Справа № 128/239/18
ВИРОК
Іменем України

01 червня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 16.01.2018 р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької області Вінницького району, село Побережне, українки, громадянки України, не одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину, 2003р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 12.01.2018 року близько 22 год. 00 хв., знаходячись під час відпочинку в кафе «Зустріч», яке розташоване за адресою: Вінницька область Вінницький район село Степанівка, площа Вариченка, №1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих спонукань, підійшла до ОСОБА_5 , який спав у кабінці вказаного кафе та біля якого на столі лежав його мобільний телефон «Samsung GT-19082 Galaxy Grand Duos» білого кольору. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 взяла зі столу вказаний мобільний телефон, вартість якого згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 за №36 від 19.01.2018 становить 1496 гривень, заволодівши яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану вище суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України визнала повністю. Суду показала, що 12.01.2018 року близько 22 год. 00 хв., вона разом з подругою відпочивали в кафе «Зустріч», яке розташоване за адресою: Вінницька область Вінницький район село Степанівка, площа Вариченка, №1. Там вона побачила раніш незнайомого їй чоловіка, який нетверезим спав в одній з кабінок. Біля нього на столі лежав мобільний телефон. Вона підійшла до кабінки та вчинила крадіжку даного мобільного телефона, який занесла до себе додому. На слідуючий день їй стало соромно за свій вчинок, але де знайти потерпілого вона не знала. В подальшому вона видала мобільний телефон працівникам поліції і визнала свою вину.

За згодою обвинуваченої, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченої, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачена буде позбавлена можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, ту обставину, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно видала викрадений мобільний телефон, вину визнала та щиро розкаялася у скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину, є працюючої без оформлення трудової угоди. Потерпілий на суворій мірі не наполягав, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 - відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Згідно висновку органу пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮУ Вінницького МВзПП беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, відсутність попередніх правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , висновку органу пробаціїї, суд вважає, що ОСОБА_4 , слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, у вигляді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 понесені витрати за проведення експертизи у сумі 572,00 грн. на користь держави.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в чинність - не обирається.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумівдоходів громадян на суму 850 грн.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 572,00 грн. на користь держави.

Речовий доказ, а саме, мобільний телефон «Samsung GT-19082 Galaxy Grand Duos» переданий на зберігання ОСОБА_5 повернути в повне розпорядження потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1