СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6190/18
пр. № 1-кп/759/689/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002704 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кутаісі Грузія, громадянина Грузії, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

12.08.2005 Жовтневим районним судом м.Маріуполь Донецької області за ст.ст.185 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

24.09.2010 Кіровським районним судом м.Донецьк за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі (судимість погашена);

26.10.2011 Сакським міськрайонним судом АРК за ст.185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнився 12.08.2013 по відбуттю покарання (судимість погашена),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

перекладача: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , 03.04.2018, приблизно о 17 годині 45 хвилин; знаходячись в салоні маршрутного таксі №401 на зупинці громадського транспорту «вул. Корольова», повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , загальною вартістю 960 гривень.

При цьому, ОСОБА_6 , 03.04.2018, приблизно о 17 годині 40 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту «пр, Л. Курбаса», розташованої біля будинку № 5 по пр. Л. Курбаса в м. Києві, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 зайшов до маршрутного таксі №401, оскільки в середині нього була велика кількість людей і тому останній мав змогу непомітно для оточуючих таємно викрасти чуже майно. Знаходячись в середині вказаного маршрутного таксі ОСОБА_6 помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка в цей час заходила в салон маршрутки, та помітив як остання дістала зі свого рюкзака гаманець золотистого кольору та діставши з нього грошові кошти розрахувалася за проїзд. Після цього, ОСОБА_6 помітив, як ОСОБА_7 поклала вказаний гаманець назад в рюкзак, який закрила та повісила собі на плече.

В подальшому, ОСОБА_6 , 03.04.2018, приблизно о 17 годині 45 хвилин, знаходячись в салоні маршрутного таксі №401 на зупинці громадського транспорту «вул. Корольова», розташованій по вул. Корольова, 11/1 в м. Києві, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на повторне, таємне викрадення чужого майна, непомітно для оточуючих дістав з сумочки ОСОБА_7 належний їй гаманець золотистого кольору вартістю 600 гривень, в середині якого знаходилися грошові кошти в сумі 360 гривень та інші речі, які не становлять матеріальної цінності. Після цього, ОСОБА_6 викрадений ним гаманець золотистого кольору з грошовими коштами та речами в ньому поклав до своєї сумочки та вийшовши з маршрутного таксі попрямував у невідомому напрямку. Таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

23 квітня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.185 ч.2 КК України.

ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор та потерпілий в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодами заходи.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні також просили вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а тому ці його дії кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, за якими належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23 квітня 2018 року про примирення між потерпілою ОСОБА_7 обвинуваченим

ОСОБА_9 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 23 квітня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 під час досудового розслідування, у вигляді особистого зобов`язання, скасувати.

Речові докази по справі, повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1