Постанова
Іменем України

04 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 668/4194/15-к

провадження № 51-4046км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
в режимі відеоконференції :
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року й вирок Апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001052, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 21 лютого 2015 року близько 01:00 год, знаходячись біля магазину «Везунчик», розташованого по вул. 295 Стрілецької Дивізії, 4 у м. Херсоні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи реальну можливість оцінити обстановку, яка склалася та передбачити настання наслідків від свої дій у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , наніс удар рукою в область голови останнього, від якого ОСОБА_8 не втримався на ногах та впав на землю, вдарившись при цьому потилицею об сходинку, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечності для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 01:50 у відділені реанімації КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня» від закритої черепно-мозкової травми у вигляді забиття головного мозку, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, в м`які покрови голови.
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року вирок місцевого суду в частині застосування амністії та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасовано. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вважає, що місцевий суд неправильно розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України, оскільки він свою вину визнав частково, а саме не визнавав вчинення інкримінованого йому діяння в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, стверджує про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість та вважає, що судами не враховано в достатній мірі дані про його особу.
У касаційній сказі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в апеляційному суді у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через м`якість.
До початку касаційного розгляду прокурор, який подав касаційну скаргу, відмовився від неї, у зв`язку з чим колегія суддів не дає оцінки цій скарзі.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового розгляду заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні прокурор висловив думку, що у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги її не може бути розглянуто в суді касаційної інстанції

та заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали подану касаційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора не підлягає розгляду, а скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженням лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зі змісту касаційної скарги засудженого убачається, що він заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, а саме: в частині вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПКУкраїни до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні, та погодився на розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПКУкраїни. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_7 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Захисник ОСОБА_6 також не заперечувала проти відповідної процедури проведення судового розгляду.
Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти викладених в обвинувальному акті обставин, суд у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Вищезазначене підтверджується як журналом судового засідання від 28 листопада 2017 року ( а.к.п. 124-125), так і технічним носієм інформації на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції.
З підстав недотримання місцевим судом передбаченої ст. 349 КПК України процедури визначення доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувався.

Переглянувши вирок в межах апеляційної скарги прокурора через м`якість призначеного покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд задовольнив частково скаргу прокурора та скасував вирок місцевого суду в частині застосування амністії та звільнення від покарання засудженого. При цьому, належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який в цілому характеризується позитивно, раніше не судимий, обставиною, що обтяжує покарання визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що призначене покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України є необхідним, достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
За таких обставин слід визнати, що підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає засуджений у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для пом`якшення покарання.
Таким чином, апеляційний суд дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК України при розгляді поданої прокурором апеляційної скарги, а ухвалений в апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 374, 420 КПК України.

Отже, підстав для скасування судових рішення з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які відповідно до ст. 438 КПК України були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому в задоволенні касаційної скарги засудженого слід відмовити.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року й вирок Апеляційного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3