Справа № 750/7236/17
Провадження № 1-кп/750/65/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 06 березня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи депутатом місцевої ради, та згідно рішення Чернігівської обласної ради № 46-5/VІІ від 20.07.2016 призначеним виконуючим обов`язки директора комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» з 21 липня 2016 року терміном на один рік на умовах контракту, відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.4, 2.1, 2.7 вказаного Контракту виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому є службовою особою.

Відповідно до п. 2, абзацу 4 п. З, п. 5 Положення про порядок передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду, затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2011 без номеру (в редакції від 30.09.2011), об`єктами права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, на які поширюється дія цього Положення є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); орендодавцями майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області є комунальні підприємства, установи, заклади - щодо майна, яке закріплене за ними на праві господарського відання, чи оперативного управління; заходи щодо передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду орендодавцями, визначеними в абзаці 4 п. З цього Положення, здійснюються після отримання відповідного дозволу на передачу майна в оренду від управління комунального майна Чернігівської обласної ради.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_8 , перебуваючи наприкінці січня 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у приміщенні комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр», розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, звернувся до ОСОБА_7 з письмовою заявою про намір отримати в оренду приміщення Закладу, загальною площею 96,7 кв.м., корисною площею 88,8 кв.м., розташовані на другому поверсі Закладу, з метою розміщення офісу для здійснення підприємницької діяльності. У свою чергу, ОСОБА_7 в цей же день повідомив ОСОБА_8 про можливість укладення договору оренди приміщень, за умови сплати йому неправомірної вигоди.

01 березня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: АДРЕСА_2 , під час обговорення умов укладання договору та розміру плати за орендовані приміщення, діючи умисно та з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи повноваження, надані йому як керівнику Закладу, та, бажаючи використати їх для отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_8 , що з ним буде укладено договір оренди та в подальшому зменшено орендну плату, при цьому висловив прохання про передачу йому за вчинення зазначених дій неправомірної вигоди, а саме грошових коштів в сумі 5 000 грн.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, знаходячись в невстановленому досудовим розслідуванням місці у період з 17 березня 2017 року по 22 березня 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 підписав виготовлений невстановленою особою офіційний документ - договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, разом з невід`ємними додатками до нього: додаток № 1 Акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою АДРЕСА_2 датований 10.04.2017, додаток № 2 Розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, які містили завідомо неправдиві відомості про дати їх фактичного укладання.

22 березня 2017 року о 14 годині 47 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: АДРЕСА_2 , передав для підпису ОСОБА_8 вже підписані ОСОБА_7 договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, разом з невід`ємними додатками до нього: додаток № 1 - акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , датований 10.04.2017, додаток № 2 - розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, із неправдивими відомостями про дати їх складання, тим самим здійснив видачу завідомо неправдивого офіційного документа.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 підписати зазначений договір і додатки до нього, на що ОСОБА_8 погодився та повернув підписані ним вищевказані документи ОСОБА_7 для погодження договору в управлінні комунального майна Чернігівської обласної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі приміщення Закладу за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, 28 березня 2017 року о 16 годині 34 хвилини передав ОСОБА_8 вже погоджений ним в управлінні комунального майна Чернігівської обласної ради договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датований 07.02.2017, додаток № 1 до договору - акт прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 10.04.2017, додаток № 2 до договору - розрахунок розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , датований 07.02.2017, та обговорив з ОСОБА_8 обставини подальшої передачі йому обумовленої неправомірної вигоди.

30 березня 2017 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки директора Закладу та будучи службовою особою, перебуваючи у методичному кабінеті Закладу, розташованому на першому поверсі, перед кабінетом приймальні директора Закладу, за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 160-а, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 5 000 грн. за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме підписання договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області № 1, датованого 07.02.2017, та за сприяння у зменшенні розміру орендної плати зазначеного майна у майбутньому.

Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_7 того ж дня, тобто 30.03.2017, викрито у вчиненні злочину працівниками поліції, а предмет неправомірної вигоди, службового підроблення вилучено.

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 366 КК України як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, та за ч. 1 ст. 368 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 368 КК України не визнав та суду пояснив, що працюючи на посаді виконувача обов`язків директора комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр», він всіляко намагався покращити фінансовий стан підприємства, одним з елементів чого була здача приміщень Центру в оренду. Відповідні оголошення були розміщені у пресі та на Internet-ресурсах. Наприкінці січня 2017 року до Центру прибув ОСОБА_8 , який виявив намір взяти в оренду офісне приміщення для ведення підприємницької діяльності. Після огляду кількох приміщень ОСОБА_8 вибрав кабінет на другому поверсі. Він повідомив ОСОБА_8 порядок та умови оренди приміщення, а також наголосив, що процес оформлення договору буде довготривалим, оскільки майно Центру належить обласній раді, на що ОСОБА_8 погодився. Дотримуючись процедури, він, як керівник закладу, звернувся з листом до обласного управління комунального майна, до якого додав заяву ОСОБА_8 , з проханням надання згоди на передачу майна в оренду.
ОСОБА_8 неодноразово приходив до нього та постійно цікавився вартістю приміщення в цілому та вартістю оренди його частини приміщення, на що він відповідав, що вартість оренди залежить від оцінки майна і він до цієї процедури відношення не має. Також ОСОБА_8 висловлював бажання віддячити, але він не розумів, що ОСОБА_8 мав на увазі. Жодного разу особисто він не вимагав у ОСОБА_8 будь-якої подяки і з його боку ніколи не було мови про гроші як винагороду за сприяння у оформленні оренди. Коли ОСОБА_8 цікавився у нього про можливість зменшення суми оренди у подальшому, він повідомив йому, що така система знижок можлива за умови покращення майна у ході оренди, однак її може застосовувати лише обласна рада.
На початку березня 2017 року він передав ОСОБА_8 для ознайомлення примірник проекту договору оренди майна, а десь у період 15-20 березня 2017 року після погодження усіх істотних умов, вказаний договір був підписаний у його кабінеті ним та ОСОБА_8 , як сторонами договору. Якою датою був підписаний договір, він не пам`ятає, так як це не було суттєвим. Після підписання договір був переданий до комунального майна на затвердження, після чого в кінці березня 2017 року один примірник договору ним був переданий ОСОБА_8 . Вважає, що усі вимоги закону при укладенні договору були дотримані, а відтак, він не видавав завідомо неправдивого офіційного документа.
Стверджує також, що не мав жодної можливості впливати на вирішення питання щодо вартості оренди, оскільки це є виключною прерогативою управління комунального майна та сесії обласної ради, і ніколи не пропонував ОСОБА_8 сплатити йому за це неправомірну вигоду та не отримував її. При цьому не заперечує, що 28 березня 2017 року отримав від ОСОБА_8 800 грн. для передачі прибиральниці, як оплату за прибирання приміщення, яке ОСОБА_8 мав орендувати, а також 30 березня 2017 року отримав 5 000 грн., як орендну плату за півроку, про що наголошував при передачі грошей сам ОСОБА_8 . Погоджується, що як посадова особа він не мав права отримувати від осіб кошти, але ОСОБА_8 приніс їх після роботи і кошти підприємству були потрібні, тому він вирішив їх взяти, щоб вранці передати до бухгалтерії.
Просить виправдати його за ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 368 КК України за відсутністю в його діях події і складу злочину.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що для зайняття підприємницькою діяльністю шукав приміщення та на сайті обласного управління комунального майна знайшов пропозицію, яка його зацікавила. Після попереднього узгодження наприкінці січня 2017 року після обіду прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з директором комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» ОСОБА_7 . Озвучивши намір про оренду частини приміщення, вони удвох оглянули два кабінети, в яких стояли стільці та столи, обговорили порядок передачі майна в оренду. Директор ОСОБА_7 повідомив, що процедура оренди майна включає в себе подання заяви про оренду, яка має бути розглянута та підтримана радою, оцінку вартості оренди та оформлення, обіцяв поцікавитися цими питаннями. Додав, що вказаний об`єкт давно виставлений, тому він зацікавлений у його оренді. Кілька разів він телефонував ОСОБА_9 та цікавився розміром оренди. При другій зустрічі ОСОБА_7 сказав, що не може повідомити розміру оренди приміщення до визначення оцінки його вартості, але говорив, що за сприяння, тобто, якщо вони удвох знайдуть спільну мову, ОСОБА_7 буде вживати заходи сприяння. Він сприйняв це, як необхідність з його боку чимось допомогти. Зустрічались вони з ОСОБА_7 багато разів, з інтервалами у 2-3 дні, іноді через тиждень. ОСОБА_7 в одній із зустрічей повідомив, що попередня вартість оренди майна складатиме близько 5 000 грн., але надалі він сприятиме зменшенню цієї суми, якщо вони домовляться.

На його запитання, що для цього потрібно, у відповідь ОСОБА_7 назвав якісь документи та сказав, що у цьому є його інтерес, який він оцінює у 5 000 грн. Він вирішив, що ОСОБА_7 вимагає у нього хабар, тому через певний час, десь у кінці лютого 2017 року, після відвідування спільно з ОСОБА_7 управління комунального майна, обміркувавши почуте від ОСОБА_7 , він вирішив звернутися до управління захисту економіки з відповідною заявою.

У приміщенні обласної ради в управлінні комунального майна, вони мали розмову з одним з керівників цього управління ОСОБА_10 . Там йому показали проект примірника договору та вартість оцінки майна, сказали, що це теж проект і цифри поки що приблизні. Поміж іншим, він поцікавився у ОСОБА_10 про можливість зниження у подальшому орендної плати. Пройшов тривалий час, він звернувся по телефону до ОСОБА_7 , який повідомив, що договір готовий. Він прибув до приміщення Центру, де після підписання договору повернув два примірники ОСОБА_7 , який сказав, що їх необхідно ще погодити в управлінні комунального майна. Також повідомив, що йому необхідно взяти у бухгалтерії Центру рахунок та оплатити його після погодження в управлінні комунального майна. ОСОБА_7 заявив, що його інтерес має бути задоволеним після отримання погодженого примірника договору.

Приблизно через тиждень ОСОБА_7 зателефонував та запросив до себе. Зранку перед цим він був в управлінні захисту економіки, де помічали та вручили йому мічені гроші для передачі ОСОБА_7 . За кілька днів до цього йому в УЗЕ видали також диктофон «Москіт». Увечері 30 березня 2017 року в коридорі біля орендованого кабінету він повідомив ОСОБА_7 , що «приніс те, про що домовлялись», після чого зайшли до кабінету ОСОБА_7 , де з рук в руки він передав ОСОБА_7 мічені гроші в сумі 5 000 грн., які він поклав до зовнішнього карману своєї куртки. ОСОБА_7 не питав у нього, що це за гроші.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що в якості понятого був присутній при вилученні коштів у ОСОБА_7 . У приміщенні автошколи на першому поверсі чекали ОСОБА_7 та разом з ним зайшли до його кабінету. На пропозицію показати вміст кишень, ОСОБА_7 спочатку не погоджувався, телефонував адвокату, але потім дістав з кишені куртки гроші в сумі 5 000 грн. та повідомив, що їх передав йому чоловік в рахунок оплати за оренду і він мав кудись ці гроші віддати. При просвічуванні окремі купюри мали сліди флуоресцентної фарби. Також проводились змиви з рук ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 дав суду аналогічні свідчення, додавши, що ОСОБА_7 наголошував, що отримані ним 5 000 грн. він мав передати до бухгалтерії.

Свідок ОСОБА_13 , заступник начальника управління комунального майна Чернігівської обласної ради, повідомив, що процедура передачі майна в оренду ОСОБА_8 почалась у січні 2017 року, а погодження договору оренди відбулося у квітні 2017 року. Точної дати укладення договору не пам`ятає, але це був довготривалий процес. Вимоги до укладення договору оренди чітко окреслені і зрозумілі, управління від цих вимог не відступає і при укладенні цього договору вони також були дотримані.

Свідок ОСОБА_10 , начальник відділу орендних відносин та організації розрахунків управління комунального майна Чернігівської обласної ради, суду повідомив, що до його службових обов`язків належить контроль за виконанням договорів оренди, їх укладенням та своєчасністю оплати. Підтвердив, що до управління надходила заява від ОСОБА_8 про передачу приміщення в оренду, ОСОБА_7 звертався до нього з приводу процедури оформлення цієї оренди і він проводив перевірку та надавав практичну допомогу. Коли вивчали попит, ОСОБА_7 і орендар приходили до нього кілька разів, отримували зразки документів, консультувались. У його присутності договір оренди з ОСОБА_8 не підписувався, ОСОБА_7 передав йому вже підписаний сторонами договір, який він погодив у заступника начальника управління та повернув назад. Зазначив, що ОСОБА_7 жодним чином не міг впливати на зменшення вартості оренди приміщення із-за особливостей процедури. Зокрема, спочатку договір укладається за чітко встановленою таксою, після чого через певний час та за певних умов орендар може звернутися з заявою про зменшення орендної плати і це питання може бути вирішено лише депутатами на сесії обласної ради. Після укладення договору орендар не використовує майна за призначенням і не платить за його оренду, тому в управлінні вирішується питання щодо стягнення заборгованості по оренді та розірвання договору.

Заслухавши пояснення та доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання ним своєї провини, свідків та дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, тобто, містить всі ознаки складу злочину, передбаченого цим Кодексом.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено підозру у видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

Згідно положень ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Безпосереднім дослідженням доказів у судовому засіданні було встановлено, що за взаємною згодою сторін, а саме, орендодавця - комунального навчального закладу «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» в особі виконуючого обов`язки директора ОСОБА_7 , з одного боку, та орендаря - фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , з другого боку, укладено договір від 07 лютого 2017 року стосовно оренди приміщення, розташованого на 2-му поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96.7 кв.м., корисною площею 88.8 кв.м. (т.2 а.п. 23-28). З боку ОСОБА_8 заяв про неправдивість цього офіційного документу не надходило.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно акту, погодженого сторонами договору, прийом-передача орендованого майна відбулися 10 квітня 2017 року (т.2.а.п. 29).

Таким чином, з врахуванням зазначеної норми та пункту 2.1 договору оренди щодо умов передачі орендованого майна, вказана у договорі оренди дата його складання не впливає на правомірність цього документу.

Крім того, ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений договір оренди укладений відповідно до вимог чинного законодавства та з дотриманням «Положення про порядок передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду» і на час розгляду кримінального провадження не скасований, отже, висновки сторони обвинувачення про завідому неправдивість документа, є необґрунтованими.

Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. Згідно обвинувального акту, особа, яка виготовила офіційний документ, не встановлена. При цьому, стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено, яка дата має бути в договорі і в чому полягав умисел ОСОБА_7 при підписанні цього договору оренди.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органу досудового розслідування інформація про обставини і дату складання протоколу стала відома з результатів негласного контролю ОСОБА_7 у кримінальному провадженні щодо нього за ч. 1 ст. 368 КК України, однак така інформація використана у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 366 КК України без дотримання вимог ст. 257 КПК України.

За вказаних обставин суд не вбачає в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме, видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) 03 березня 2017 року ОСОБА_8 звернувся до УЗЕ в Чернігівській області з заявою про проведення перевірки по факту вимагання у нього неправомірної вигоди в сумі 5 000 грн. з боку директора КНЗ «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» ОСОБА_7

06 березня 2017 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року стосовно ОСОБА_7 надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії шляхом його аудіо- відеоконтролю без його відома.

Відповідно до протоколу про результати проведення таких дій, застосування спеціальних технічних засобів аудіо- відео фіксації стосовно ОСОБА_7 мало місце 10.03.17, 17.03.17, 21.03.17, 22.03.17, 28.03.17, 30.03.17 (т.1, а.п. 102-105).

Зокрема, аудіо записи та їх роздруківка містять наступну інформацію про фрази ОСОБА_8 (З) та ОСОБА_7 (Ф) (у відповідь):
1.на технічному носії № 347т від 10.03.17:
З: «Я, короче, в понедельник или во вторник завезу кое-что»; (Ф: «Хорошо»)
З: «…я там Вашу пятеречку, а…»; (Ф: «Мг»)
З: «подпишем договор и я Вашу пятерочку в тот же день Вам…»; (Ф:«Мг»).
2.на технічному носії № 364т від 21.03.17:
З: «Хорошо, там же ж Вам денежку, там все эти вещи, да?»; (Ф: «Хорошо»).
3. на технічному носії № 409т від 28.03.17:
З: «А мы можем куда-то выйти? Это Вы ж там говорили, за этот месяц 800; Ф: «Подожди, сейчас»
З: «Вы ж там говорили за этот месяц 800, и… Дак как поступить? Могу сейчас за этот месяц 800 дать и там завтра…» (Ф: «А что завтра? А, завтра остальное. Давай»).
З: «Пятерка Ваша. Да? Шикарно. Я их с собой просто ношу. Держите. (Ф: «Все, ложи. И завтра тогда что?»).
4.на технічному носії № 412т від 30 .03.17:
Ф: «Так, шо это, шо?»
З: « Пойдемте отойдем. Я ж принес Ваше, Ваши деньги привез»; (Ф: Шо?»)
З: «Деньги Ваши принес»; (Ф: «…ааа, я понял…).
З: «Деньги» (Ф: «Ложи, да и все, шо ты как первый раз. Дак, а это за что, ты мне расскажи»
З: «Ну, как договаривались»; (Ф: «Да»)
З: «За полгода получается, договор же ж подписали…»; (Ф: «Да»)
З: «И сразу этот, Ваша…»; (Ф: «Да, да, да»)
З: «Ваш интерес»; (Ф: «Это самое, полгода, договор подписали и шо? Напомни, бо я столько инфо, что я не запоминаю»).
З: «А, не, мы ж когда первый раз подписывались, да, Вы говорили ж, что не просто так это делается»; Ф: «Да».

Жоден із досліджених у судовому засіданні технічних носіїв з відтвореними аудіо записами на ньому не містить інформації про спонукання ОСОБА_7 . ОСОБА_8 до надання йому неправомірної вимоги у будь-якій формі. Тим паче, жодного разу на аудіо записі не озвучується така вимога у сумі 5 000 грн.

Навпаки, при кожній зустрічі саме ОСОБА_8 є ініціатором розмов про «інтерес» ОСОБА_7 , але і в його розмовах не звучала фраза про необхідність передачі ОСОБА_7 5 000 грн. Єдина інформація про вказану суму міститься лише у протоколі прийняття заяви від 03 березня 2017 року, але у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_7 не говорив прямо про бажання отримати винагороду в сумі 5 000 грн., але з його поведінки та натяків він зрозумів, що ОСОБА_7 вимагає у нього хабар.

За правилами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд звертає увагу, що в порушення зазначеної норми закону та вимог «Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», яка у будь-якому разі зобов`язує реєструвати заяви про вчинення кримінальних правопорушень у Журналі єдиного обліку відразу після їх надходження, заява ОСОБА_8 відразу зареєстрована не була, а у період з 03 по 06 березня 2017 року переадресовувалась з управління захисту економіки до слідчого управління ГУНП в Чернігівській області та була зареєстрована в ЖЄО лише 06 березня 2017 року за розпорядженням керівництва ГУНП на підставі рапорту старшого слідчого.

Органом досудового розслідування відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 368 КК України було внесено лише 06 березня 2017 року, та відповідно до ухвали слідчого судді від 09 березня 2017 року за цією ж статтею, яка є тяжкою, було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_7 шляхом його аудіо- відеоконтролю.

Згідно ч. 2 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені ст. 260 (аудіо- відеоконтроль особи) проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Незважаючи на очевидну відсутність у діях ОСОБА_7 ознак вимагання неправомірної вимоги, що зафіксовані результатами аудіо- відеоконтролю, діяння ОСОБА_7 з ч. 3 на ч. 1 ст. 368 КК України було перекваліфіковано постановою слідчого лише 26 квітня 2017 року, що давало можливість органу досудового розслідування продовжувати негласне стеження за ОСОБА_7 у рамках тяжкого кримінального правопорушення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що свідчення ОСОБА_8 в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України не відповідають як інформації, отриманій при застосуванні технічних засобів, так і обставинам кримінального правопорушення, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, не знайшли у ході судового розгляду свого підтвердження як умисел ОСОБА_7 на отримання неправомірної вимоги, так і обговорення з ОСОБА_8 «…обставин подальшої передачі йому обумовленої неправомірної вигоди» «…за сприяння у зменшенні розміру орендної плати зазначеного майна у майбутньому».

Відповідно до п. 4.1. розділу IV «Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» протокол про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії (або її етапів) повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження. Зокрема, п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України передбачено, що протокол має містити характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

При цьому протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтролю, складений 10 квітня 2017 року оперативним працівником (т. 1 а.п. 102-105), та протоколи дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, складені 24 квітня 2017 року старшим слідчим СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_14 (т.1. а.п. 124-141), не містять жодної інформації про технічні засоби, що використовувались для зняття негласної інформації, окрім носіїв запису карт мікро-SD.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що лише за кілька днів до видачі помічених грошей, що мало місце вранці 30 березня 2017 року, йому видали для запису розмов з ОСОБА_7 диктофон «Москіт». Іншої інформації про використання ним у розмовах з ОСОБА_7 звукозаписуючих пристроїв ОСОБА_8 не повідомляв. Відтак, у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, яким чином та якими технічними засобами проводились записи розмов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як мінімум, 10.03, 17.03 та 21.03.2017 року.

Таким чином, за умови відсутності у процесуальних документах досудового розслідування даних про технічні засоби, що використовувались для зняття негласної інформації, а також свідчень ОСОБА_8 про час і вид отриманого звукозаписуючого пристрою, відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КПК України, вказані докази, а саме, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контролю від 10 квітня 2017 року та протоколи дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 24 квітня 2017 року, підлягають визнанню недопустимими доказами, у зв`язку з чим суд не може посилатися на них при ухваленні судового рішення.

З огляду на те, що в основу обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України органом досудового розслідування покладено саме свідчення ОСОБА_8 та результати НСРД, суд звертає увагу на те, що телефонні дзвінки та приватні зустрічі учасників НСРД ( ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ), в ході яких ОСОБА_7 нібито попросив агента виплатити йому неправомірну вигоду, відбувалися саме за ініціативою ОСОБА_8 , а не обвинуваченого, і саме ОСОБА_8 спонукав ОСОБА_7 на отримання 5 000 грн. При цьому стороною обвинувачення не спростовані доводи ОСОБА_7 та його захисту про те, вказані кошти є платою за оренду, про що наголошував при їх передачі ОСОБА_8 . Сам факт виявлення у ОСОБА_7 мічених коштів у сумі 5 000 грн., за відсутності доказів його протиправної діяльності, не утворює складу злочину.

Крім того, суд наголошує на тому, що ОСОБА_8 , проявляючи високу активність по отриманню приміщення в оренду, після передачі коштів ОСОБА_7 , одразу ж припинив свою активність і за умови нині діючого договору оренди не використовує приміщення за призначенням, що може свідчити лише про відсутність у нього дійсних намірів на оренду.

Сукупність зазначених доводів, зокрема, активна діяльність особи, яка була залучена до НСРД, створення видимості діяльності та відсутність подальшого інтересу ОСОБА_8 до об`єкту оренди після фіксації отримання ОСОБА_7 коштів, досить пасивна поведінка ОСОБА_7 в ході негласного стеження за ним, істотні недоліки, пов`язані з реєстрацією заяви ОСОБА_8 про злочин та проведенням негласних слідчих (розшукових) дій, дають підстави вважати, що мала місце провокація злочину.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів ( рішення ЄСПЛ: від 15 грудня 2005 року у справі «Ваньян проти Росії» № 53203/99 (пункти 47,49); від 2 грудня 2015 року у справі «Таранекс проти Латвії»(пункти 63, 65).

За правилами частин 2 та 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, аналізуючи в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вина ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, у порядку, встановленому КПК України, беззаперечно також не доведена, стороною обвинувачення не спростований жоден із доводів сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого, у зв`язку з чим ОСОБА_7 підлягає виправданню за недоведеністю у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 8422 грн. 80 коп. підлягають віднесенню на рахунок держави.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 368 КК України та виправдати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:
- документи, відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області від 25.04.2017, - зберігати в матеріалах справи (т. 1 а.п. 142);
- документи, відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області від 31.03.2017, - повернути власнику - КНЗ «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» (т. 1 а.п. 180);
- грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. повернути ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 181-182);
- носій пам`яті з відеозаписом обшуку, вирізану праву внутрішню кишеню куртки ОСОБА_7 зберігати в матеріалах справи (т. 1 а.п. 181-182);
- рішення № 46-5/VII від 20.07.2016, наказ № 02 від 06.02.2017, касову книгу на 2017 рік, пронумеровану на 50 сторінках з копіями до них, крім п`яти перших сторінок повернути власнику КНЗ «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» (т. 1 а.п. 181-182);
- документи, відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області від 31.03.2017, - повернути власнику - Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради (т. 1 а.п. 192);
- документи, відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2017, - зберігати в матеріалах справи (т. 1 а.п. 228);
- п`ять системних блоків персональних комп`ютерів повернути КНЗ «Чернігівський обласний навчально-виробничий центр» (т. 1 а.п. 237);
- документи, відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області від 28.04.2017, - зберігати в матеріалах справи (т. 2 а.п. 32).

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.04.2017.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.04.2017.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1