Справа № 199/10/17-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі об`єднані кримінальне провадження №0003396 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України та кримінальне провадження №0003506 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 заявила письмове клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, який спливає.

Одночасно обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заявили клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшилися та до обвинувачених не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії від 06.04.2000» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи .

У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, та ризик ухилення обвинуваченого від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є особами, які повідомлені про підозру у вчиненні декількох умисних тяжких кримінальних правопорушень, за які законом у разі визнання винуватості, кожному з них, може бути призначено покарання до 8 років позбавлення волі, на час затримання кожен з них ніде не працював, а обвинувачений ОСОБА_5 перебував у розшуку, переховуючись від суду, відомості про те, що за станом свого здоров`я обвинувачені не можуть утримуватися під вартою, сторона захисту суду не надала.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам, є лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, при продовженні строку тримання обвинувачених під вартою, суд враховує необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення обвинувачених від суду або переховування, скоювати злочини, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у з зв`язку з викладеним та наявністю фактів про існування реального суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст.110,176-178,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області обвинуваченим: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Дніпро та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю міста Дніпро, кожному з них, на 60 (шістдесят)днів, тобто до 26 листопада 2018 року включно.

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання, а потерпілій ОСОБА_7 для відома.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя: ОСОБА_1