Справа № 757/65/17-к
Провадження № 1-кс/761/2997/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Служби Безпеки України,

у с т а н о в и в:
До Печерського районного суду м. Києва 03.01.2017 надійшла заява гр. ОСОБА_2 , у якій останній просив розглянути його скаргу від 14.09.2015 на бездіяльність посадових осіб СБ України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що він звернувся до вказаного органу досудового розслідування з повідомленням про кримінальні правопорушення. Однак, на момент звернення зі скаргою до слідчого судді відомості СБ України до ЄРДР не внесені, що, на думку заявника, свідчило про бездіяльність посадових осіб вказаного органу.

У зв`язку з цим заявник просив зобов`язати уповноважену особу ГСУ СБ України внести відповідні відомості до ЄРДР.

Рішенням слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.01.2017 скарга ОСОБА_2 від 14.09.2015 повернуто заявнику для звернення до належного суду, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.04.2017 скасоване, скарга повернута до суду першої інстанції для здійснення розгляду.

У подальшому, в.о. Голови Печерського районного суду м. Києва звернувся до Апеляційного суду м. Києва з поданням про визначення підсудності у судовому провадженні за скаргою ОСОБА_2 від 14.09.2015

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.01.2018 вищенаведене подання задоволене, матеріали скарги направленні до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду.

У судове засідання заявник, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду скарги належним чином, не прибув, про поважність причини неявки не повідомив.

Представник СБ України також до суду не прибув, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 2 визначені завдання кримінального провадження, до яких серед іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких віднесені законність (ст. 9 КПК), змагальність (ст. 22 КПК) та диспозитивність ( ст. 26 КПК).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу.

Так, у силу ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на бездіяльність слідчого, у тому числі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала таку скаргу.

Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження засад змагальності та диспозитивності.

Відповідно ст. 22 КПК зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів передбаченими КПК засобами.

Диспозитивність, яка визначена ст. 26 КПК, передбачає, що сторони кримінальному провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до ч.6 ст. 22 КПК зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У той же час принцип змагальності у силу ст. 22 КПК саме на особу, яка звернулася з скаргою, покладає обов`язок обстоювання її правової позиції, доведення обставин, які вона вважає порушенням відповідних прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду скарги.

Неприбуття заявника до суду унеможливило встановлення усіх обставин, які є необхідними для вирішення скарги по суті заявлених вимог, тобто перешкодило виконанню слідчим суддею покладених на нього обов`язків щодо об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ч. 2 ст. 307 КПК визначений вичерпний перелік можливих рішень за результатами розгляду скарг.

У той же час вказані рішення можуть бути прийняті виключно за наслідками розгляду скарги, здійснення якого можливо тільки за участі її ініціатора. Викладені вище обставини унеможливлюють розгляд скарги по суті та прийняття рішення у порядку ст. 307 КПК

На підставі викладеного слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що прийняття такого рішення утворює найбільш сприятливе для заявника становище, оскільки у такому випадку останній має право у визначеному порядку повторного звернутись до слідчого судді з метою оскарження бездіяльності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 303-306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Служби Безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1