Ухвала

04 червня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-5818 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року щодо неї,

встановила:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 квітня 2018 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 , у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 436 та 438 КПК України залишено без руху і надано п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надіслала до касаційного суду уточнену касаційну скаргу, при цьому, зазначені в ухвалі суду від 27 квітня 2018 року недоліки не усунула.

Так, як вбачається зі змісту уточненої скарги, засуджена повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Крім цього, як вбачається зі змісту уточненої скарги, засуджена так і не вказує, які істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами при розгляді даного провадження, а також не наведено вмотивованих доводів з цього приводу та чому ці порушення тягнуть на скасування оскаржуваних судових рішень на підставі ст. 438 КПК України.

Також, ОСОБА_4 не зазначила у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.

Викладені у повторній касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК Українив частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, засуджена в прохальній частині скарги просить скасувати ухвалу апеляційного суду і закрити кримінальне провадження, вимоги засудженої до суду касаційної інстанції стосовно вироку відсутні.
Крім того, ОСОБА_4 не навела у касаційній скарзі конкретних підстав для закриття кримінального провадження, передбачених у ст. 284 КПК України, а також не обґрунтували належним чином своїх доводів у цій частині.

Згідно із ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Повернути касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року щодо неї разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3