Справа № 1-64/11
Провадження № 1/288/1/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року смт. Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,
підсудного - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня кримінальну справу № 1-64/11 1- /288/1/18 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, непрацюючого, не одруженого, засудженого 07 липня 2010 року Попільнянським районним судом по частині другій статті 185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців,
в скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 12 березня 2010 року вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України за який засуджений 07 липня 2010 року Попільнянським районним судом по частині другій статті 185 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 5 місяців, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та будучи підсудним знову вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
21 травня 2010 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_8 , запропонував ОСОБА_6 та неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити крадіжку чужого майна, на що вони погодилися.
Так, 21 травня 2010 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , та неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, незаконно проник на охоронювану територію ПСП «ім. Цюрюпи» с. Андрушки, яка розташована в с. Андрушки, вул. Новопаволоцька, Попільнянського району Житомирської області, з якої таємно викрав металевий каток з металевим каркасом вартістю 2400 гривень 00 копійок.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв ПСП «ім. Цюрупи» с. Андрушки майнову шкоду на загальну суму 2400 гривень 00 копійок.
В ході судового слідства підсудний ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, зазначив, що не пам`ятає всіх обставин вчинення ним крадіжки. Після оголошення судом показів обвинуваченого ОСОБА_6 зазначив, що обставини вчинення ним злочину зазначені у його показах як обвинуваченого відповідають дійсності, під час досудового слідства надавав їх добровільно, будь-якого тиску на нього не чинилося, підпис у протоколі належить йому.
Крім повного визнання своєї вини, вина підсудного підтверджується наступними матеріалами справи:
- наданими в суді показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що навесні 2010 року, точної дати не пам`ятає він разом з працівниками поліції Попільнянського РВ здійснювали перевірку нічних розважальних закладів на території Попільнянського району. Близько 3-ї години ночі вони побачили гужову повозку поблизу Кам`янецького переїзду, в якій знаходилось двоє хлопців, які перевозили металобрухт чорного металу: а саме каток та каркас з кутників. Під час спілкування з ними пояснити останні не змогли де взяли металобрухт, тому працівниками міліції доставлено даних громадян та металобрухт до ОСОБА_11
- наданими в суді показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 21 травня 2010 року він разом з старшим інспектором РСС Попільнянського РВ ОСОБА_13 та представником Попільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_10 здійснювали рейд на території Попільнянського району. У подальшому 22.05.2010 близько 3 години ночі проїжджаючи через Кам`янецький переїзд в напрямку с. Андрушки на незначній відстані від нього побачили гужову підводу запряжену одним конем, на підводі знаходилося двоє молодих юнаків, які представилися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони на вказаній підводі перевозили металевий каток та каркас виготовлений з кутників. Зупинившись разом з ОСОБА_13 та представником райдержадміністрації підійшли до вказаних осіб та представились їм, попросили повідомити де вони взяли вказані предмети. На це вказані особи нічого пояснити не змогли, то виріши їх доставити до Попільнянського РВ з метою встановлення обставин. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 вчинили крадіжку катка з каркасом з території ПСП «ім. Цюрупи» в с. Андрушки.;
- наданими показами в суді свідка ОСОБА_13 , яка надала аналогічні покази надані свідком ОСОБА_14 ;
- наданими показами у суді свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що на той час коли було вчинено крадіжку проживав разом з співмешканкою ОСОБА_16 , в якої є син ОСОБА_8 . Зазначив, що поки відпочивав у дома то ОСОБА_8 самовільно взяв його коня з підводою, для яких потреб йому не відомо. 22 травня 2010 року вранці йому позвонили працівники міліції і повідомили його про те, що кінь та віз знаходяться в міліції. В подальшому від працівників міліції та ОСОБА_8 дізнався, що ОСОБА_8 разом з товаришами вчинив крадіжку та використовував його коня та підводу для перевезення викраденого.
- довідкою ПСП ім. Цюрюпи с. Андрушки, про те, що територія тракторного парку Паволоцьке відділення ПСП «ім. Цюрюпи» с. Андрушки, знаходиться під цілодобовою охороною;
- довідка розрахунок розміру нанесення матеріальних збитків ПСП «ім. Цюрюпи» с. Андрушки, станом на 21 травня 2010 року, сума викраденого становить 2400 гривень 00 копійок;
- протоколом огляду місця події від 22 травня 2010 року під час якого на території Попільнянського РВ УМВС оглянуто підводу, з якої вилучено металевий каток та каркас кутників;
- протоколом огляду місця події від 31 травня 2010 року під час якого оглянуто територію відділку Паволоцьке ПСП «ім. Цюрюпи» с. Андрушки;
- протоколом відтворення обстановки і обставин події та фототаблицею до нього від 06 липня 2010 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав яким чином він з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вчиняв крадіжку металевого катка з каркасом з території відділку Паволоцьке ПСП «ім. Цюрюпи» с. Андрушки;
- протоколом огляду речових доказів та фототаблицею від 13 липня 2010 року в ході якого оглянуто: металевий каток та каркас.
Вина підсудного ОСОБА_6 підтверджується також вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 травня 2011 року у справі №1-9/11, який набрав законної сили, згідно якого підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначили що викрадали 21 травня 2010 року з ПСП «ім. Цюрупи» металевий каток та каркас разом із ОСОБА_6 , справа відносно якого на той час виділена судом в окреме провадження, у зв`язку з перебуванням підсудного у розшуку. За вказаним вироком, судом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено ОСОБА_8 за частиною третьою статті 185, частиною першою статті 304, частиною першою статті 70 КК України до 3-х років одного місяця позбавлення волі, ОСОБА_9 засуджено за частиною третьою статті 185 КК України із застосуванням статей 69, 102 КК України у виді 8-ми місяців позбавлення волі. Згідно вказаного вироку, речові докази металевий каток з каркасом, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області повернуто потерпілому ОСОБА_17 .
Фактичні обставини справи ніким не спростовані, покази підсудного є щирими і сумніву у суду не викликають.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за частиною третьою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.
Обираючи підсудному міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільно небезпечність, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 не встановлено.

Обставин згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 не встановлено.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
При даних обставинах, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальноті за вчинення умисного злочину, довгий час переховувався від суду, відсутність обставин, що пом"якшують та обтяжують покарання та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що необхідно призначити покарання підсудному ОСОБА_6 в межах санкції частини третьої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.
У відповідності до абзацу другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінальних покарань № 7 від 24 жовтня 2003 року, вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2010 року згідно якого ОСОБА_6 засуджено за частиною другою статті 185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців, виконувати самостійно.
По кримінальному провадженню цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: металевий каток з каркасом, який знаходився на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області повернуто потерпілому ОСОБА_17 .
Арешт на майно не накладався.

Заходи забезпечення кримінального провадження тримання під вартою.

Керуючись статей 368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною третьою статті 185 КК України і призначити йому покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 14 квітня 2017 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Речові докази: металевий каток з каркасом, який знаходився на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області повернуто потерпілому ОСОБА_17 .
Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 липня 2010 року згідно якого ОСОБА_6 засуджено за частиною другою статті 185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців, виконувати самостійно.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 15 днів з дня його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Попільнянського
районного суду ОСОБА_1