Справа № 638/4447/18
Провадження № 1-кс/638/4550/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 90001517 від 30.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотання, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 шляхомзаборони її розпорядження та відчуження, в тому числі іншим фізичним та юридичним особам; надати дозвіл на подання ухвали та інших документів до повноважного органу длявнесення даних щодо арешту нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Ілотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідчому Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 90001517 від 30 березня 2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.
По кримінальному провадженню допитано потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що у 2007 році, відповідно до кредитного договору за № 260 від 09.07.2007, отримав кредитні кошти у ПАТ «Банк Золоті ворота» у розмірі 450 000 доларів США, взамін передав банку в іпотеку свою шестикімнатну квартиру, загальною площею, 245,3 кв.м. житловою площею 151,2 метрів розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ., якою володів на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2007року виданого виконкомом Дзержинської районної ради V-го скликання серія САБ №345621, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м.Харкові ради V-го скликання №88/12 від 12.06.2007 року. Після цього представники банку обманним шляхом заволоділи його квартирою.
В кінці 2012 року керівництво «Банк Золоті Ворота» в особі керівника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який виконував обов`язки Голови правління банку, почали давити психологічно на заявника з ціллю повного погашення кредиту за вищевказаним договором. Зі слів потерпілого ОСОБА_6 , вищевказані особи розуміли, що у зв`язку з фінансовою і кризою в країні відбудеться ліквідація банку. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 неодноразово викликали ОСОБА_6 у приміщення банку, де пропонували останньому різні варіанти погашення боргу, один з яких полягав у тому, що ОСОБА_6 мав укласти новий іпотечний договір з раніше не знайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_10 (тобто довіреною особою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ), згідно предмету вказаного договору ОСОБА_6 повторно передав вищевказану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . та ніби то отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2000000,00 грн., зазначені грошові кошти ніби то мали йти на погашення боргу ОСОБА_6 , які уповноважені особи самі мали внести на рахунок боржника.
Крім цього, саме 28.12.2012 року заступник голови правління ПАТ «Банк Золоті ворота» ОСОБА_11 , за вих..№ 6059 від 28.12.2012 на адресу ПН ХМНО ОСОБА_12 направив лист у якому зазначено про відсутність заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором за № 260 від 09.07.2007 p., на підставі якого, ОСОБА_6 було отримані кредитні кошти у ПАТ «Банк Золоті ворота» в розмірі 450 000 доларів США. Саме на підставі вказаного листа, повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 28 грудня 2012 року та заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 28 грудня 2012 року ПН ХМНО ОСОБА_12 зняла заборону на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . та перереєструвала право власності на ОСОБА_10
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 будучи посадовими особами банку прийняли рішення цього ж дня 28.11.2012 року укласти кредитний договір №227 з ОСОБА_10 , за яким останньому надано кредит на суму 2500000,00 грн. та 30 січня 2013 року ПАТ «Банк золоті ворота» та ОСОБА_10 укладено іпотечний договір №13-012, предметом якого є квартира на яку накладено заборону на відчуження.
Після того, як ОСОБА_6 дізнався про те, що у банка відізвана ліцензія та проводиться процедура ліквідації банка AT «Банк Золоті Ворота», він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_13 , з проханням першого викупу квартири, але від нього дізнався, що грошові кошти на рахунки по договору іпотеки не надходили і ОСОБА_6 винен банку грошові кошти та пеню згідно умов договору.
Згідно листа ПАТ «Банк Золоті Ворота», а саме уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_13 , за вих.№176 від 02.04.2018 року за кредитним договором № 260 від 09.07.2007 року не виконана та має місце прострочена заборгованість у загальній сумі 189843,07 дол. США та 2621897,02грн. і
Так, ОСОБА_6 зрозумівши, що його ошукали, бо за ним залишився борг перед банком і фактично втратив квартиру, він звернувся до Дзержинського районного суду з позовом до ОСОБА_10 про визнання недійсним договору позики, іпотечного договору, забезпечення позову. Так 21.11.2014 року по справі №638/19681/14-ц накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності відповідачу - ОСОБА_10 .
Ухвалами судді задоволено позови ПАТ «Банк Золоті ворота» щодо стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів, відповідно до кредитного договору за № 260 від 09.07.2007 року.
05.12.2014 року Дзержинським ВДВС було винесено постанову про арешт майна, боржника та оголошення заборони на його відчуження, квартири АДРЕСА_1 .
22.03.2016 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» було укладено договір про відступлення права вимоги №72, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія горизонт» за апеляційною скаргою, на ухвалу Дзержинського районного суду №638/19681/14-ц, вступила в якості третьої особи та Апеляційним судом Харківської області по справі № 638/19681/14-ц від 13 вересня 2016року задоволено позовні вимоги та скасовано ухвалу Дзержинського районного суду №638/19681/14-ц.
Цього ж дня, 22.03.2061 року ХМНО ОСОБА_14 .Горішним змінено обтяжувача з AT «Банк Золоті Ворота» на ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та додано договір про відступ права вимоги за іпотечним договором №13-012 від 30.01.2013 року, укладеного з ОСОБА_10 , тобто таким чином Калюжний вже не являвся власником квартири та втратив на неї право власності.
Далі, ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 22.10.2017 року, заключає іпотечний договір № 1454 з ОСОБА_15 , підставою якого є договір про надання фінансового кредиту №1/2017-ДК, б/н., виданий 21.12.2017 року, змістом якого виступають грошові кошти в сумі 2000000,00грн., та предметом обтяження зазначається квартира АДРЕСА_1 , крім того цього ж дня 21.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» та ОСОБА_16 укладено договір про надання фінансового кредиту №1/2017-ДК-3 про заміну боржника у зобов`язанні від 26.10.2017 року, за яким сторони домовились рахувати, як еквівалент 71787 (сімдесят одну тисячу сімсот вісімдесят сім) доларів США 51 цент за офіційним валютним курсом Національного банку України. Майновим поручителем за вищевказаним договором виступає ОСОБА_5 та строк виконання зобов`язання за договором встановлено сторонами 25.10.2018року.
Далі, нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , знову передано в іпотеку№2482 від 06.09.2018 року на підставі кредитного договору ТКФ 09.06.2, виданий 06.09.2018 видавник: укладений між ПАТ «Таксомбанк» та ОСОБА_16 , де іпотекодавцем стає знову ОСОБА_5 . Строк виконання основного зобов`язання 05.09.2028рік а розмір основного зобов`язання 1000000,00грн., тобто ПАТ «Таксомбанк» виступає обтяжувачем нерухомого майна, а саме вищевказаною квартирою.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2018 року та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Також, згідно деталізованої інформації про право власності за квартирою АДРЕСА_1 , до Державного архітектурного будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК78 видана 12.03.2018року підставою якою було поділ об`єкту, тобто квартири за вищевказаною адресою, загальна площа якої складала 247,9 кв.м. та на даний час вже складає загальної площі 177 кв.м., тобто фактично змінена площа, причиною якої став поділ об`єкту з метою виведення іпотеки її частини.
Слідством встановлено, що на даний час квартира АДРЕСА_3 ., є безпосереднім об`єктом вчиненого кримінального правопорушення тому, що передавалась у іпотеку за кредитними договорами різним особам, під грошові зобов`язання, суми яких у де кілька разів нижчі від ринкових цін на зазначений об`єкт нерухомості, крім того відбувається поділ об`єкту нерухомого майна на частини з метою введення ще більшої кількості власників, фіктивних іпотекодавців, набувачів та у зв`язку з тим, що є ризик повторного переходу права власності на вищезазначену квартиру до добросовісного чи недобросовісного набувача, що значно ускладнить досудове слідство по даній справі та може стати на заваді захисту прав та законних інтересів громадян.
Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, яке є безпосереднім об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, що може перешкодити встановленню істини по справі.
Дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики відчуження цього майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 90001517 від 30.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 шляхом заборони її розпорядження та відчуження.

Надати дозвіл на подання ухвали та інших документів до повноважного органу внесення даних, щодо арешту нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідчому Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя