Справа № 554/3105/18
Провадження 1-кп/554/345/2018
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 15.06.2018

15 червня 2018 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтава у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави матеріали кримінального провадження №0000632 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

15 лютого 2018 року у період з 10 год. по 10 год. 30 хв. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 , перебував у їдальні Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29, по вул. Алмазна, 1 в м. Полтава, де у нього виник намір скоїти крадіжку, з цією метою він, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав, із рюкзака малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , мобільний телефон «Samsung J5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору, вартістю 2111 грн. 67 коп. із чохлом чорного кольору вартістю 86 грн. 33 коп., відповідно до висновку товарознавчої експертизи №607 від 13.04.2018 року, в якому знаходилась сім-картка оператора «Водафон», стартовий пакет без вартості та без коштів на рахунку, заподіявши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2198, 00 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Не зупиняючись на досягнутому, 26.02.2018 року у період часу з 10 год. до 10 год. 30 хв. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 , перебував у їдальні Полтавської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів №29 по вул. Алмазна, 1 в м. Полтава, де діючи повторно, вирішив скоїти крадіжку чужого майна, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав, із рюкзака малолітньої ОСОБА_6 , мобільний телефон «Леново А1010» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 у корпусі білого кольору, вартістю 1171 грн. 67 коп. із чохлом - книжкою темно-синього кольору вартістю 38 грн. 33 коп., згідно висновку товарознавчої експертизи №606 від 10.04.2018 року, в якому знаходилася сім-картка оператора «Водафон», стартовий пакет без вартості та без коштів на рахунку, та картою пам`яті microSD з об`ємом пам`яті на 2 Гб вартістю 150 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1360, 00 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав себе винним за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, та підтвердив, що 15.02.2018 року під час перерви в їдальні школи №29 він викрав телефон «Samsung J5» у потерпілого ОСОБА_10 . Таким же чином 26.02.2018 року в їдальні під час перерви він викрав з рюкзака телефон «Леново А1010» у потерпілої ОСОБА_6 . Вказані мобільні телефони також зберігав за місцем свого проживання.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_9 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України вважає повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.1 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ст. 185 ч.2 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданої шкоди, вчинення злочинів неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи із змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», згідно із ч.1 ст.105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до вимог ст.12 КК України скоєні ОСОБА_9 злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування завданої потерпілим шкоди, те, що він на спеціальних обліках не перебуває, навчається, має постійне місце проживання, його характеристику, вибачення перед потерпілими, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, прохання матері, яка вважає, що вона здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою, думку прокурора, яка вважала за можливе звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля неповнолітнього ОСОБА_9 , та встановлення особливих вимоги до його поведінки на цей період, а саме: заборонити вихід з дому без супроводу матері з 22 год. вечора до 07 год. ранку наступного дня та передачі неповнолітнього під нагляд матері, думку потерпілих, які підтримували думку прокурора, а також конкретні обставини справи, таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому знаходить за можливе застосувати до нього ст. 105 ч.1 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_9 заходи виховного характеру в виді передачі неповнолітнього ОСОБА_9 під нагляд матері ОСОБА_8 та обмеження дозвілля неповнолітнього ОСОБА_9 , та встановлення особливих вимоги до його поведінки на цей період, а саме: заборонити вихід з дому без супроводу матері з 22 год. вечора до 07 год. ранку наступного дня строком на 1 рік 6 місяців.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме, вилучені мобільні телефони повернути потерпілим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати неповнолітнього ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч.2 КК України, які відносяться до злочинів середньої тяжкості винуватим.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_8 та обмеження дозвілля відносно неповнолітнього ОСОБА_9 із встановленням особливих вимог до його поведінки на цей період, а саме: заборонити вихід з дому (Полтавська область, : АДРЕСА_1 ) без супроводу матері з 22 год. вечора до 07 год. ранку наступного дня строком на 1 рік 6 місяців.

Витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 1144 грн. віднести в рахунок держави.

Скасувати накладений арешт на речові докази:

- телефон «Samsung J5» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 у корпусі чорного кольору із чохлом на задню панель чорного кольору;

- телефон «Леново А1010» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 у корпусі білого кольору. із чохлом «книжкою» темно-синього кольору до нього.

Вказані речові докази повернути за належністю.

Копію вироку направити Службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної ради та Відділу ювенальної превенції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, для організації та здійснення контролю за його виконанням.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1