Справа №487/5456/16-к 17.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002777, за апеляційною скаргою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2018 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, виключити з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання суду на ОСОБА_9 , як на особу, з якою ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне судове рішення.
З вироку суду відносно ОСОБА_6 вбачається, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, містить посилання на ОСОБА_9 , як на особу, яка за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 вчинила грабіж.
Зазначає, що при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 судом не дотримано вимог ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини.
Вказує на те, що за обвинуваченням, визнаним судом доведеним, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні грабежу за попередньою змовою з ОСОБА_9 . Кримінальне провадження відносно останнього зупинено та виділено в окреме провадження на стадії досудового розслідування у зв`язку з його розшуком. Тобто, обвинувачення відносно ОСОБА_9 судом не розглядалось, та його вину у вчиненні кримінального правопорушення не доведено у встановленому законом порядку.
Вважає, що оскаржуваним вироком порушено принцип презумпції невинуватості особи, у зв`язку з чим він підлягає зміні шляхом виключення з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на ОСОБА_9 , як на особу, з якою ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

16.06.2016 р. приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділено у окреме провадження (далі інша особа), перебували неподалік будинку АДРЕСА_3 , де побачили ОСОБА_10 , яка рухалася попереду, при цьому у них виник спільний злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_11 та з її правої руки почав здійснювати спробу вихопити пакет, потерпіла почала кричати, при цьому до неї, зі спини, підбіг інша особа, та обома руками, обхопивши позаду, закрив рот.
У цей момент ОСОБА_6 вирвав із рук ОСОБА_11 пакет, у якому знаходилися мобільний телефон «Nokia 1280», вартістю 200 грн., грошові кошти у розмірі 900 грн. та паспорт громадянина України на її ім`я, який матеріальної цінності не становить, після чого, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 та інша особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 1 100 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Така ж правова позиція закріплена і в ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесення йому вироку.
За положеннями ст. 90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиційне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

За змістом оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав доведеним, що 16.06.2016 р. приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділено у окреме провадження (далі інша особа), перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , побачили ОСОБА_10 , яка рухалася попереду, при цьому у них виник спільний злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_11 та з її правої руки почав здійснювати спробу вихопити пакет, потерпіла почала кричати, при цьому до неї, зі спини, підбіг інша особа, та обома руками, обхопивши позаду, закрив рот. У цей момент ОСОБА_6 вирвав із рук ОСОБА_11 пакет, у якому знаходилися мобільний телефон «Nokia 1280», вартістю 200 грн., грошові кошти у розмірі 900 грн. та паспорт громадянина України на її ім`я, який матеріальної цінності не становить. Після чого ОСОБА_6 та інша особа, утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 1 100 грн.

Тобто, суд першої інстанції фактично дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 , який не був учасником даного кримінального провадження, є співучасником відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Отже, прізвище ОСОБА_9 не повинно зазначатись у вироку суду, оскільки рішення щодо нього у цьому провадженні не приймалося. За такого, в силу істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає зміні.
У мотивувальній частині вироку з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, необхідно виключити посилання на ОСОБА_9 , як на особу, з якою ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, змінити.
Виключити у мотивувальній частині вироку з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на ОСОБА_9 , як на особу, з якою ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _____________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3