11-сс/775/195/2018(м)
241/992/18

Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИЛА:
16 червня 2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у закінченому замаху на умисне вбивство.
Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 16 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 без визначення розміру застави.
На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою. Зазначає, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри та причетність ОСОБА_9 до інкримінованого злочину. Звертає увагу, що у потерпілого та підозрюваної були нормальні стосунки та відсутня неприязнь. Органами досудового розслідування не встановлено ризику переховування підозрюваної. ОСОБА_9 має на утриманні 2 малолітні дитини, у разі позбавлення волі вони можуть опинитися у інтернаті. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_9 підозрюється за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Як під час розгляду клопотання судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону, усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність правових підстав для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 , підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 колегія суддів відмічає наступне. Докази, які надаються стороною обвинувачення на підтвердження підозри у скоєнні злочину мають бути належні та допустимі, разом з тим, дані докази не повинні бути настільки ж переконуючими, як ті докази, на які сторона обвинувачення буде посилатися у обвинувальному акті. Це зумовлено тим, що Кримінальний процесуальний кодекс України визначає декілька стадій кримінального провадження, стадія досудового розслідування передує судовому розгляду, а стадія судового розгляду починається з направлення до суду обвинувального акту. Процес доказування в кримінальному провадженні має дві форми: доказування під час досудового розслідування - метою якого є переконання слідчого судді у наявності доказів щодо причетності певної особи до вчинення злочину; доказування під час судового розгляду, метою якого є переконання суду в тому, що особа винна, яке повинно доводитися з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом». Таким чином докази, якими сторона захисту обґрунтовує підозру не завжди будуть покладені в основу доказової бази в обвинувальному акті і є лише проміжними, якими наприклад може обґрунтовуватися підозра у вчиненні особою злочину. Дана позиція відповідає усталеній практиці ЄСПЛ. Так, у Рішенні ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що на даний час підозра ОСОБА_9 є обґрунтованою, доводиться доданими стороною обвинувачення до клопотання доказами.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду Донецької області від 18 червня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Судді: