Провадження № 1-в/537/277/2018
Справа № 537/5765/16-к
УХВАЛА

22.06.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від12 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнаний винним та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог статті 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 січня 2016 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 536, п. 1 ч. 1 ст. 537 КПК України про відстрочку виконання вироку, мотивуючи це тим, що у засудженого ОСОБА_5 прогресує тяжка хвороба: епілепсія симптоматична з частими фокальними нападами із втратою свідомості (декілька разів на день) і вторинно-генералізованими судомними нападами. Арахноідальна кіста лівої скронево-базальної ділянки, стан після видалення арахноідальної кісти лівої скронево-базальної ділянки, кістозно-гліозні зміни в базальних відділах лівої скроневої ділянки.
Потребує постійного симптоматичного лікування-прийому антиконвульсантів. Прогресування при умові недостатнього лікування проти судомними препаратами. Відбування покарання у виді позбавлення волі створює пряму загрозу його життю.
У судовому засіданні захисник засудженого просив суд дане клопотання задоволити.
При цьому зазначив, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_5 є тяжким та перебування його у місця позбавлення волі може коштувати йому життя. Батьки приймають заходи для проведення лікування сину, яке можливо провести тільки у стаціонарі медичного закладу, а тому є підстави для відстрочки виконання вироку на час його лікування.
Прокурор заперечував щодо задоволення заявленого клопотання, посилався на вимоги ч. 2 ст. 536 КПК України, згідно якої відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених п.2 ч.1 цієї статті ) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши долучені до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від12 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнаний винним та призначено покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог статті 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 січня 2016 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок.

З наданих медичних документів та висновку судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_5 наявна тяжка хвороба епілепсія симптоматична з частими фокальними нападами із втратою свідомості (декілька разів на день) і вторинно-генералізованими судомними нападами. Арахноідальна кіста лівої скронево-базальної ділянки, стан після видалення арахноідальної кісти лівої скронево-базальної ділянки, кістозно-гліозні зміни в базальних відділах лівої скроневої ділянки.
Наказом Міністерства Юстиції України та МОЗ № 1348/5/572 від 15.08.2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» затверджено Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбуття покарання, в якому зазначено: «..6. .. дегенеративні ураження головного мозку, судинні захворювання головного мозку, епілепсія, інші органічні ушкодження головного мозку…»
Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, вчиняв злочини перебуваючи у стані хвороби. Однак, з висновку судово-медичної експертизи вбачається, що ОСОБА_5 потребує постійного симптоматичного лікування-прийому антиконвульсантів. Прогресування при умові недостатнього лікування проти судомними препаратами, а це прогресування найбільш можливе в умовах ізоляції, перебування в установі виконання покарання.
З урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 р.; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 р.; "Ісмайлова проти Росії" від 29.11,2007р.).
В справі "Єрмоленко проти України" ЄСПЛ визнав, що не надання заявнику адекватної медичної допомоги під час тримання під вартою та можливість такого тримання з огляду на тяжкий стан його здоров`я, є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Це також не відповідає вимогам статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, визнаються найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, за якою засуджено ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Тому клопотання не підлягає задоволенню з вище наведених підстав.
Це не перешкоджає звернутися до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою, так як відповідно до ч.2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 2 ст. 536, ст. ст. 537-539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про відстрочку виконання вироку суду - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1