. Фактично дитину в основному кормили, коли вона плакала.

Приходячи до висновку про винність ОСОБА_2 за ст. 166 КК України суд бере до уваги також докази, зібрані і закріплені в ході досудового слідства та перевірені і досліджені під час судового розгляду.

З висновку судово- медичної експертизи №15 від 26 січня 2010 року вбачається, що у дитини ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень та вроджених захворювань небуло. Разом з тим, при розтині встановлені: виразні морфологічні ознаки її фізичного виснаження, а саме: значне відставання від вікової норми у вазі тіла, характерний зовнішній вигляд дитини (загострення рис обличчя із западінням очних яблук, відносна непропорційність частин тіла за рахунок візуально збільшених розмірів голівки і живота „жаб'ячий живіт" та витончених кінцівок і шиї, відсутність підшкірно-жирової клітковини тулуба та кінцівок з виразним рельєфом ребер, суглобів кінцівок, шкірні покриви дряблі, обвислі, зморшкуваті з різко пониженою еластичністю та тургором); відсутність жирової клітковини під шкірою, в середостінні, великому сальнику, навколо внутрішніх органів, в за очеревинному просторі; відсутність в шлунково- кишковому тракті харчових мас та слідів їх травлення; атрофічні зміни слизових оболонок шлунка і кишківника та відповідні зміни при мікроскопічному дослідженні ( атрофічні і дистрофічні зміни залозистих клітин в слизовій оболонці шлунка і кишківника, виразні дистрофічні зміни в паренхіматозних органах, міокарді, головному мозку)

Вищенаведені патологічні зміни та відсутність морфологічних ознак будь-яких вроджених вад чи набутих захворювань, які би могли призвести до таких виразних незворотніх дистрофічних змін внутрішніх органів, дають підстави стверджувати, що смерть малолітньої ОСОБА_3 настала від аліментарної кахексії- різкого виснаження організму внаслідок хронічного недостатнього харчування, з розвитком полі органної недостатності.

Крім цього, були виявлені прояви трофічних порушень шкіри (пролежень) у поперековій ділянці, її мацерації у складках, що є ознакою неналежного догляду за станом дитини.

З акту обстеження матеріально-побутових умов та фото таблиці (а.с.24,30,31) видно, що в хаті неприбрано, антисанітарія.

Оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази внаслідок об'єктивного їх розгляду, суд вважає, що пред'явлене обвинувачення підсудній ОСОБА_2 доведене, а її дії суд кваліфікує за ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання батьками встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, а тому вона повинна за даною статтею нести кримінальну відповідальність.

Призначаючи міру покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка, вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у його скоєні.

Разом з тим, суд враховує і пом'якшувальну вину обставин при обранні покарання підсудною визнання вини , а також суд приймає до уваги ту обставину що в неї на утриманні п'ятеро неповнолітніх дітей ,які потребують материнської опіки та догляду, важке матеріальне становище сім'ї, що підсудня ніде не працює та позитивно характеризується по місцю проживання і вважає доцільним з врахуванням усіх цих обставин в сукупності обрати міру покарання не пов'язану з позбавленням волі, оскільки її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї ст. 75 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

3АСУДИВ:

ОСОБА_2 - визнати винною у вчиненні злочину за ст.166 КК України і призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням визначивши іспитовий строк тривалістю один рік

У відповідності до ст.76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_2 обов'язки:

-не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання

-періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи

Міру запобіжного заходу засуджені ОСОБА_2 до вступу

вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного

місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд на протязі 15 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_8