Справа № 161/420/18
Провадження № 1-кп/161/347/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 24 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003833 від 18 серпня 2017 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, із задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі 1 рік, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2013 року 1 рік 6 місяців позбавлення волі, 21 жовтня 2016 року звільнений по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
з участю:
прокурора: ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
ВСТАНОВИВ:
В період часу з 11 серпня 2017 року по 15 серпня 2017 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: два перфоратори марки «Dewolt», вартістю 5000 гривень та 20000 гривень, а всього майна на загальну суму 25 000 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Окрім того, в період часу з 18 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: велосипед марки «Мустанг», що знаходився між першим та другим поверхами, вартістю 300 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Окрім того, 30 вересня 2017 року в період часу з 16-ої години по 17-ту годину, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав із кишені неповнолітнього ОСОБА_8 , що знаходилась на лавці, чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Nomi», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 1 000 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Разом з тим, 30 вересня 2017 року в період часу з 16-ої години по 17-ту годину, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із кишені неповнолітнього ОСОБА_8 , що знаходилась на лавці, чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-j120hds» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 ,вартістю 1011 гривень 67 копійок, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та показав, що за обставин, вказаних в обвинувальному акті, він викрав чуже майно, не оспорюючи при цьому кількість, вартість, найменування викраденого майна.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у судове засідання не прибули про, що подали заяви про проведення розгляду кримінального правопорушення у їх відсутності, зазначивши, що із вимогами ст.349 КПК України вони ознайомлені, цивільні позови ними не заявлялися. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 поклалися на розсуд суду та просили суворо не карати.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він 18 жовтня 2013 року судимий за ч.1 ст.122 КК України та 02 грудня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі, 21 жовтня 2016 року звільнений по відбуттю покарання.
Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_3 працює, має задовільний стан здоров`я, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується задовільно.
Обставини, що пом`якшують покарання добровільне відшкодування шкоди, сприяння в розкритті злочину та наявність на утриманні малолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як середньої тяжкості, дані про особу винного, що вказані вище, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої обставин покарання, визнання своєї вини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті за якою притягається до відповідальності.
Разом з тим, суд враховуючи, критичне ставлення ОСОБА_11 до скоєного, бажання бути корисним для суспільства, необхідності утримувати двох малолітніх дітей, прохання потерпілих не призначати суворе покарання, молодий вік обвинуваченого, а також те, що йому призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладанням передбачених ст.76 КК України обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 494 гривень 35 копійок за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-j120hds» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 - після набрання вироку законної сили повернути як законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючисьст.124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати по справі в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривень 35 копійок за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази по справі, а саме:

мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-j120hds» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 - після набрання вироку законної сили повернути як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1