Справа №: 671/1123/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№ 0000053 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новошахтінськ Ростовської області РФ, українця, громадянина України, працюючого бригадиром в ПАТ "Хмельницькрибгосп", з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на утриманні має неповнолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Волочиського районного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до якого органом досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , 25 липня 2012 року, близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався по вулиці Штименка в селі Бальківці Волочиського району Хмельницької області в напрямку від села Курилівка до міста Волочиськ, неподалік місцевого ставка, на заокругленій ділянці автодороги, не врахував дорожню обстановку, перетнувши горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 25 липня 2012 року, водій автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми з ранами м`яких тканин обох колінних суглобів, ранами м`яких тканин підборіддя та перенісся, саднами шкіри шиї, передньої черевної стінки, набряком м`яких тканин лівого стегна, закритим переломом діафіза (тіла) лівої стегнової кістки у верхній третині, переломом лівого наколінника. Переломи кісток лівої нижньої кінцівки ускладнились розвитком травматичного шоку та, в подальшому, - синдрому жирової емболії у вигляді її легенево-церебральної форми, які згідно із висновком експерта № 1658 від 28.09.2012 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Орган досудового розслідування встановив, що водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України та лінії дорожньої розмітки 1.1, згідно з яких:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.2 Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини;

п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється.

ОСОБА_6 ставиться в вину те, що порушення ним наведених вище вимог Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Під час судового розглядуобвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав. В ході його допиту вказав, що 25 липня 2012 року близько 18 години він приїхав на став забрати колег ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з рибалки. Алкогольних напоїв не вживав. Був не втомлений, в здоровому ґлузді. Вони їхали селом Бальківці до м. Волочиськ зі швидкістю 55 км/год. Коли дорога йшла донизу в сторону ставка, де ростуть високі верби, він погано бачив зустрічні машини через захід сонця. Рухаючись далі по своїй смузі руху по заокругленню дороги він побачив, як назустріч посередині дороги рухається автомобіль потерпілого на відстані 40-50 метрів. На дорозі була суцільна лінія розмітки. До зіткнення залишалось 20 метрів, які він проїхав по своїй стороні, а вже перед самим зіткненням змушений був вивернути вліво і своїми лівими колесами виїхав на смугу руху ОСОБА_4 , вже перед самим гальмуванням. В момент застосування гальмування відбулось зіткнення. Після зіткнення Mercedes розвернуло, лівими колесами він знаходився на смузі руху ОСОБА_4 , а правими - на його смузі руху. Гальмівний шлях закінчувався під його лівим колесом, а починався від осьової лінії. Водій синього жигуля перед зіткненням також звернув машиною на свою сторону. Від удару ВАЗ перевернувся. Він вийшов перший і підійшов до автомобіля ВАЗ. Допомагав витягувати ОСОБА_4 . Він викликав швидку допомогу. Йому було не добре від удару в груди, а тому приїхав знайомий і відвіз його в лікарню. При складанні протоколу огляду місця події присутнім не був. Також обвинувачений вказав, що якби він не зробив такого відвороту вліво, то було б лобове зіткнення з гіршими наслідками.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений уточнив, що він змінив місце роботи, і тепер працює бригадиром в ПАТ "Хмельницькрибгосп".

Захисник обвинуваченого вину ОСОБА_6 вважає не доведеною. Просить виправдати останнього. Під час судового розгляду заявив ряд клопотань, зміст та оцінка яких викладена нижче.

Потерпілий ОСОБА_4 надав суду покази, з яких слідує, що 25.07.2012, близько 16-ої години він їхав з м. Волочиськ в с. Курилівка з пасажиром ОСОБА_10 . Погода була суха і сонячна. Рухаючись в с. Бальківці біля ставка він побачив за 20 м., як на його смугу руху лівими колесами плавно виїхав автомобіль ОСОБА_6 . Mercedes Vito і їде на нього. Він почав тікати вправо на свою обочину. Обвинувачений вправо не взяв рулем, а тому допустив зіткнення транспортних засобів на обочині зі сторони руху ОСОБА_4 . Машини зіткнулись лівими фарами. Його автомобіль перекинувся. ОСОБА_6 підійшов і запитав чи живий. Пасажир виліз через ліву дверку, а його вийняли через переднє скло. Швидкість руху автомобіля ОСОБА_6 була близько 70-80 км/год. Потерпілий їхав по середині своєї смуги руху зі швидкістю 30-40 км/год.

ОСОБА_4 повідомив суду, що свій автомобіль «ВАЗ» він здав на металобрухт через необхідність в грошах. Вказав і на те, що пасажир ОСОБА_10 вже помер, однак його смерть не пов`язана із ДТП.

Також потерпілий підтримав заявлений ним у кримінальному провадженні цивільний позов та просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь розмір втраченого автомобіля в сумі 34366 грн. 03 коп., понесені ним витрати на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп., завдану моральну шкоду в сумі 72500 грн., всього 141823 грн. 89 коп. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_6 витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 400 грн., та процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_5 додатково зазначила, що вина ОСОБА_6 доведена. Просить задовольнити цивільний позов. Крім того, представником було заявлено клопотання про визнання ряду доказів неналежними та недопустимими, оцінку яким суд викладе нижче.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, проте направив письмові заперечення, в яких позов не визнає, справу просить слухати у його відсутності, застосувавши строки позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

На підтвердження події кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 стороною обвинувачення були надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

-постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 26.07.2012, з якої слідує, що по факту ДТП, яке відбулось 25.07.2012 близько 18:40 год. на автодорозі Волочиськ-Хмельницький у с. Бальквіці за участі ОСОБА_6 і ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України (Т.1 а.к.п. 145);
-витяги з кримінального провадження № 0000053 від 10.12.2012 та 16.11.2015, відповідно до яких органом досудового розслідування є Волочиське ВнП, правова кваліфікація кримінального правопорушення вказана ч. 1 ст. 286 КК України. Фабули аналогічні вищевказаній постанові від 26.07.2012 ( Т.1 а.к.п. 227; Т.2 а.к.п. 48);
-рапорт Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 25.07.2012, яким повідомлено про здійснення ОСОБА_6 неподалік с. Бальківці зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_4 (Т.1 а.к.п. 146);
-протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.07.2012 та додані до нього план-схема і таблиця ілюстрацій, згідно з яких місцем ДТП є автодорога в с. Бальківці Волочиського району. Автомобіль обвинуваченого (Mercedes-Benz) знаходився на відстані 104,5 м. від умовної лінії господарської будівлі по вул. Штименка до заднього правого колеса в сторону м. Волочиськ. Даний автомобіль повернутий у напрямку правого узбіччя передом в напрямку с. Курилівка. Відстань від переднього лівого колеса до осі 1,45 м. У кюветі з правого боку в напрямку с. Курилівка передом до даного села, на правому боку на відстані 5,65 м. від переднього лівого колеса та 5,7 м. від заднього лівого колеса до краю проїжджої частини знаходився автомобіль потерпілого (ВАЗ-2107). На лівій смузі руху у напрямку м. Волочиськ наявний слід гальмування транспортного засобу, який має початок на відстані 5,5 м. до переднього лівого колеса автомобіля Мерседес та 0,45 м. до осі дороги та закінчується під вище вказаним автомобілем під його переднім лівим колесом. На лівому узбіччі в напрямку м. Волочиськ навпроти переднього правого колеса Мерседес наявні уламки транспортних засобів довжиною 3 метра, шириною 1,8 м. (Т.1 а.к.п. 147-155);

-акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 25.07.2012, згідно з якого ширина проїзної частини у місці ДТП становить 7 м. При цьому, ширина смуги руху праворуч та ліворуч становить по 3,5 м., ширина узбіч праворуч та ліворуч - по 2,5 м. (Т.1 а.к.п.156);

-протокол оглядів транспортних засобів обвинуваченого та потерпілого від 25.07.2012 (Т.1 а.к.п.157-158, 160);

-постанову про приєднання до кримінальної справи речового доказу від 01.08.2012, згідно з якою автомобілі «Мерседес Бенц Віто» р.н. НОМЕР_1 та ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_2 приєднано до кримінальної справи 3/6280 в якості речового доказу. Автомобіль «Мерседес Бенц Віто» передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , а ВАЗ 2107 ОСОБА_11 (Т.1 а.к.п. 167);

-свідоцтва про реєстрацію ТЗ, посвідчення водіїв, довіреність від 24.11.2011 та поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Т. 1 а.к.п. 161-165);

-постанову про визнання ОСОБА_10 потерпілим та протокол його допиту від 09.08.2012 (Т.1 а.к.п. 168, 169);

-висновок судово-токсикологічної експертизи № 1697 від 15.08.2012, згідно з якого в крові громадянина ОСОБА_4 наявність етилового (винного) алкоголю не виявлено (Т.1 а.к.п.175);

-протокол додаткового огляду місця події від 06.08.2012 та додані до нього план-схема і фотоілюстрації, згідно з яких на автодорозі при в`їзді в с. Бальківці на асфальтобетонному покритті наявні подряпини, схожі на ті, які залишають транспортні засоби під час зіткнення (Т.1 а.к.п. 183-189);

-протокол відтворення обстановки та обставин події від 06.10.2012 з планом-схемою та таблицею ілюстрацій до нього (Т.1 а.к.п. 208-214). Відтворення обстановки здійснювалося за участю ОСОБА_6 , і яким встановлено, що на момент виявлення останнім зустрічного автомобіля ВАЗ-2107, відстань між автомобілями складала 48,5 м. В цей момент автомобіль Mercedes рухався по заокругленні проїзної частини у такому положенні, що відстань від його переднього лівого колеса до осьової лінії розмітки складала 0,3 м., від лівого заднього колеса до осьової лінії розмітки 0,4 м., а відстань до місця зіткнення складала 20 м. На момент виявлення водієм ОСОБА_6 зустрічного автомобіля ВАЗ-2107 останній перебував у такому положенні на проїзній частині, що відстань від його правих коліс до правого краю проїзної частини (по ходу руху) складала 2,6 м. (при ширині смуги руху в цьому місці 2,8 м.) і в цей момент відстань від передньої частини автомобіля ВАЗ-2107 до місця зіткнення складала 28,5 м. На момент зіткнення автомобіль ВАЗ-2107 перебував під кутом до краю проїзної частини та осьової лінії розмітки частково на правій (по ходу свого руху), а частково на лівій смузі руху (задньою частиною) і в такому положенні відстань від правого переднього колеса автомобіля до правого краю проїзної частини складала 1,6 м., від правого заднього до правого краю проїзної частини 2,5 м. На момент зіткнення автомобіль Mercedes перебував стороною на правій (по ходу свого руху) смузі, а лівою на лівій смузі руху і в такому положенні відстань від його лівого переднього колеса до лівого краю проїзної частини складала 1,8 м., від лівого заднього колеса до цього ж краю проїзної частини 2,0 м.;

-протокол проведення слідчого експерименту від 17.04.2013 за участю свідка ОСОБА_4 з план-схемою та таблицями ілюстрацій, яким встановлено, що в момент коли останній вперше побачив зустрічний автомобіль Mercedes, то керований ним автомобіль був розташований на лівій смузі руху в напрямку м. Волочиськ передом в напрямку с. Курилівка та за 0,4 м. від центру осі переднього лівого колеса та 0,4 м. від заднього лівого колеса до осі дороги та за 21 м. до електроопори, що знаходилась за правим узбіччям в напрямку м. Волочиськ. Автомобіль Mercedes був розташований на правій смузі у напрямку м. Волочиськ. Передом у напрямку м. Волочиськ за 1 м. від лівого переднього колеса до осі дороги та 1 м. від заднього лівого колеса до осі дороги, а також за 74,4 м. до електроопори, що розташована за правим узбіччям у напрямку м. Волочиськ. В момент зіткнення автомобіль Mercedes був розташований на краю лівої смуги у напрямку м. Волочиськ за 2,4 м. від переднього правого колеса до осі дороги та 2 м. від заднього правого колеса до осі дороги. Автомобіль ВАЗ був розташований на лівому узбіччі за 3,6 м. від лівого переднього колеса до осі дороги та 3,1 м. від заднього лівого колеса до осі дороги (Т.1 а.к.п. 229-233):

-протокол проведення слідчого експерименту від 17.04.2013 за участю потерпілого ОСОБА_10 з план-схемою та таблицями ілюстрацій (Т.1 а.к.п. 234-238);

-додатковий протокол огляду місця події від 16.04.2015 з план-схемою та відеозаписом до нього, яким визначено оглядовість для обох водіїв, а також визначено величину спуску та дані для визначення радіусу заокруглення (Т. 2 а.к.п. 36-38);

-протокол проведення слідчого експерименту від 16.04.2015 з план-схемою та відеозаписом до нього, яким здійснювалась перевірка та уточнення показів свідка ОСОБА_4 (Т. 2 а.к.п. 39-41);

Крім того, стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого надано суду постанови про призначення експертиз в даному кримінальному провадженні, а також висновки експертів:

-висновок судової автотехнічної експертизи № 177А від 18.09.2012, згідно з якого під час первинного контакту автомобіль Mercedes-Benz Vito 108 CDI своєю передньою лівою частиною контактував з передньою лівою кутовою частиною автомобіля ВАЗ-2107, причому кут між поздовжніми осями міг складати біля 140 градусів (плюс-мінус 10 градусів). Відповідно до слідової інформації, що зафіксована в матеріалах справи, зіткнення автомобілів могло відбутись в районі осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (Т.1 а.к.п. 192-202);

-висновок судово-медичної експертизи № 1658 від 28.09.2012, відповідно до якого у ОСОБА_4 станом 25.07.-07.09.12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми з ранами м`яких тканин обох колінних суглобів, ранами м`яких тканин підборіддя та перенісся, саднами шкіри шиї, передньої черевної стінки, набряком м`яких тканин лівого стегна, закритим переломом діафіза (тіла) лівої стегнової кістки у верхній третині, переломом лівого наколінника. Переломи кісток лівої нижньої кінцівки ускладнились розвитком травматичного шоку та в подальшому синдрому жирової емболії у вигляді її легенево-церебральної форми. Перераховані вище тілесні ушкодження могли утворитись під час ДТП в момент перебування потерпілого в салоні автомобіля, про що свідчать їх характер і локалізації. Рана м`яких тканин лівого колінного суглобу, переломи кісток лівої нижньої кінцівки, що ускладнились розвитком травматичного шоку та в подальшому синдрому жирової емболії за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю (Т.1 а.к.п. 177-181);

-висновок судової автотехнічної експертизи № 239А від 01.10.2012, згідно з якого в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Vito 108 CDI ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 11.2 та вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. При заданих слідчим обставинах події, водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткнення із зустрічним автомобілем Mercedes-Benz Vito 108 CDI шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу з його зупинкою до зіткнення, з моменту виникнення небезпеки для його руху, вказаного в вихідних даних, при заданій швидкостях руху автомобілів ВАЗ-2107 40 км/год., та Mercedes-Benz Vito 108 CDI 55 км/год. (Т.1 а.к.п. 205-207);

-висновок автотехнічної експертизи № 1727/1728/12-21 від 22.10.2012, відповідно до якого свідчення водія автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 про те, що перед зіткненням керований ним автомобіль рухався по правій смузі руху і на момент зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц-Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 також перебував у межах своєї смуги технічно необґрунтовані. В заданій дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п. 11.1, 11.2, 11.3 ПДР України, текст норм яких наведений у дослідницькій частині. Свідчення водія автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 про те, що зустрічний автомобіль «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед зіткненням рухався переважно по смузі його руху, а лише перед зіткненням почав повертатися на свою смугу руху і в момент зіткнення перебував як на своїй, так і на смузі зустрічного руху під кутом до краю проїзної частини технічно обґрунтовані. Свідчення водія автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», ОСОБА_6 про те, що перед зіткненням керований ним автомобіль рухався зі швидкістю біля 55 км/год. і лише перед зіткненням відвернув кермо автомобіля ліворуч, виїхавши частково на смугу зустрічного руху та застосував гальмування технічно обґрунтовані. Свідчення водія автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», ОСОБА_6 про те, що в момент, коли він виявив, що зустрічний автомобіль «ВАЗ-2107», рухається по його смузі руху відстань від передньої частини автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто» до місця зіткнення складала 20 метрів технічно обґрунтовані. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто» ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом своєчасного застосування гальмування без виїзду на смугу зустрічного руху з моменту виникнення небезпеки для його руху при технічно спроможних обставинах даної події. В заданій дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними нормами вимог п. 12.3 ПДР України, текст норм яких наведений у дослідницькій частині. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 при виконанні норм вимог п.п. 11.1, 11.2, 11.3 ПДР України мав би можливість попередити дане ДТП. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, причиною виникнення даного ДТП стала невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 технічним нормам вимог п.п. 11.1, 11.2, 11.3 ПДР (Т.1 а.к.п. 219-225).

-висновок судової автотехнічної експертизи № 121А від 29.06.2013, відповідно до якого показання водія ВАЗ-2107 ОСОБА_4 вказані ним під час слідчого експерименту 17.04.2013, щодо розташування автомобілів безпосередньо перед зіткненням та на момент зіткнення відносно елементів дорожньої обстановки не відповідають зафіксованій на місці пригоди слідовій інформації і тому не можуть бути технічно спроможними. Показання водія автомобіля Mercedes ОСОБА_6 про те, що зустрічний автомобіль ВАЗ-2107 перед зіткненням рухався переважно по смузі його руху, а лише перед зіткненням почав повертатися на свою смугу руху і в момент зіткнення перебував як на своїй так і на смузі зустрічного руху під кутом до краю проїзної частини не суперечать зафіксованій на місці пригоди слідовій інформації і можуть бути технічно спроможними. З технічної точки зору невідповідності дій водія ОСОБА_6 технічним вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 шляхом своєчасного застосування гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 з моменту виникнення небезпеки для руху навіть при умові своєчасного застосування гальмування на своїй смузі руху (Т.2 а.к.п. 4-10).

-висновок повторної автотехнічної експертизи № 159/13-26/14693/13-52 від 25.12.2013, згідно з якого, в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору невідповідності дій водія автомобіля Mercedes ОСОБА_6 технічним вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. В заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 шляхом своєчасного застосування гальмування без виїзду на смугу зустрічного руху, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР, з моменту виникнення небезпеки для його руху вказаного в вихідних даних (Т.2 а.к.п. 14-19).

-висновок повторної транспортно-трасологічної та автотехнічної судової експертизи № 824/14-22 від 22.10.2014, яким встановлено, що з урахуванням визначеного попередніми експертизами кута зіткнення та розглядаючи варіант № 1 механізму розвитку ДТП, зіткнення автомобілів Mercedes та ВАЗ-2107 могло відбутися в межах проїзної частини, а саме в районі осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки. При варіанті № 2 механізму розвитку ДТП в межах смуги руху автомобіля ВАЗ-2107, ближче до її правого краю. Показання водія ОСОБА_4 як і показання пасажира автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_10 надані ними під час слідчого експерименту щодо розташування автомобілів на проїзній частині в процесі зближення перед зіткненням є технічно необґрунтованими, оскільки вони суперечать висновкам транспортно-трасологічної експертизи, комплексу об`єктивних вихідних даних, що зафіксовані у первинному протоколі огляду місця події та варіантам механізму розвитку ДТП. При умові варіанту № 1 механізму розвитку ДТП, показання водія ОСОБА_6 про розташування транспортних засобів в момент зіткнення не позбавлені технічної спроможності. При умові варіанту № 2 механізму розвитку ДТП, показання водія ОСОБА_6 про розташування транспортних засобів в момент зіткнення не є технічно спроможними. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством вихідних даних, водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП. Застосування водієм автомобіля Mercedes відвороту з метою уникнення зіткнення із зустрічним автомобілем, в даній дорожній обстановці вимогам ПДР не суперечило. У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних та обставинах, встановлених при проведенні цієї експертизи, водій ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5, 10.1, 11.3, 12.3, 12.4 ПДР. У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних та обставинах, встановлених при проведенні цієї експертизи, водій ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення вимог терміну «небезпека для руху»), 10.1, 12.3, 12.4 ПДР. Наявність технічної можливості у водія ОСОБА_4 запобігти зіткненню, при встановлених даною експертизою варіантах розвитку ДТП, полягала в належному виконанні ним вимог п. 11.3 ПДР. У п. 5-6 даної експертизи встановлено, що в момент виникнення небезпеки водій ОСОБА_6 перебував у аварійній обстановці, під час якої дії водія ПДР не регламентуються. Отже, з технічної точки зору, експерт не має підстав стверджувати про те, що зміна напрямку руху водієм автомобіля Mercedes та застосування гальмування, в момент виникнення небезпеки для руху знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Розбіжностей по суті між висновками даної експертизи та попередньою експертизою (висновок № 121А), проведеною експертом Хмельницького НДЕКЦ не встановлено. Окремі розбіжності, що мають місце у дослідницькій частині обумовлені проведенням досліджень додаткових варіантів механізму розвитку ДТП та застосуванням дещо інших методичних підходів (Т.2 а.к.п. 23-31).

-висновок експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015 згідно з якого первинний контакт відбувся між передньою лівою частиною автомобіля Mercedes та передньою кутовою частиною автомобіля ВАЗ, повздовжні осі ТЗ знаходились під певним тупим кутом, який кількісно міг складати близько 165 градусів та був розвернутим проти ходу годинникової стрілки відносно повздовжньої осі автомобіля Mercedes. Місце зіткнення автомобілів Mercedes та ВАЗ в повздовжньому плані знаходилось перед початком локалізації основної концентрації осипу уламків ТЗ. В поперечному плані розташування місця зіткнення ТЗ знаходилось в межах між наведеним осипом та зафіксованим слідом гальмування. З огляду на викладене, в момент первинного контакту автомобілі Mercedes та ВАЗ з технічної точки зору знаходились на смузі руху в напрямку до с. Курилівка в районі правого узбіччя (відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ), що відповідає механізму зіткнення та кінцевим положенням обох ТЗ. Враховуючи вказані в постанові про призначення даної експертизи обставини скоєння даної ДТП та з причин викладених в дослідницькій частині, в даній дорожній обстановці водію автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 , з технічної точки зору слід було діяти у відповідності з вимогами п.п. 11.2 та 12.1 ПДР, з моменту виникнення небезпеки для його руху слід було діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР. Враховуючи вказані в постанові про призначення даної експертизи обставини скоєння даної ДТП та з причин викладених в дослідницькій частині, в даній дорожній обстановці водію автомобіля Mercedes ОСОБА_6 з технічної точки зору, слід було діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.2 та 12.1 ПДР. В діях водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.1 ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку із настанням даної пригоди. З причин викладених в дослідницькій частині в діях водія ВАЗ ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку із настанням даної пригоди. Гранична швидкість, яка відповідає руху автомобілю ВАЗ без заносу на ділянці заокруглення дороги, де сталася ДТП, складає близько 74 км/год. Гранична швидкість, яка дозволяла б автомобілю Mercedes подолати без заносу ділянку заокруглення дороги, де сталася ДТП, складає близько 76 км/год. У випадку руху автомобіля Mercedes в межах смуги руху по напрямку до м. Волочиськ та із врахуванням ширини проїзної частини і габаритів обох ТЗ з технічної точки зору зіткнення даних ТЗ не відбулось. Покази водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 в частині того, що керований ним автомобіль ВАЗ в момент зіткнення з`їжджав на праве узбіччя можна вважати технічно спроможними. Покази водія автомобіля Mercedes ОСОБА_6 в частині того, що зустрічний автомобіль ВАЗ в момент зіткнення перебував, як на своїй смузі руху, так і на смузі зустрічного руху під кутом до краю проїзної частини не можуть вважатись технічно спроможними. Водій автомобіля Mercedes мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР. При вказаних водієм ОСОБА_4 обставинах зближення ТЗ, водій автомобіля ВАЗ, з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем Mercedes шляхом застосування екстреного гальмування. Зафіксований в схемі до протоколу ОМП слід гальмування міг бути залишений колесами правої сторони автомобіля Mercedes (Т.2 а.к.п. 50-63).

Крім цього, учасниками кримінального провадження під час судового розгляду, були заявлені клопотання, які суд задовольнив: про виклик і допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події 25.07.2012), експертів: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , старшого слідчого ОСОБА_17 (який проводив додатковий огляд місця події та слідчий експеримент з ОСОБА_4 16.04.2018), а також свідків захисту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 .Від допиту двох останніх свідків обвинувачений та його захисник відмовились.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що приблизно в 2011-2012 році він проїжджав селом на автомобілі з м. Волочиськ до с. Курилівка і побачив скупчення людей та знайомого інспектора ГАЇ. Була тепла пора року. Після обіду. Чи то осінь, чи весна. Його попросили допомогти провести виміри. Там він був не довго, але не пам`ятає тривалості. Аварія сталась між синьою та білою машиною - Мерседес Віто. Він також не пам`ятає розташування машин. Там ще був ОСОБА_19 чи ОСОБА_20 . Йому нічого не оголошувалось, він допоміг і поїхав. Взяв рулетку та проводив десь чотири заміри. Що його просили робити не знає. Хто оформляв не пам`ятає. Може раз він щось і підписував, а може і ні. Він не пам`ятає щоб щось підписував. Оглянувши підписи в протоколі, сказав що вони всі різні та не його.
Свідок ОСОБА_7 дав показання, відповідно до яких він в другій половині дня їхав на велосипеді селом Бальківці і побачив, що відбулась ДТП за участі автомобілів Mercedes Vito та ВАЗ. Там стояв натовп людей, а самих учасників ДТП вже не було. Mercedes Vito розташовувся на дорозі, а ВАЗ в кюветі. Його та ще одного хлопчину слідчий запросив в якості понятих. Права понятих їм роз`яснювались. Він допомагав робити заміри за допомогою рулетки. Також зачитувався зміст документа. Він ставив свої підписи, але про їх кількість вже не пам`ятає. Зауважень ніхто не висловлював. Обоє понятих стояли разом і по черзі розписувались, спершу він, а другим - інший чоловік. ОСОБА_7 підтвердив, що в протоколі огляду місця події від 25.07.2012 та план-схемі містяться його підписи.
Допитаний експерт ОСОБА_13 вказав, що ним безпосередньо оглядались автомобілі Mercedes та ВАЗ, як окремо, так і в співставленні між собою. Під час дослідження ним також враховувались матеріали провадження, в тому числі, протокол огляду місця події від 25.07.2012 та протокол додаткового огляду місця події від 06.08.2012. Експерт пояснив, що між автомобілями відбулось блокуюче зіткнення. Певний проміжок часу при деформації автомобілі переміщалися. При контактуванні автомобілів вісь перебувала в районі лівого переднього колеса автомобіля Mercedes. Це підтверджується наявними на транспортних засобах слідами деформації. Експертом здійснювалось співставлення автомобілів в місцях їх максимальної деформації, які розташовувались в лівій передній частині автомобіля Mercedes та лівій передній боковій частині автомобіля ВАЗ. При максимальному зближенні, враховуючи деформації транспортних засобів, автомобілі могли розташовуватись в районі лівого переднього колеса автомобіля Mercedes і певний проміжок час вони могли переміщатись навколо цієї осі. Автомобілі обертались проти годинникової стрілки. Тому залишений лівим переднім колесом автомобіля Mercedes слід гальмування закінчується під ним і це узгоджується з механізмом зіткнення. ОСОБА_13 вказав, що сумнівів стосовно залишення сліду гальмування лівим переднім колесом автомобіля Mercedes, який закінчився під даним колесом у нього не має. Це підтверджується, крім іншого, даними фототаблиць до ОМП, які зняті під різним ракурсом. Приблизне розташування транспортних засобів в момент їх контакту було в районі горизонтальної дорожньої розмітки. Це встановлено із взаємного розташування транспортних засобів, та випливає із відповіді на запитання № 1, викладеної в дослідницькій частині висновку. Експерт враховував усю слідову інформацію, яка знаходиться на місці пригоди.

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначив, що у проведеній експертизі в нього було право підпису щодо дослідження обставин ДТП, а питання, які стосуються транспортної трасології виходять за межі його компетенції і досліджувались колегами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Дослідження здійснювалось, в тому числі, по фотознімках наявних в матеріалах кримінального провадження. Також в дослідженні враховувались протокол додаткового ОМП від 16.04.2015 та протокол ВООП при участі водія ОСОБА_4 від 16.04.2015 (стор. 13, 20 висновку від 29.10.2015). При побудові масштабної схеми ДТП використовувалась також слідова інформація, кількісне значення прив`язки (стор. 4 висновку від 29.10.2015). Враховували експерти і протокол додаткового ОМП від 06.08.2012. Достовірність швидкостей автомобілів, заданих слідчим, сумнівів не викликало. У висновку вказано про таку вірогідність, оскільки це є технічно спроможним.

Експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_15 вказали, що транспортні засоби ними безпосередньо не оглядались. ОСОБА_16 зазначив, що вони не проводили аналіз висновку експерта № 177 А від 18.08.2012, а навели ті дані, які були зафіксовані у ньому і які наявні в матеріалах справи. Експерти здійснювали аналіз вихідних даних, протоколів, фотознімків та інших матеріалів. Миттєвим первинним центром (точкою) обертання автомобіля Mercedes є передня ліва кузова частина. Те саме стосується і автомобіля ВАЗ. Автомобілі обертались проти ходу годинникової стрілки. Експерт ОСОБА_16 вказав, що побачив сліди волочіння, які вписуються в механізм пригоди. Слідчий не зафіксував ці сліди на схемі до протоколу ОМП, однак експерт виявив таку слідову інформацію на фотографіях. Категорично стверджувати про приналежність таких слідів даній пригоді він не може, однак виходили із сукупності тих ознак, які зафіксовані. Визначити геометричну точку зіткнення транспортних засобів не можливо. Свій висновок експерти підтримують.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав показання, з яких слідує, що ним особисто було проведено додатковий огляд місця події від 16.04.2015 за вказівкою Головного слідчого управління. В ході слідчої дії ним було встановлено додаткові дані, вказані в протоколі. В протоколі додаткового огляду місця події від 16.04.2015 помилково міститься посилання на ст. 234 КПК України. А також, в описовій частині, помилково вказано, що це слідчий експеримент.

ОСОБА_17 зазначив, що здійснювалась безперервна відеозйомка на телефон Леново, яка є невід`ємним додатком до протоколу. Слідчий ОСОБА_21 надавав йому допомогу, оскільки був учасником слідчої дії, про що вказано в план-схемі. Описова частина в протоколі відсутня, тому що є невід`ємний додаток - відеозапис. Спеціальні знання для проведення замірів, які ним зроблені в ході слідчої дії не потрібні. Диск з відеозаписом був підписаний тільки ним. Загальний час здійснення відеозапису в протоколі не вказано, але це зазначено на відеозаписі.

Щодо зміни вихідних даних для призначення комплексної експертизи, заданих в постанові від 29.04.2015 свідок вказав, що ним були вивчені матеріали кримінального провадження, а саме досліджено файли на диску з фотознімками, оформленими при огляді місця події 25.07.2012. Шляхом збільшення зображення він встановив, що сліди від лівого переднього колеса автомобіля мерседес не закінчуються під ним, а ведуть під автомобіль. Тому він призначив експертизу для встановлення істини.

Свідок захисту ОСОБА_8 під час його допиту зазначив, що п`ять-шість років тому, 25 липня, вони з ОСОБА_9 ловили рибу на ставу. Десь о 15 годині випили на двох приблизно 300 г. горілки. Близько вісімнадцятої години за ними приїхав ОСОБА_6 на Mercedes Vito і забрав їх. Він знаходився на передньому пасажирському сидінні, а позаду сидів ОСОБА_9 . Їхали з с. Рябіївка до м. Волочиськ. ОСОБА_6 їхав по своїй смузі руху. Він говорив з ОСОБА_9 розвернувшись до нього. Рухаючись з горба в с. Бальківці ОСОБА_8 розвернувся від ОСОБА_9 і побачив жигуль синього кольору, який їхав на них посередині осьової лінії на відстані біля 10-15 метрів. Він вперся руками та сказав ОСОБА_6 тормозити. Останній, щоб не з`їхати в став, взяв вліво рулем. Жигуль почав тікати на свою смугу руху. Зіткнення відбулось лівою стороною автомобіля ВАЗ. Жигуль перевернувся в кювет і лежав на боку. Там були водій і один пасажир. Після зіткнення автомобіль Mercedes Vito стояв на дорозі в сторону с. Рябіївка на проїжджій частині. Потім приїхала швидка допомога, а пізніше - міліція.
Також, судом досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які свідчать про те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає в м. Волочиськ, працює, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має посвідчення водія, видане 02.12.2000.

Як зазначено Верховним Судом в п.п. 21-26 постанови від 04.07.2018 в справі № 688/788/15-к при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Дослідивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню, за наступними підставами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Вєренцов проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.
Обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому, тобто кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.
Склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України передбачає:
1) основний безпосередній об`єкт - це безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковий обов`язковий об`єкт - життя і здоров`я особи;
2) суб`єкт злочину - це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом;
3) об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:
а) діяння, б) обстановку, в) наслідки та г) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.
Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України;
4) суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.
Суд вважає встановленим і таким, що відповідає дійсності факт того, що 25 липня 2012 року, близько 18 години 40 хвилин, на вулиці Штименка в селі Бальківці Волочиського району Хмельницької області, неподалік місцевого ставка, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в напрямку від села Курилівка до міста Волочиськ, та автомобіля марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті чого, ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання неналежними та недопустимими доказів, а саме: протоколу додаткового огляду місця події від 06.08.2012 та висновку експерта № 177А від 18.09.2012 з таблицею ілюстрацій до висновку від 14.09.2012 в частині визначення кута зіткнення та місця зіткнення автомобілів Mercedes та ВАЗ (Т.3 а.к.п. 86-87). Також представник просила визнати недопустимим доказом протокол відтворення обстановки та обставин події від 06.10.2012 за участю ОСОБА_6 , оскільки зазначені в протоколі дані суперечать встановленим обставинам справи.

Клопотання про визнання протоколу додаткового огляду місця події від 06.08.2012 неналежним та недопустимим доказом мотивоване тим, що при огляді місця події від 25.07.2012 в районі розташування юзових слідів автомобіля «Мерседес-Бенц-Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було виявлено подряпин на дорожньому покритті, які оглянуто лише 06 серпня 2012 року, тобто через 12 днів. З матеріалів кримінального провадження невідомо, звідки слідчий дізнався про наявність подряпин на дорожньому покритті, що ставить під сумнів їх виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди 25.07.2012

В даному випадку, суд виходить з того, що відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною обвинувачення не доведено, що виявлена 06.08.2012 в ході додаткового огляду місця події подряпина на асфальтобетонному покритті утворилась 25.07.2012 внаслідок ДТП за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Жодних трасологічних експертиз щодо належності зафіксованих слідів транспортним засобам учасників ДТП, та щодо часу їх утворення - 25.07.2012, не проводилося. Дана слідча дія відбувалась без сторони захисту та потерпілого ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що протокол додаткового огляду місця події від 06.08.2012 та додані до нього план-схема і фотоілюстрації не відповідають вимогам КПК України, а тому є неналежними і недопустимими доказами.

Однак, суд не погоджується з доводами клопотання про визнання неналежним та недопустимим доказом висновку експерта № 177А від 18.09.2012 з таблицею ілюстрацій до висновку від 14.09.2012, в частині визначення кута зіткнення та місця зіткнення автомобілів Mercedes та ВАЗ. Тому що підстав, передбачених статтями 85, 86, 87 КПК України для визнання його неналежним та недопустимим доказом судом не встановлено.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердив, що ним безпосередньо здійснювався огляд транспортних засобів, а також враховувалась уся слідова інформація.

З висновку експерта ОСОБА_13 та наданих ним пояснень суд встановив, що слідова інформація, зафіксована в протоколі додаткового огляду місця події від 06.08.2012 з план-схемою і фотоілюстраціями, які суд визнав неналежним доказом, не вплинули б на висновок експерта в цілому. Суд вважає, що висновок експерта № 177А від 18.09.2012 отримано без істотних порушень прав та свобод людини, а тому підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 суд не вбачає.
Також судом не встановлено підстав для задоволення клопотання про визнання недопустимим доказом протокол відтворення обстановки та обставин події від 06.10.2012 за участю ОСОБА_6 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 також заявив ряд клопотань, а саме:

-про виключення із числа доказів автомобілів «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 (Т.3 а.к.п. 110);

-про визнання недопустимими доказами: протокол додаткового огляду місця події від 16.04.2015 із план-схемою до нього та DVD-диском з відеозаписом цієї процесуальної дії; протокол слідчого експерименту від 16.04.2015, який проводився із свідком ОСОБА_4 із додатками план-схемою до нього та DVD-диском з відеозаписом цієї процесуальної дії; висновок експертів № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015 за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (Т.3, а.к.п. 199-203);

-про виключення із числа доказів протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.07.2012 із план-схемою до цього протоколу та таблицею ілюстрацій на 6-ти аркушах, оскільки цей документ викликає сумнів у його достовірності, якого у суді не було спростовано (Т.3 а.к.п. 236);

Клопотання захисника мотивовані, зокрема, тим, що вказані автомобілі в порушення вимог ст. 290 КПК України не відкривались стороні захисту. Протоколи слідчого експерименту та додаткового ОМП від 16.04.2015 з їх додатками не відповідають вимогам ст. 104 КПК України. А висновок експертів є недопустим доказом, оскільки ґрунтується на інших недопустимих доказах.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.07.2012 викликає сумнів у його достовірності, оскільки понятий ОСОБА_12 під час його допиту повідомив, що підписи в протоколі не його, прав та обов`язків йому не роз`яснювали. Прокурор дані сумніви не усунув, а тому не довів достовірності доказу.

В даному випадку, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На момент судового розгляду кримінального провадження Mercedes Vito було відновлено, а ВАЗ-2107 - утилізовано.

Суд виходить з того, що автомобілі «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не досліджувались судом безпосередньо, тому не можуть бути доказами винуватості чи невинуватості особи у вчиненні злочину, як і самого факту скоєння правопорушення.

А оскільки вказані автомобілі не є доказами на підставі яких суд приймає дане рішення, то, відповідно, вони і не можуть бути визнані недопустимими чи неналежними.

Щодо клопотання захисника про визнання доказів недопустимими суд виходить з такого.

Зі змісту статей 104, 237, 240 КПК України, в редакції чинній на момент складання вищевказаних протоколів від 16.04.2015, вбачається, що хід та результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Вимоги до змісту протоколу сформульовані в ч. 3 ст. 104 КПК України, де, серед іншого, вказано, що описова частина повинна містити відомості про: послідовність дій та отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи.

Дослідивши протокол додаткового огляду місця події від 16.04.2015, план-схему до нього та відеозапис цієї процесуальної дії, суд встановив відсутність в описовій частині протоколу відомостей про послідовність дій в ході додаткового огляду місця події, однак підстав для визнання такого доказу недопустимим суд не вбачає, так як істотних порушень прав та свобод людини слідчим не допущено. Уся послідовність дій учасників провадження відображена на відеозаписі, що міститься у DVD-диску. В даній слідчій дії приймали участь, зокрема, ОСОБА_4 , його представник ОСОБА_5 та двоє понятих, які підписали протокол та план-схему до нього. Заяв про підробку відеозапису під час судового розгляду не надходило. Крім того, відомості отримані слідчим зафіксовані в план-схемі, і відповідають наявній на DVD-диску інформації.

Аналогічні висновки суд робить і відносно протоколу слідчого експерименту від 16.04.2015 з додатками, який проводився із свідком ОСОБА_4 .

Також суд вважає таким, що не підлягає задоволенню клопотання про визнання недопустимим доказом висновок експертів № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015 за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (Т.3, а.к.п. 199-203).

Жодної із зазначених в статтях 86, 87 КПК України обставин для визнання вказаного доказу недопустимим судом не встановлено, а також в ході кримінального провадження не встановлено порушень прав ОСОБА_6 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, тому визнання висновку експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015 недопустимим доказом з огляду на те, що він ґрунтується на інших недопустимих доказах не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Однак, суд вважає за необхідне дати іншу правову оцінку такому доказу.
Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні данні він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.
Відповідно до ч. 10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Судом встановлено, що вихідні дані, які містяться в постанові про призначення експертизи від 29.04.2015 не відповідають наявним у матеріалах кримінального провадження даним, що містяться в протоколі огляду місця події від 25.07.2012 та план-схемі до нього. Так, старшим слідчим ОСОБА_17 в п. 1 вказаної постанови було зазначено, що на проїзній частині - зафіксовано слід гальмування, який розпочинається за 0,45 м від осьової лінії дорожньої розмітки, що поділяє напрямки руху, довжиною 5,5 м та проходить біля переднього правого колеса автомобіля Mercedes-Benz Vito 108 CDI на відстані 1,2 м від осьової лінії, а закінчуються під автомобілем Mercedes-Benz Vito 108 CDI (повна довжина та місце під автомобілем сліду гальмування не зафіксовано). В протоколі ОМП від 25.07.2012 міститься інформація, що даний слід закінчується під вище вказаним автомобілем під його переднім лівим колесом. Ці дані відображені в план-схемі до протоколу. Зауважень від учасників слідчої дії в протоколі та план-схемі не зафіксовано. Підстав для визнання цього доказу недопустимим суд не вбачає. Жодних експертних досліджень, з висновком про невідповідність вказаної в протоколі від 25.07.2012 слідової інформації (місця закінчення сліду гальмування) дійсним обставинам ДТП стороною обвинувачення не ініціювалось. Суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що вищевказаний слід гальмування закінчується під автомобілем Mercedes-Benz Vito. Допитаний експерт ОСОБА_13 вказав, що сумнівів стосовно залишення сліду гальмування лівим переднім колесом автомобіля Mercedes, який закінчився під даним колесом у нього не має. Враховуючи викладене, суд вважає такими, що відповідають дійсності вихідні данні про слід гальмуванняMercedes-Benz Vito 108 CDI, зафіксований в протоколі ОМП від 25.07.2012.

Варто також зазначити, що під час допиту експертів ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , було встановлено, що при складанні висновку № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015 експерти не встановлювали належність сліду гальмування довжиною 5,5 м., а виходили із вихідних даних заданих слідчим. Питання щодо ідентифікації цього сліду не було поставлено.
Також вказали експерти, що висновок складено з врахуванням усієї слідової інформації, в тому числі, даних, зафіксованих у протоколі додаткового огляду місця події з додатками від 06.08.2012 який суд визнав недопустимими доказом.
Враховуючи вищевказане, суд визнає таким, що не відповідає фактичним обставинам по справі і не може бути доказом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, висновок № 8026/8027/15-52 від 29.10.2015, оскільки він ґрунтується на вихідних даних, які суперечать матеріалам справи, а також на даних, які містяться в недопустимому доказі.
Суд відхиляє клопотання захисника ОСОБА_7 про виключення із числа доказів протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.07.2012 із план-схемою до цього протоколу та таблицею ілюстрацій на 6-ти аркушах (Т.3 а.к.п. 236).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, відповідно до яких, його разом з іншим хлопчиною було запрошено слідчим в якості понятих. Права понятим роз`яснювались. Вони обоє допомагали робити заміри. Також слідчим зачитувався зміст документа. Поняті стояли разом і по черзі розписувались, спершу він, а потім - інший чоловік.
Свідок ОСОБА_12 під час його допиту неодноразово вказував, що він не пам`ятає коли він допомагав здійснювати заміри, що саме він там робив, яка була тривалість таких дій, хто проводив оформлення процесуальної дії. Також давав різні за змістом відповіді на запитання чи підписував він протокол від 25.07.2012, вказуючи спершу що може раз і підписував, потім вказав, що не підписував, а по завершенню допиту зазначав, що не пам`ятає.
Суд враховує, що події про які свідчили ОСОБА_12 та ОСОБА_7 мали місце більше шести років тому. Отже, ОСОБА_12 неодноразово вказував, що він не пам`ятає, в тому числі, чи ставив в документах свої підписи. Натомість, інший свідок чітко вказав про те, що обоє понятих підписували протокол та план-схему, права їм роз`яснювались, документи зачитувались.
Крім того, суд критично оцінює посилання захисника в клопотанні від 22.05.2018 (Т.3, а.к.п. 236) про те, що судом під час огляду паспорта свідка ОСОБА_12 було встановлено різницю підписів останнього порівняно з протоколом ОМП та план-схемою до нього. Суд не встановлював різницю підписів, а вказав що це неможливо через необхідність спеціальних знань експерта - почекознавця. Ніким із учасників кримінального провадження не ініціювалось питання про призначення судової почеркознавчої експертизи таких документів.
Враховуючи викладене, у суду не викликає сумнівів в достовірності протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.07.2012 із план-схемою до цього протоколу та таблицею ілюстрацій.
Оцінивши показання свідка (пасажира автомобіля Mercedes Vito) ОСОБА_8 суд встановив, що ОСОБА_6 безпосередньо перед зіткненням рухався по своїй смузі руху, тоді як автомобіль ВАЗ-2107, рухаючись їм назустріч, їхав посередині дороги. ОСОБА_6 намагався уникнути зіткнення, вивернувши кермо вліво, після чого транспортні засоби зіткнулись.

Схожі за змістом дані містять пояснення обвинуваченого, а також протокол відтворення обстановки та обставин події від 06.10.2012 з планом-схемою та таблицею ілюстрацій до нього за участі ОСОБА_6 .

Висновок судової автотехнічної експертизи № 177А від 18.09.2012, висновок автотехнічної експертизи № 1727/1728/12-21 від 22.10.2012, висновок судової автотехнічної експертизи № 121А від 29.06.2013, висновок повторної автотехнічної експертизи № 159/13-26/14693/13-52 від 25.12.2013, а також висновок повторної транспортно-трасологічної та автотехнічної судової експертизи № 824/14-22 від 22.10.2014 підтверджують достовірність показань обвинуваченого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_8 та спростовують наявні в справі докази, в яких містяться пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Суд вважає дані висновки експертів належними і допустимими доказами по справі, оскільки вони не спростовані, підтверджують, зокрема, факт того, що зіткнення відбулось в районі осьової лінії дорожньої горизонтальної розмітки 1.1, а в умовах дорожньої ситуації, яка мала місце 25.07.2012 водій автомобіля Mercedes-Benz Vito ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 шляхом своєчасного застосування гальмування навіть на своїй смузі руху (без виїзду на смугу зустрічного руху).

Оцінюючи експертні висновки № 121А від 29.06.2013 та № 824/14-22 від 22.10.2014 судом встановлено, що експерти при дослідженні враховували наявний в матеріалах справи протокол додаткового огляду місця події від 06.08.2012, який визнано судом недопустимим доказом, однак суд прийшов до переконання про те, що слідова інформація наявна в протоколі, не впливає на результати досліджень в цілому (що слідує із дослідницьких частин висновків).

Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України, суд не може визнати доказом протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.08.2012 (Т.1 а.к.п. 169), оскільки безпосередній допит останнього під час судового розгляду судом не проводився у зв`язку з його смертю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд доходить висновку про те, що відсутність обов`язкових складових частин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, об`єктивної сторони - діяння, яке пов`язане із недотриманням обвинуваченим вимог п.п. 10.1, 11.2, 12.3 та горизонтальної розмітки 1.1 ПДР, причинного зв`язку між цим діянням і наслідками спричиненими потерпілому, та суб`єктивної сторони у формі необережної форми вини, свідчить про відсутність в діянні ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

За вище вказаних обставин, встановивши, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України суд має визнати його невинуватим та постановити щодо нього виправдувальний вирок.

В кримінальному провадженні ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів у даному кримінальному провадженні, стягненню з ОСОБА_6 не підлягають і відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватим у висунутому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Цивільній позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишити без розгляду.
Речовий доказ, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - передати власнику ОСОБА_23 , а автомобіль марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили - передати власнику ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1