Справа № 362/6580/17
Провадження № 1-кп/362/158/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001153 від 2.08.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із обвинувального акту, органом досудового розслідування встановлено, що 2 серпня 2015 року близько 16 год. 00 хв., керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний № НОМЕР_1 , та рухаючись на ньому по автодорозі «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва, на 72 км + 152 м., в правій смузі, в порушення п. 2.3 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою належним чином, та побачивши попереду перешкоду в русі, а саме, на узбіччі нерухомі вантажний автомобіль марки «Renault Magnum», державний № НОМЕР_2 , з напівпричепом під керуванням водія ОСОБА_9 , та вантажний автомобіль марки «DAF», державний № НОМЕР_3 , з напівпричепом, під керуванням водія ОСОБА_10 , які знаходилися на правій смузі руху, при виникненні перешкоди, змінюючи напрямок в русі, в порушення вимог п.п 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечно, невірно оцінивши дорожні умови та обстановку, в порушення вимог п. 12. Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху у зазначеній дорожній обстановці, що позбавило його змоги контролювати та безпечно керувати своїм автомобілем, внаслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний № НОМЕР_4 , який рухався в попутному з ним напрямку в лівій смузі руху під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок пригоди водій автомобіля марки «ЗАЗ 110307» ОСОБА_5 , не маючи можливості керувати транспортним засобом, здійснив зіткнення з напівпричепом автомобіля марки «DAF» та напівпричепом автомобіля «Renault Magnum», знаходилися у правій смузі та правому узбіччі дороги, від чого він та його пасажир ОСОБА_4 та отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.2 cт.286 КК України, а саме, у порушенні правил дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне правопорушення до судового розгляду, посилаючись на відсутність підстав для його повернення та відповідність обвинувального акту вимогам КПК.

Представник потерпілих ОСОБА_6 не погодився з думкою прокурора, заявив клопотання про повернення обвинувального акту, через його відповідність вимогам ст.ст.290 і 291 КПК України. щодо встановленого порядку складання обвинувального акту та відкриття матеріалів справи іншій стороні, вилучення з матеріалів кримінального провадження доказів, які вказують на незаконність дій слідчого та прокурора, наполягаючи на порушені прав потерпілих при здійсненні досудового розслідування, які заявляли клопотання про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи, вилучено з матеріалів справи та проігноровано скаргу від 21.03.2016 року про невнесення в постанову перед експертами питання про відповідність дій водія автомобіля «ДАФ» ОСОБА_9 вимогам ПДР України.

Крім того, прокурором не взято до уваги та проігноровані судові рішення Васильківського міськрайонного суду - ухвала від 11.05.2016 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 21.06.2016 року у справі № 362/1488/16-к, ухвала від 06.09.2016 року та ухвалу від 07.12.2016 року у справі № 362/481/16, щодо повернення попередніх обвинувальних актів у кримінальному провадженні № 0001153 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України, і справа спрямована до суду.

Потерпілі підтримали думку свого представника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання представника потерпілого та просили також повернути обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до положень п.п.3 і 4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, направити обвинувальний акт для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як вбачається з положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення, суд також виходить з того, що обвинувальні акти по зазначеному кримінальному провадженню Васильківським міськрайонним судом 11 травня, 6 вересня та 7 грудня 2016 року поверталися прокуророві у зв`язку з виявленими порушення кримінально-процесуального законодавства, які фактично до теперішнього часу залишаються не усунутими, в тому числі, щодо визначення вимог Правил дорожнього руху до порушення яких причетний підозрюваний.
Крім того, суд також враховує положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення у справі «Камасінскі проти Автсрії» від 19 грудня 1989 року).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 5 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І. Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність оцінювати справедливість під час провадження у справі, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1 березня 2001 року). Також вказує на необхідність дотримання права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, що має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «а» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року та п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1 березня 2001 року).

Таким чином, суд вважає, що наведені обставини свідчать про наявність суперечливих відомостей викладених в обвинувальному акті, його неповноту, що унеможливлює призначення судового розгляду даного провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки іншим шляхом усунути недоліки, наявні в обвинувальному акті неможливо.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт з додатками кримінального провадження щодо ОСОБА_7 необхідно повернути прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.291, 314, 369, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001153 від 2.08.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1