Справа № 152/470/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 28 січня 2018 року,

за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:
прокурор - ОСОБА_4 ,
потерпілий - ОСОБА_5 ,
сторона захисту:
обвинувачений - ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

25 січня 2018 року біля 23 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де спільно із останнім розпивали спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв у ОСОБА_3 виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «105 Dual SIM RM-1133», який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , не маючи наміру повертати телефон власнику, попросив у останнього його мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105 Dual SIM RM-1133», щоб посвітити ним виходячи на вулицю. Після чого ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон з яким останній вийшовши на вулицю покинув місце подій, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 220,05 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Крім того, 26 січня 2018 року ОСОБА_3 заволодівши мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «105Dual SIM RM-1133», який належить ОСОБА_5 , та знаючи пін-коди до його карток ПАТ КБ «Приватбанк», а також знаючи, що мобільний номер, який перебуває у телефоні, яким він заволодів, закріплений за розрахунковими картками ПАТ КБ «Приватбанку», у нього виник умисел на заволодіння усіма коштами, які перебувають на банківських картках ОСОБА_5 . З цією метою ОСОБА_3 поїхав в с. Рахни-Лісові Шаргородського району, де під`їхавши до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Гагаріна 29 с. Рахни-Лісові Шаргородського району, скориставшись послугою «операції без картки» о 01 годині 09 хвилин 26 січня 2018 року зняв із кредитної картки «Універсальної» ПАТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_5 гроші у сумі 3642 грн, після чого через брак коштів у банкоматі, не змігши зняти усі кошти, які перебували на банківських картках, повернувся в с. Деребчин Шаргородського району.

Продовжуючи свій злочинний намір, діючи із єдиним умислом, маючи намір заволодіти коштами, які перебувають на банківських картках ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_3 поїхав у м. Шаргород, де підійшовши до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Шаргород вул. Героїв Майдану, 260, в будівлі автовокзалу, скориставшись послугою «операції без картки», о 04 годині 50 хвилин 26 січня 2018 зняв із банківської карти для виплат ПАТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1202 грн, якими розпорядився на власний розсуд.

Окрім вказаного, діючи із єдиним умислом, маючи намір заволодіти грошима, які перебувають на банківських картках ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшовши до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Шаргород вул. Героїв Майдану, 260, в будівлі автовокзалу, скориставшись послугою «операції без картки», о 06 годині 26 січня 2018 року зняв із кредитної картки «Універсальної» ПАТ КБ «Приватбанк»», яка належить ОСОБА_6 кошти у сумі 949 грн, та в подальшому витратив їх на власні потреби.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 5793 грн.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Зазначене кримінальне провадження надійшло до суду із угодою про примирення від 20 березня 2018 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Також вказаною угодою сторонами кримінального провадження, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, узгоджено наступне покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України один рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України два роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Зазначеною угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпілий та обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення. Обвинувачений, окрім того, просив призначити узгоджену в угоді йому міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України у обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочинам невеликої та середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України.

В судовом засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення.

Судом роз`яснено обвинуваченому, потерпілому та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст.ст. 474, 476 КПК України.

У цьому випадку судом перевірено відповідність угоди вимогам закону та фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Кримінальним правопорушенням потерпілому завдано матеріальної шкоди на суму 5995,05 грн, яка відшкодована.

Цивільний позов не заявлено.

В справі наявні процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 286 грн.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжних заходів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371, 374, 468, 475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 20 березня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України один рік обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень за проведення товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 03 березня 2018 року № 927/18-21, стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105Dual SIM RM-1133» залишити у власника ОСОБА_5 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених у ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1