Постанова
Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ
справа № 712/9892/14-к
провадження № 51-2514км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Андріївка Харківської області, проживає у м. Черкаси, несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК,
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ст. 128 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.
На підставі ст. 12, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 6043,90 грн у рахунок відшкодування судових витрат за проведення судово-психологічної експертизи.
За вироком суду ОСОБА_8 24 липня 2011 року приблизно о 05.00 год. біля вхідних дверей супермаркету «Сільпо» на вул. Дашкевича у м. Черкаси втрутився у конфлікт, який розпочався між його знайомою ОСОБА_10 та раніше незнайомими ОСОБА_11 і ОСОБА_7 Намагаючись словесно заспокоїти ОСОБА_11 з метою мирного вирішення конфлікту, ОСОБА_8 отримав від останнього удар кулаком в обличчя. Захищаючись від можливих наступних ударів з боку ОСОБА_11 , ОСОБА_8 намагався у відповідь нанести йому удар кулаком на рівні грудей, але в цей момент ОСОБА_11 намагався зупинити ОСОБА_7 , який знаходився поруч і опинився перед ним, а тому удар у голову справа випадково отримав саме ОСОБА_7 . Від удару останній всім корпусом впав на асфальт та вдарився головою, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у виді травми голови з переломом правої скроневої кістки, крововиливом під тверду мозкову оболонку правої скроневої долі, розтрощенням правої скроневої долі, забоєм головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та садна м`яких тканин потиличної ділянки голови, які могли виникнути при ударі потиличної ділянки голови об плитку тротуарної доріжки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_8 при встановлених судом обставинах з необережності у формі злочинної недбалості, захищався від можливого отримання наступного удару в свій бік з боку ОСОБА_11 , наносячи йому удар у відповідь не міг передбачити заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі потерпілому ОСОБА_7 , не бажав цього та не мав на меті наносити по ньому удар, хоча повинен був і міг передбачити настання суспільно-небезпечних наслідків від своїх дій.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого 300 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі потерпілий та його представник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості, просять ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Своє прохання обґрунтовують тим, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Вважають, що усупереч ст. 94 КПК в ухвалі не надано обґрунтованої оцінки усім наявним доказам. Стверджують, про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК на ст. 128 КК. Зазначають, що ОСОБА_8 на час вчинення злочину професійно займався боксом, і умисно здійснив потужний, акцентований удар кулаком у голову з усвідомленням суспільно-небезпечного характеру свого діяння та його наслідків.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити касаційну скаргу потерпілого та його представника та скасувати ухвалу апеляційного суду, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На касаційну скаргу потерпілого та його представника надійшли заперечення від захисника ОСОБА_12 , який просить залишити її без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_8 без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши всіх учасників провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що касаційна скарга потерпілого та його представника не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оцінка доказів, згідно зі ст. 94 КПК, є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.
Свій висновок щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Кваліфікація дій засудженого за ст. 128 КК є правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Твердження потерпілого та його представника про неправильну перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК на ст. 128 КК, оскільки останній умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки про доведеність вини ОСОБА_8 в необережному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень місцевий суд зробив на підставі зібраних у кримінальному провадженні та детально досліджених в судовому засіданні доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Такі висновки місцевий суд обґрунтував, зокрема: показаннями засудженого ОСОБА_8 про обставини конфлікту, під час якого він завдав удар захищаючись від можливого отримання наступного удару в свій бік з боку ОСОБА_11 та наносячи удар йому у відповідь, випадково завдав удару потерпілому ОСОБА_7 , який опинився поперед ОСОБА_11 ; показаннями потерпілого ОСОБА_7 про конфлікт з дівчиною, в котрий втрутився ОСОБА_8 , якому ОСОБА_11 завдав удар кулаком в обличчя; показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що у нього з ОСОБА_8 виник словесний конфлікт під час якого він завдав останньому один удар кулаком в обличчя, після чого відступив назад, а ОСОБА_7 залишився стояти на тому же місці і отримав від ОСОБА_8 удар в голову, від якого упав спиною на тротуарну плитку; показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які підтвердили обставини конфлікту, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, про те, що ОСОБА_8 мав намір нанести саме ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження свідки не зазначали; даними висновків судово-медичної експертизи № 270 м/д від 29.08.2011 року і № 270/194м/д від 01.09.2011 року, якими встановлено, що внаслідок удару в область голови потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, та садна м`яких тканин потиличної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; даними, що містяться в протоколі відтворення обстановки та обставин події та іншими доказами наведеними у вироку.
Встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину спростовують і твердження у касаційній скарзі потерпілого та його представника про заподіяння ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 .
Визнавши ці докази достовірними, допустимими, а в їх сукупності достатніми, суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильно кваліфікував дії останнього за

ст. 128 КК, як необережне тяжке тілесне ушкодження.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій, на кожний з доводів, що в них містяться, дав повну та вичерпну відповідь.
Крім того, аналогічні за змістом доводи касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який, з наведенням мотивів спростування, визнав їх неспроможними.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Рішення суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_8 покарання та звільнення від його відбування у зв`язку із закінченням строків давності відповідає вимогам положень статей 49, 50, 65, 74 КК.
Цивільний позов у кримінальному провадженні вирішено відповідно до положень ст. 128 КПК.
Під час касаційного розгляду провадження підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 встановлено не було.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у матеріалах провадження також не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3