Справа № 359/5840/17
Провадження № 1-кп/359/119/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, працюючого фахівцем служби безпеки ПрАТ «Старинська птахофабрика», з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1ст.122 КК України, за наступних обставин.
Так, 26.06.2016 року близько 02 год. 10 хв. ОСОБА_6 перебував поруч з приміщенням літнього танцювального майданчика по вулиці Центральній (Леніна),1г в с.Мирне Бориспільського району Київської області. Біля нього стояв ОСОБА_8 . ОСОБА_6 помітив поруч з деревом ОСОБА_8 та в нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 підійшов ззаду до ОСОБА_8 та кулаком правої руки наніс йому удар у праву частину щелепи, спричинивши ОСОБА_8 травматичний перелом нижньої щелепи справа в ділянці виростку, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив ОСОБА_8 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вичинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.122 КК України.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 26.06.2016 року він зі своєю дружиною ОСОБА_13 та друзями ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та їх дружинами ОСОБА_10 та ОСОБА_19 поїхали компанією гуляти на дискотеку в с.Мирне. Також разом з ними в сусідній компанії був ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . На дискотеці вони пробули приблизно годину. На танцювальному майданчику до його брата щось почали говорити. В них виникла суперечка з місцевими хлопцями і вони вийшли на вулицю, де просто стояли та розмовляли. Йому ззаду нанесли удар в щелепу в праву сторону, від чого він втратив свідомість. Хто його вдарив він особисто не бачив. Коли його привели до тями, то свідок ОСОБА_10 сказала йому, що вдарив його ОСОБА_20 . Коли його вели до машини, то ОСОБА_21 говорив, що він його переплутав, пропонував йому домовитись, однак він відмовився. Також він говорив з ним і по телефону, і ОСОБА_22 просив його не писати заяву про скоєння правопорушення.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що 26.06.2016 року вони поїхали компанією гуляти на дискотеку в с.Мирне. Вона вийшла з дівчатами до туалету, а коли повернулася, то побачила, що її чоловіка ОСОБА_8 тримають його друзі і він без свідомості та в крові. Коли вони виводили її чоловіка, щоб відвезти до лікарні, підійшов ОСОБА_6 та сказав «Вибач, я переплутав». Бендюг ОСОБА_23 та ОСОБА_24 сказали їй, що ОСОБА_6 підбіг та вдарив її чоловіка. Коли вони їхали до лікарні, то її чоловік говорив по телефону з ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що обвинуваченого він не знає. Товаришує з потерпілим. В липні-червні 2016 року, точного часу він не пам`ятає, вони компанією приїхали в с.Мирне на дискотеку. Коли вони відпочивали, то між свідком ОСОБА_14 та кимось з інших хлопців з с.Мирне виник конфлікт. Вони вийшли на вулицю, а ОСОБА_8 заступився за свідка ОСОБА_14 . Ніхто не бився. Він побачив боковим зором, як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 удар по голові.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що потерпілий його двоюрідний брат. У 2016 році влітку, точної дати він не пам`ятає, він відпочивав на дискотеці в с.Мирне. До нього підійшов незнайомий чоловік, почав запитувати чому вони туди приїхали. Потім вони вийшли на вулицю, поговорити та з`ясувати відносини. Він стояв з місцевими хлопцями та розмовляв з ними. Потім підійшов ОСОБА_8 та також щось їм сказав. Самого удару він не бачив, лише потім після удару він піднімав потерпілого. Про те, що саме ОСОБА_6 наніс його брату удар йому хтось сказав, однак він не пам`ятає хто саме. Згодом, після того, як потерпілого повезли до лікарні, до нього особисто підходив ОСОБА_6 та пропонував йому заплатити гроші, щоб потерпілий не заявляв у поліцію. Після цього, він зателефонував ОСОБА_8 та передав телефон ОСОБА_6 , однак трубку підняв не потерпілий, а ОСОБА_12 . Однак в ході розмови вирішити за гроші дану ситуацію не вдалося.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що знає обвинуваченого протягом 9 років, раніше вони вчилися разом в одній школі. З потерпілим вони знаходяться в дружніх відносинах, він її кум. З 25 на 26 червня 2016 року вони поїхали компанією гуляти на дискотеку в с.Мирне. Вона разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_19 вийшли до туалету, а коли вони повернулися, то помітили, що дуже багато людей почали виходити на вулицю, і вони зрозуміли, що щось трапилось. Першою вибігла вона і побачила момент падіння ОСОБА_8 , а також як від того місця швидко відходив ОСОБА_6 . На вулиці був натовп, і вона запитала хто саме вдарив ОСОБА_8 , на що їй повідомили, що це зробив «Кільон», це так місцеві називають обвинуваченого ОСОБА_6 . Самого удару вона не бачила. Біля потерпілого були ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Вона допомагала їм підняти потерпілого. Після цього вона двічі підходила до ОСОБА_22 та запитувала в нього чи це він вдарив ОСОБА_8 і навіщо він це зробив. Першого разу обвинувачений заперечив, що він вдарив потерпілого, однак другого разу сказав, що це він вдарив ОСОБА_8 , однак він не знав що він її кум і він обізнався. Коли вони вели потерпілого до машини, щоб відвезти до лікарні, до них підійшов ОСОБА_6 та просив вибачення, говорив, що він не хотів. Їхати з ними в лікарню він відмовився. Коли вони їхали до лікарні, то на телефон ОСОБА_8 зателефонував його брат ОСОБА_14 , який дав трубку ОСОБА_6 . Потерпілий розмовляти по телефону не зміг, бо в нього боліла щелепа, тому з ОСОБА_6 розмовляв ОСОБА_12 . Під час цієї телефонної розмови обвинувачений пропонував знову домовитись і все вирішити, щоб потерпілий не подавав заяву до поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що давно товаришує з потерпілим. В червні 2016 року вони з компанією відпочивали на дискотеці в с.Мирне. З місцевими хлопцями в них виникла сутичка. Ці хлопці попросили вийти їх на вулицю за територію дискотеки поговорити. Бійки при цьому не було, потім всі почали розходитися. Позаду нього стояли потерпілий та обвинувачений. Самого удару він не бачив, а лише те, що потерпілий падав і в цей момент від нього відходив ОСОБА_6 . Потерпілий знепритомнів, вони його привели до свідомості. ОСОБА_10 підходила та запитувала в ОСОБА_6 чи це він вдарив ОСОБА_8 , і він відповідав, що це він зробив, але він не хотів, він його переплутав. По дорозі до лікарні по телефону він розмовляв з ОСОБА_6 , який пропонував потерпілому заплатити, щоб той не завертався до поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що в червні 2016 року він відпочивав разом з друзями на дискотеці в с.Мирне. ОСОБА_8 вийшов на вулицю говорити з місцевими хлопцями з приводу виниклого непорозуміння. Він знаходився позаду нього метрів за двадцять та чітко бачив, як ОСОБА_6 , стоячи позаду ОСОБА_8 наніс йому кулаком правої руки удар в щелепу справа. Від отриманого удару потерпілий знепритомнів та впав, а обвинувачений зробив вигляд, що це не він зробив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що 25 червня 2016 року він зі своїм товаришем по службі ОСОБА_15 та його дядьком ОСОБА_16 відпочивали в парку поблизу дискотеки в с.Мирне. Біля дискотеки знаходилась компанія приблизно з 10 чоловік. Судячи з усього в них виник якийсь конфлікт. Якийсь хлопець почав відходити назад, і впав, обвинувачений був десь за метр від цього хлопця. Обвинувачений у них просив серветку, щоб витерти кров з лиця.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що обвинуваченого та потерпілого він не знає. Він відпочивав зі своїм племінником ОСОБА_15 та його товаришем ОСОБА_25 у парку біля дискотеки в с.Мирне. Там він бачив, як між компанією в чоловік 10-12 виникла сутичка. Він бачив, як один хлопець упав в сторону дерева, однак від чого він не знає. Ніяких ударів він не бачив. Після цього до них підходив ОСОБА_6 , в нього була розбита губа, однак що він говорив він не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що 25 червня 2016 року він зі своїм товаришем ОСОБА_17 та своїм дядьком ОСОБА_16 відпочивали в парку поблизу дискотеки в с.Мирне. Обвинуваченого він знає приблизно 10 років як односельчанина. Потерпілого він не знає. Він бачив, як біля дискотеки, приблизно метрів за 20 від них, зібрався гурт людей приблизно з десяти чоловік, які щось вигукували та махали руками. ОСОБА_6 в цей час вийшов з дискотеки та курив біля дерева. З натовпу людей вийшов якийсь хлопець та почав відступатися назад і впав в сторону дерева. Після цього до ОСОБА_6 підбігло декілька хлопців звалили його на землю та трохи поштовхали. Згодом обвинувачений підійшов до них і він його впізнав. Він запитав в нього, що вони не поділили, і ОСОБА_22 сказав йому, що не знає чому вони на нього налетіли.
Незважаючи на невизнання своєї вини, вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Розгляд кримінального провадження здійснювався судом в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
Невизнання своєї вини ОСОБА_6 суд розцінює, як спосіб уникнення ним відповідальності за скоєне, оскільки зібрані органом досудового розслідування докази, покази свідків, потерпілої сторони підтверджують наявність у ОСОБА_6 умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 внаслідок виниклого конфлікту.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що потерпілий ОСОБА_8 та допитані у справі свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 давали правдиві показання, які відповідають встановленим судом фактичними обставинам кримінального правопорушення та підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами.
Також свідок ОСОБА_11 повідомив, що чітко бачив, як обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження.
Крім показів потерпілого та свідків, доказами вини ОСОБА_6 у спричинені ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, є наступні докази.
Місце та обставини отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджуються показами самого потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та проведеним за їх участі слідчим експериментом від 05.05.2017 (а.с.67-68), від 05.05.2017 (а.с.69-70) та 19.05.2017 року (а.с.71-72) відповідно.
Наявність тілесних ушкоджень та також механізм їх нанесення також підтверджуються показами потерпілого та проведеним за його участі та за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слідчим експериментом від 11.03.2017 року (а.с.183-184).
Вказані слідчі експерименти зафіксовані на відеозапис (а.с.73).
Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки фактично вказані свідки бачили якусь суперечку між групою молодих людей вночі на відстані приблизно 20 метрів. Чи наносив хтось кому удари вони не бачили. За конфліктом постійно вони не спостерігали. Крім того, свідки не заперечили, що того вечора та безпосередньо вночі вони відпочивали та вживали спиртні напої пиво та горілку.
Згідно висновку експерта Бориспільського відділення КОБСМЕ ОСОБА_26 від 23.07.2016 року №139 (а.с.82), відносно ОСОБА_8 , при судово-медичному обстеженні та з представленої медичної документації у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лівого вуха, обличчя зліва, травматичного перелому нижньої щелепи справа в ділянці виростку. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупим(и) предметом(ами), індивідуальні характерні властивості якого(яких) не відобразились, і змогли утворитися в строк та за обставин. на які вказано у постанові про призначення судово-медичної експертизи, в тому числі, і «при ударах ногами та руками сторонньої особи». Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа в ділянці виростку за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Представляється маловірогідною можливість виникнення вказаних тілесних ушкоджень «при падінні з висоти власного зросту і удару об тверду поверхню».
Згідно висновку експерта Бориспільського відділення КОБСМЕ ОСОБА_26 від 12.04.2017 року №37д (а.с.83), відносно ОСОБА_8 , з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лівого вуха, обличчя зліва, травматичного перелому нижньої щелепи справа в ділянці виростку. Не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень «при обставинах, про які під час слідчого експерименту від 11.03.2017 року р. показав потерпілий ОСОБА_8 , та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ». Враховуючи локалізацію виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, останньому було спричинено не менш одного прикладення предмету, що травмує, в область нижньої щелепи справа та не менш одного прикладення предмету, що травмує, в область голови та обличчя зліва. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді множинних саден лівого вуха, обличчя зліва «від падіння з висоти власного зросту».
Також в судовому засіданні потерпілий вказав, що втратив свідомість саме через отримання удару, а не в результаті можливого падіння з висоти власного зросту і удару об тверду поверхню.
Таким чином покази потерпілого, та свідків, узгоджуються між собою, є послідовними, логічними, взаємопов`язаними та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи, слідчим експериментом, а тому підстави ставити під сумнів твердження свідків про те, що саме від дій обвинуваченого в потерпілого виникли тілесні ушкодження - відсутні.
Крім того, свідки зазначили, що обвинувачений зазначав, що він не хотів бити потерпілого, сплутав його з кимось іншим. При цьому пропонував потерпілому вирішити дану ситуацію за гроші, без подання заяв до поліції. Вказані обставини додатково підтверджуються факт визнання обвинуваченим своєї вини після даної події.
З урахуванням наданих пояснень, суд вважає досліджені докази у провадженні належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведеною, оскільки він, умисно спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Покази обвинуваченого про невинуватість у вчиненні умисного заподіяння тілесних ушкоджень, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх в основу вироку.
З огляду на викладене, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, знайшла своє підтвердження об`єктивними, належними та допустимими доказами по справі і не викликає сумнівів у суду.
При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, що він раніше не судимий, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
За визначеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_6 , і передбачене ч.1 ст. 122 КК України, є злочином середньої тяжкості, оскільки передбачає покарання до 3 років позбавлення волі.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, суд не вбачає.
При призначенні покарання за скоєне ОСОБА_6 , суд враховує мету покарання та те, що останнє є заходом примусу, що застосовується від імені держави відносно особи, яка вчинила кримінально каране діяння. Така мета полягає, окрім наявності відповідальності за скоєне, також у виправленні особи та запобіганні вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді виправних робіт. Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Обмежень для застосування такого виду покарання судом не встановлено.
Судові витрати у кримінальному провадженню та речові докази відсутні.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 даний цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав.
Обвинувачений цивільний позов не визнав.
Суд приходить до висновку, що даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Однак, суд приходить до висновку, що в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає, оскільки потерпілим не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаної суми матеріальної шкоди, не надано жодної квитанцій про придбання ліків чи оплату медичних послуг, довідку з місця роботи про розмір заробітної плати тощо.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У відповідності до матеріалів справи, відносно ОСОБА_6 на досудовому розслідування запобіжний захід не обирався, під час судового розгляду підстави для його обрання також відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків заробітку засудженого за місцем роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 , - відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1