Справа № 732/1674/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/504/2018
Категорія - ч. 1 ст. 119 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні 1 неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» як такого, що має дитину, якій на день набрання чинності цим Законом не виповнилося 18 років, та не позбавлений батьківських прав у відношенні цієї дитини.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 560 000 грн. (п`ятсот шістдесят тисяч грн 00 коп.)

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 6 563,08 грн (шість тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 08 копійок.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 16 жовтня 2016 року біля 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в кварталі № 94 Рубізького лісництва ДП «Городнянське лісове господарство», який розташований на відстані близько 6 км від с. Мощенка Городнянського району Чернігівської області, по правий бік річки Верпч, у напрямку с. Автуничі, Городнянського району, маючи при собі гладкоствольну мисливську рушницю «ATA ARMS NEO12» калібру 12 № НОМЕР_1 , якою він користувався згідно дозволу № НОМЕР_2 , виданого 27.11.2009 Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області, споряджену мисливським набоєм з кулею, під час полювання, в порушення п. 3.1. (умовою безпечного користування мисливською зброєю є чітке виконання правил користування нею та суворе дотримання правил безпеки поводження зі зброєю всіма мисливцями під час полювання), п. 3.9. (рушницю з внутрішніми курками заборонено тримати з відкритим запобіжником) «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 549 від 17.10.2011, тримаючи указану мисливську рушницю з відкритим запобіжником в руках та біжучи по лісистій місцевості, не передбачив настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, зачепився ногою за траву, втратив рівновагу та почав падати, при цьому при падінні випадково натиснув на спусковий гачок своєї рушниці, у результаті чого відбувся постріл. В момент пострілу потерпілий ОСОБА_11 , який також перебував на полюванні, знаходився попереду обвинуваченого на відстані від 3 до 7,5 м, повернутий спиною. В результаті пострілу, здійсненого обвинуваченим ОСОБА_7 , куля влучила в область спини потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок чого ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження, від яких той помер на місці.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить вирок суду стосовно змінити у частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що стягнута судом сума моральної шкоди 560 000 грн занадто завищена, оскільки суд, в порушення положень ч. 1 ст. 129 КПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обґрунтував стягнення суми моральної шкоди лише усними поясненнями позивача, які підтверджують лише факт заподіяння моральної шкоди, тоді як позивачем не надано будь-яких документальних доказів, таких як довідки лікаря, виписки із медичних карток, відомості про діагнози та їх причинний зв`язок із завданням шкоди саме у такій сумі. Поза увагою суду, на переконання захисника, залишилася і поведінка обвинуваченого, який неодноразово зустрічався із потерпілою, вибачався за скоєне, після смерті потерпілого добровільно сплатив 40 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, мати обвинуваченого понесла витрати на поховання потерпілого, він поніс витрати на придбання та встановлення пам`ятника та пов`язані з цим витрати на загальну суму 17 690 грн та згоден сплатити ще 60 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, захисник зазначає, що суд безпідставно не залучив до участі у розгляді кримінального провадження ПрАТ «СТ «Гарантія», з якою у обвинуваченого був укладений довір страхування від 15.10.2015 року, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням Страхувальником заподіяння ним шкоди життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок володіння, зберігання чи використання зброї.

Не погодившись із поданою апеляційною скаргою, прокурор подав заперечення, в яких просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, прокурора, потерпілу та представника потерпілої, які не визнали вимог апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості та просили відмовити у задоволенні, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України визнав повністю, у скоєному щиро покаявся, частково відшкодував завдану шкоду та висловив готовність відшкодувати ще частину моральної шкоди у сумі 60 000 грн., оскільки вважає, що судом занадто завищено стягнуту із нього суму моральної шкоди.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене через необережність.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Призначене судом покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, оскільки при його визначенні судом враховано ступінь тяжкості вчиненого, пом`якшуючу обставину, якою суд визнав щире каяття та відсутність обтяжуючих, враховано судом і особу винуватого, який за місцем проживання та служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, враховано і його вік і стан здоров`я, а також сімейний стан, те, що на утриманні він має малолітню дитину та цілком обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 119 КК України. Як і звільнення від його відбування ґрунтується на вимогах п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого підлягають звільненню від відбування покарання особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України і на день набрання чинності даним Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлені батьківських прав у відношенні дітей. Обвинувачений ОСОБА_7 підпадає під такі вимоги.

Разом з тим, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_9 , про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 560 000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає обґрунтованими покликання захисника обвинуваченого, що призначений розмір моральної шкоди є надмірним та необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочин з необережності, щиро розкаявся у вчиненому, неодноразово звертався як він так і його близькі до рідних померлого з вибаченням та наданням матеріальної допомоги, покрили витрати на поховання потерпілого, частково відшкодував обвинувачений і моральну шкоду у сумі 40 000 грн. та має намір відшкодувати ще 60 000 грн. Раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні.

Задовольняючи цивільний позов повністю, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відшкодування на користь ОСОБА_9 560 000 грн. моральної шкоди, при цьому місцевий суд належним чином не обґрунтував саме такий розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В п. 9 вищевказаної постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характери немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що при задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 в розмірі 560 000 грн. суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вище рекомендацій Пленуму Верховного Суду України і не в достатній мірі дослідив чи є обґрунтований саме такий розмір моральної шкоди, чим допустив порушення кримінального процесуального закону. Оскільки всупереч вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України суд першої інстанції у своєму вироку не зазначив обґрунтованих підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 560 000 грн., то в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди, в решті вирок суду слід залишити без змін.

З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає, що суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 слід зменшити до 100 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2018 року, відносно ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшивши суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 до 100 000 (ста тисяч) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4