АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3390/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна, адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод», адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на видаткові операції по рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», , що відкритий в АТ «Банк Авангард», МФО 380946, за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка 3, «КУБІК-ЦЕНТР», офіс 202, із забороною видаткових операцій крім обов`язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, з метою забезпечення цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ПАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод», адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає про недоведеність стороною обвинувачення можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні та порушення права власника майна на захист у зв`язку із порушенням слідчим суддею вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.
Також апелянт вказує, що ПрАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод» не отримувало неправомірної вигоди, як і не завдало будь-якої шкоди правам третіх осіб. Додає про відсутність даних на підтвердження причетності посадових осіб ПрАТ «ДМЗ» до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Далі в апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що матеріли провадження містять договори, які підтверджують наявність правових підстав використання грошових коштів у господарській діяльності ПрАТ «ДМЗ» та стверджує, що на даний час у порядку господарського судочинства розглядаються ряд позовів Акціонерного товариства «Закритий недеверсифіований венчурний кооперативний інвестиційний фонд «Глорі» в особа ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» до ПрАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод», ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та ПАТ «Ясинівський коксохімічний завод» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, що, в свою чергу, свідчить про наявність господарських правовідносин між вказаними компаніями та спростовують наявність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, адвокат зазначає про те, що слідчим суддею не враховано розумність та співмірність обмеження права власності ПрАТ «ДМЗ» на грошові кошти та не враховано наслідки арешту для ПрАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод».
Апелянт звертає увагу суду на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, а в ухвалі не зазначено про відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України. Додає, що грошові кошти не є доказом вчинення кримінального правопорушення, не є знаряддям його вчинення, оскільки не містять слідів чи інших відомостей.
Також адвокат вказує на те, що заявлений у справі цивільний позов є безпідставним, оскільки судові рішення, на які посилаються позивач, не набрали законної сили, тому що були оскаржені до Донецького апеляційного господарського суду, а доводи позовної заяви ґрунтуються на припущеннях.
Апелянт стверджує, що ПрАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод» є стратегічним товариством, основним видом діяльності якого є виплавка сталі і виконання інших робіт, пов`язаних із ним, всі види діяльності товариства пов`язані з підвищеними вимогами до безпеки праці, неможливості зупинки технологічного процесу, з щоденними потребами у забезпеченні безперервної виробничої діяльності товариства. Додає, що заборона товариству здійснювати видаткові операції, є небезпечною для подальшої його діяльності.
Крім того, представник товариства вказує на те, що ухвалою господарського суду донецької області від 26.10.2017 накладено арешт на всі рахунки ПрАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод», який станом на сьогодні не скасований і діє.
У підсумку адвокат вказує, що в ухвалі слідчого судді не зазначено, що клопотання погоджене прокурором, а ухвала скопійована з тексту клопотання з допущенням аналогічних помилок. Додає, що клопотання мало б бути задоволено частково, оскільки накладено арешт, крім обов`язку платежів до бюджету та виплати заробітної плати
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обгрунтування пропуску такого строку зазначає, що власник майна участіусудовому засіданні не приймав, копію ухвали слідчого судді отримав 14.06.2018. Апеляційна скарга подана до суду 19.06.2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію ухвали слідчого судді отримано апелянтом 14.06.2018, апеляційна скарга подана до суду 19.06.2018 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000439, відомості про яке 11.05.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Тимчасово виконуючий обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на видаткові операції по рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», , що відкритий в АТ «Банк Авангард», МФО 380946, за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка 3, «КУБІК-ЦЕНТР», офіс 202, яке ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року задоволено, проте з таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначені вимоги закону не були дотримані.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, тимчасово виконуючий обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.
Звертаючись з клопотанням, слідчий чи прокурор мають чітко визначити з якою метою вони просять накласти арешт, навівши обгрунтування цих вимог з наданням відповідних доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, що у цьому випадку зроблено не було.
Представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі і посадовим особам ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, необхідним буде відмітити, що ініціатором клопотання подано до суду першої інстанції додаткові матеріали до клопотання, зокрема постанову про визнання речовими доказами від 23.05.2018 року, проте відповідної мети, а саме передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, клопотання не містить та не заявлено такої мети останнім і у судовому засіданні суду першої інстанції, з урахуванням розгляду справи за відсутності ініціатора клопотання.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування на дані порушення уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у ньому майно, з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки слідчий не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними, а тому не заслуговують на увагу у даному судовому засіданні.
З урахуванням вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 про арешт майна, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ПАТ «Донецьксталь»-Металургійний завод», адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року, якою задоволено клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на видаткові операції по рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», (), що відкритий в АТ «Банк Авангард», (МФО 380946), за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка 3, «КУБІК-ЦЕНТР», офіс 202, із забороною видаткових операцій крім обов`язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки старшого слідчого слідчого управління головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4