Справа №: 398/2851/16-к
провадження №: 1-кп/398/85/18
ВИРОК
Іменем України
"05" травня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , секретаря ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії кримінальне провадження № 0000474 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, із професійно-технічною освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, вважається таким, що не має судимості,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у спичиненні потерпілому ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу , тобто злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України, при наступних обставинах:

03 червня 2016 року, близько 15.30 години , ОСОБА_7 , перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків , наніс останньому не менше одного удару металевим ломом по лівій частині тулубу в області грудної клітини, в результаті чого згідно висновку експерта № 290 від 01.07.2016 року, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломом 6,7,8,9 ребер зліва по пахвовим лініям з формуванням міжтканьової медіастенальної емфіземи та гемопневмотораксу зліва та саден в ділянці лівої лопатки.

Прокурор у судовому засіданні просив суд звернути увагу, що під час судового розгляду на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, було встановлено, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_7 , було вчинено ним саме біля будинку № 14 по вул. Калініна в с. Косівка, а дана обставина (будинок АДРЕСА_3 ), зазначена у обвинувальному акті та процесуальних документах, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, є опискою.

Потерпілим ОСОБА_5 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь 698 грн 17 коп витрат на лікування та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що 03.06.2016 року близько 15.30 години, біля території домоволодіння в якому він проживає, зокрема в АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_5 почалась словесна перепалка. Він на передодні події випив пляшку пива, а ОСОБА_5 перебував у значному стані алкогольного сп`яніння. Сварка між ними почалась з того, що він, ОСОБА_7 звинуватив ОСОБА_5 у пошкодженні його автомобіля, який був припаркований біля двору. Під час взаємних словесних образ він присів біля свого двору на стовпці та сперечався із потерпілим, у його руках нічого не було. Коли потерпілий почав до нього наближатись із ломом та погрожувати тим, що зараз усіх повбиває, він вимушений був підвестись. У подальшому ОСОБА_5 підійшов до нього із ломом та замахнувшись, намагаючись нанести удар йому по голові, вцілив в ліве плече. В той час, коли ОСОБА_5 замахнувся вдруге та намагався йому знову нанести удар ломом по тулубу, він , намагаючись вихопити лом із рук потерпілого , зненацька впав на ОСОБА_5 таким чином, що лом опинився між ними. Лом впав на ребра потерпілого, а він, обвинувачений , впав зверху потерпілого. Після цього він, ОСОБА_7 , встав та хотів викинути лом, але потерпілий також підвівся із землі та вдарив його головою в живіт. Від цього удару він, обвинувачений, знову впав на землю, опинившись в положенні лежачи спиною на землі обличчям доверху, а ОСОБА_5 заліз зверху на нього та почав його бити кулаками обох рук по тулубу. Він у свою чергу, з метою припинення дій потерпілого схопив його за горло і хотів скинути із себе, але потерпілого від нього відтягли у бік та вони порозходились по своїх домівках. Також просив суд звернути увагу, що під час нападу на нього із ломом ОСОБА_5 кричав, що він зараз усіх повбиває і він, обвинувачений, вимушений був від нього захищатись. При цьому зауважив, що ОСОБА_5 першим напав на нього під час сварки, в той час як він просто сидів під своїм двором та розмовляв із ним у «підвищеному тоні». Просив виправдати його, посилаючись на те, що він вимушений був захищатись від дій потерпілого. Вимоги за цивільним позовом потерпілого визнав частково. Вказав, що готовий відшкодувати витрати на його лікування, але у задоволенні вимог, щодо моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, просив відмовити, посилаючись на їх безпідставність. Також просив суд, у разі доведеності його вини, звільнити його від відбування покарання за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п. в ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році», вказавши на те, що він погоджується на звільнення від відбування показання на підставі вказаного закону та просив його клопотання задовольнити (а.с. 116-117).

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що між ним та обвинуваченим протягом останнього часу склались неприязні відносини. 03.06.2016 року, близько 15.30 години між ним та ОСОБА_7 біля будинку обвинуваченого почалась словесна перепалка, яка виникла з тих причин, що ОСОБА_7 звинуватив його, потерпілого, у пошкодженні автомобіля, який був припаркований біля будинку. Під час сварки ОСОБА_7 спочатку почав погрожувати, що його поб`є, він з метою оборони, махнув перед ним ломом, але його не вдарив. Лом під час сварки перебував у його руках, оскільки він на передодні події ремонтував на вулиці колодязь. У той час, коли він замахувався ломом на ОСОБА_7 , останній, вихопив його з рук таким чином, що він, потерпілий , впав на землю на правий бік, а ОСОБА_7 у цей час наніс йому удар ломом, який тримав у своїх руках по лівому боці в області спини. Потім іще раз хотів вдарити, але він, ОСОБА_5 , від другого удару ухилився. Після події, його дружина відвела додому та викликала швидку допомогу. Вимоги за цивільним позовом щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, обґрунтував тим, що тривалий час перебував на лікуванні, не міг нічого робити по господарству, а завдані обвинуваченим травми і досі болять та просив його задовольнити у повному обсязі. У подальшому подав до суду заяву з проханням продовжувати судовий розгляд справи у його відсутність;

Представник потерпілого у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Також вказав, що позиція потерпілого є однозначною і він наполягає на суворій мірі покарання відносно обвинуваченого та категорично заперечує проти застосування до нього амністії.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 03.06.2016 року близько 15.30 години між її чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_7 біля будинку обвинуваченого почалась словесна перепалка, яка виникла з тих причин, що ОСОБА_7 звинуватив її чоловіка у пошкодженні автомобіля, який був припаркований біля будинку. Між ними останнім часом були напружені відносини. ОСОБА_7 почав провокувати ОСОБА_5 на бійку, насміхаючись, що він ховається за спідницю. І її чоловік і ОСОБА_7 пребували у стані алкогольного сп`яніння. Коли її чоловік, прихопивши із собою металевий лом, почав підходити до ОСОБА_7 та махнув ломом, який тримав у руках, ОСОБА_7 вихопив лом з рук ОСОБА_5 та у той час коли ОСОБА_5 впав на землю, обвинувачений вдарив його ломом, який тримав у руках, в область лівого боку по ребрам . ОСОБА_11 відтягнув ОСОБА_7 від її чоловіка і вони пішли у двір обвинуваченого, забравши лом із собою, а вона відвела ОСОБА_5 додому та викликала швидку.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 показав, що влітку 2016 року, у післяобідній час, більш точної дати та часу він вже не пам`ятає, він перебував у дворі ОСОБА_7 . Коли вони вийшли удвох з його двору, дружина ОСОБА_5 почала їх ображати. Коли ОСОБА_5 почув сварку прийшов до двору ОСОБА_7 та між ними почалась словесна перепалка. У ОСОБА_5 в руках був металевий лом, який він приніс із собою. Під час сварки ОСОБА_5 замахнувся ломом на ОСОБА_7 та вдарив його у ліве плече. У ОСОБА_7 в руках нічого не було. ОСОБА_7 у свою чергу вихопив з рук ОСОБА_5 лом та в той час коли ОСОБА_5 впав на землю на правий бік , ОСОБА_7 вдарив його ломом по лівому боці. В подальшому вони вдвох зчепились на землі, продовжили боротись, а потім тримали один одного за шию. Коли лом лежав біля них він, ОСОБА_11 , відкинув лом в бік, подалі від них та почав їх розтягувати. Відтягнувши ОСОБА_7 від ОСОБА_5 , вони удвох з ОСОБА_7 зайшли до двору обвинуваченого, а ОСОБА_5 забрала його дружина . Він особисто знайшов лом у кущах та кинув його до двору обвинуваченого. Невдовзі приїхали працівники міліції та почали з`ясовувати обставини події;

Відповідно заяви ОСОБА_5 , він звернувся до правоохоронних органів з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_7 , який 03.06.2016 року близько 16.00 години в ході сварки із ним наніс йому тілесні ушкодження металевим ломом (а.с. к.п. 4);

Відповідно до протоколом огляду місця події від 03.06.2016 року, під час огляду місцевості біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , на грунтовій дорозі були виявлені сліди волочіння та під час проведення даної слідчої дії ОСОБА_7 видав з території свого місця проживання металевий лом (а.с.к.п. 10-13);

Відповідно до протоколу огляду речей від 04.06.2016 року, під час огляду металевого лому, виданого ОСОБА_7 , було встановлено, що його довжина складає 1 м 10 см, діаметр 3 см. На момент огляду на металевому ломі були виявлені забруднення від слідів грунту. Слідів речовини бурого кольору на поверхні металевого лому не виявлено (а.с. к.п. 14);

Відповідно висновку консультативної комісії лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні від 23.07.2016 року, під час огляду рентгенограми органів грудної клітини ОСОБА_5 від 03.06.2016 року та від 15.06.2016 року була виявлена виражена міжтканинна емфізема грудної клітини зліва, медиастинальна емфізема, лівосторонній травматичний гемопневмоторакс, переломи 6,7,8,9 ребер зліва по пахвовим лініям. На контрольній рентгенограмі легеня розправилась, зберігається гідроторакс. Виявлені зміни можуть відповідати зазначеному строку травми (а.с.к.п. 98);

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 290 від 01.07.2016 року, у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломами 6,7,8,9 ребер зліва по пахвовим лініям з формуванням міжтканьвої медіастенальної емфіземи та гемопневмотораксу зліва. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого твердого предмету та кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін понад 21 добу. Переломи ребер 6,7,8,9 зліва могли бути спричинені і в час вказаної травми. Виявлені тілесні ушкодження не притаманні для утворення внаслідок падіння з положення стоячи на площину (а.с.к.п. 31-34);

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_5 від 27.07.2016 року, останній показав, що 03.06.2016 рок у період часу між 15 та 16 годинами біля домоволодіння у якому проживає ОСОБА_7 між ним та обвинуваченим почалась сварка, під час якої він махнув перед ОСОБА_7 металевим ломом, який приніс із собою, а ОСОБА_7 вихопив з його рук металевий лом та в той час коли він впав на землю , ОСОБА_7 наніс йому один удар його ломом по лівому боці тулуба (а.с.к.п. 35-38 );

Відповідно до протоколу слідчого експерименту проведеного за участі свідка ОСОБА_11 в присутності його законного представника від 08.06.2016 року, ОСОБА_11 показав, що 03.06.2016 року близько 16.00 години він був очевидцем того, як під час сварки, яка виникла між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_5 підійшов до обвинуваченого із металевим ломом та намагаючись вдарити ним ОСОБА_7 по голові, наніс один удар металевим ломом у плече ОСОБА_7 . Удар прийшовся саме у ліве плече, оскільки ОСОБА_7 від нього ухилився.Після цього ОСОБА_7 вихопив із рук ОСОБА_5 лом та коли ОСОБА_5 впав на землю ОСОБА_7 , тримаючи лом в обох руках, наніс ОСОБА_5 один удар по лівій частині тулубу і впав на нього. Вони продовжували між собою бійку та почали один одного давити за горло. Він відкинув від них лом та відтягнув ОСОБА_7 від ОСОБА_5 (а.с.к.п. 45-49);

Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 08.06.2016 року, остання показала, що 03.06.2016 року, близько 15.00 години вона була свідком того, як між її чоловіком ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_5 почалась словесна перепалка, під час якої ОСОБА_5 , прихопивши із собою металевий лом та намагаючись поцілити ним у голову обвинуваченого, наніс один удар металевим ломом ОСОБА_7 по лівому плечу, адже ОСОБА_7 від удару ОСОБА_5 ухилився. В подальшому ОСОБА_7 вихопив із рук ОСОБА_5 лом та в той час коли ОСОБА_5 впав на землю, ОСОБА_7 тримаючи металевий лом в обох руках наніс один удар потерпілому по лівому боці. Потім ОСОБА_7 також впав на землю та вони із потерпілим продовжили боротись. Через деякий час їх розтягли та всі порозходились по своїх домівках (а.с. к.п. 52-56);

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 235 від 06.06.2016 року , на момент огляду у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців у середній третині лівого плеча по середньо- ключичній лінії зліва на рівні 2,3 ребер; в проекції 3,4 ребра по середньо-ключичній лінії справа; по передньо-зовнішній поверхні правого плеча. Саден у проекції правого крила здухвилої кістки; на рівні 5го ребра по передньо-пахвовій лінії в кількості 2; в проекції правого ліктьового суглобу; у зовнішнього кута лівої лопатки в кількості (2);в проекції 7,8 ребер по біляхребтовій лінії справа.Дані тілесні ушкодження утворилися в наслідок мінімум 12 травматичних впливів предметів з ознаками тупого твердого якими могли бути як рука, нога так і інший предмет та класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з скороминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб. Враховуючи колір та характер виявлених тілесних ушкоджень, можна вказати, що вони могли бути спричинені 03.06.2016 року. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можна вказати що вони в своїй сукупності не притаманні для утворення внаслідок падіння з положення стоячи на площину (а.к.п. 76-78);

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 та його захисника від 27.07.2016 року, обвинувачений показав, що 03.06.2016 року у період часу з 15 до 16 години біля території домоволодіння у якому він проживає між ним та ОСОБА_5 почалась сварка під час якої ОСОБА_5 наніс йому один удар ломом, який приніс із собою, по лівому плечу, а він у свою чергу вихватив лом із рук ОСОБА_5 та в той час коли він впав на землю наніс йому удар по лівому боці (а.с. к.п. 90-95);

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 400 від 12.08.2016 року, обставини на які вказують свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 під час проведення з ними слідчого експерименту, не виключають можливості утворення у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломами 6,7,8,9 ребер зліва по пахвовим лініям. (а.с.к.п.63-69);

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 398 від 12.08.2016 року , тілесні ушкодження , що мали місце у ОСОБА_5 у вигляді закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломом 6,7,8,9 ребер зліва по пахвовим лініям могли утворитись при обставинах на які вказують ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під час проведення з ними слідчих експериментів (а.с.к.п. 97-101 ).

Застосованими судом засобами забезпечити явку в судове засідання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не представилось можливим, а стороною захисту та стороною обвинувачення у порушення вимог ст. 22 та ч.3 ст. 23 КПК України не було вчинено жодних дій для забезпечення безпосереднього допиту вказаних осіб судом. У зв`язку з цим під час судового розгляду сторона обвинувачення та сторона захисту від допиту цих свідків відмовились.

Надаючи оцінку іншим доказам дослідженим у судовому засіданні суд зазначає, що не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_10 з приводу тих обставин, що ОСОБА_7 наносив по тілу ОСОБА_5 три удари ломом, оскільки вони спростовуються показаннями самого потерпілого, відповідно яким ОСОБА_7 вдарив його ломом у ліву частину тулубу лише один раз, від іншого удару він ухилився. Також показання даного свідка в цій частині спростовуються і показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно яким, зі сторони обвинуваченого мав місце лише один удар ломом по лівому боці потерпілого .

Також суд не приймає до уваги, як належний доказ протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 08.06.2016 року і розцінює його критично, оскільки як вбачається з відеозапису вказаної слідчої дії, показання ОСОБА_10 були суперечливими та нещирими, що в свою чергу свідчить про їх неправдивість та надуманість.

Показання обвинуваченого надані у судовому засіданні з приводу того, що він ОСОБА_5 ломом не бив, а лом просто впав на обвинуваченого і він також впав на нього і саме таким чином потерпілий отримав виявлені у нього травми у виді перелому ребер, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення. Адже ці показання спростовуються як показаннями самого ОСОБА_7 наданими під час проведення із ним слідчого експеременту за участі його захисника так і показаннями свідків ОСОБА_11 наданими у судовому засіданні та ОСОБА_12 під час проведення з нею слідчого експеременту.

Належних та допустимих доказів умисного нанесення ОСОБА_5 . ОСОБА_7 ломом таких тілесних ушкоджень , як садна в ділянці лівої лопатки в судовому засіданні не здобуто, та не підтверджено жодним чином, оскільки механізм утворення вказаних ушкоджень жоден із свідків не пояснив, а сам потерпілий вказав, що від другого удару, який намагався йому нанести обвинувачений він ухилився. За вказаних обставин суд вважає , що обвинувачення ОСОБА_7 у спричиненні ним ОСОБА_5 саден в ділянці лівої лопатки не знайшли свого підтвердження .

Надаючи оцінку показанням ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_10 з приводу того, що ОСОБА_5 не наносив удару металевим ломом ОСОБА_7 , а просто ним махнув, суд зазначає, що визнає їх такими, які націлені на приховання протиправних дій самого потерпілого по відношеню до ОСОБА_7 та введення суду в омуну, оскільки вони спростовуються не лише показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а й висновком експерта № 235 від 06.06.2016 року , відповідно до якого у ОСОБА_7 під час його огляду були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців у середній третині лівого плеча по середньо ключичній лінії зліва на рівні 2,3 ребер , які могли бути спричинені 03.06.2016 року та не притаманні для утворення внаслідок падіння з положення стоячи на площину.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.. 2 КПК України).

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки; що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgement of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Частинами 1-3 статті 36 КК України передбачено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.
На підставі показань допитаних у судовому засіданні ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та досліджених матеріалів кримінального провадження, судом встановлено, що 03 червня 2016 року, в період часу із 15.00 по 16.00 годину , біля території домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, під час якої ОСОБА_5 , з мотиву виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_7 та перший наніс йому один удар у ліве плече металевим ломом, який приніс із собою, завдавши ОСОБА_7 тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості. У свою чергу ОСОБА_7 , з метою зупинити протиправні дії ОСОБА_5 , перебуваючи в стані необхідної оборони та перевищуючи її межі, вихопив із рук останнього металевий лом та діючи умисно, зі значною силою наніс останньому один цілеспрямований удар металевим ломом по лівій частині тулубу в області грудної клітини. Внаслідок чого ОСОБА_5 були завдані тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітини зліва з переломом 6,7,8, 9 ребер зліва по пахвовим лініям з формуванням міжтканьової медіастенальної емфіземи та гемопневмотораксу зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 17.12.2015 року у справі № 5-125 кс 15 при вирішенні питання про відсутність чи наявність у діях винної особи стану необхідної оборони суд повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. При цьому необхідно мати на увазі те, що основним мотивом дії особи, у випадку наявності стану необхідної оборони є необхідність відвернення нападу та захист від суспільно небезпечного посягання.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи поведінку ОСОБА_5 , який під час словесної перепалки з обвинуваченим першим наніс ОСОБА_7 удар по лівому плечу металевим ломом довжиною 1 м 10 см, діаметр 3 см, який приніс для цієї цілі із собою , суд вважає, що ОСОБА_7 мав передбачене законом право захищатись від протиправних дій ОСОБА_5 , хоча і перевищив при цьому межі необхідної оборони.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за заподіяння (умисно або через необережність) середньої тяжкості чи легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого, або в разі перевищення меж необхідної оборони чи перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, кримінальної відповідальності чинним КК не встановлено.
Тому доводи сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України суд визнає безпідставними.

За встановлених у судовому засіданні обставин суд вважає за необхідне , відповідно вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи зазначені вище обставини підстави для задоволення клопотання ОСОБА_7 та його захисника про застосування до обвинуваченого амністії і звільнення від призначеного вироком суду покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відсутні .

Цивільний позов заявлений потерпілим по справі щодо стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, відповідно вимог ч. 3 ст. 129 КПК України, суд залишає без розгляду.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 100,129, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Вимоги за цивільним позовом ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Речові докази : металевий лом, який був переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Олександрійського РВП Олександрійського ВП ГУНП у Кіровоградські області знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Суддя: ОСОБА_1