11-кп/775/207/2018(м)
221/6569/17

Єдиний унікальний номер 221/6569/17 Головуюча суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/207/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області колегією суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001673 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 18 січня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, українця, громадянина України, судимого: вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 18 червня 2004 року за ч.2 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, звільнився 27 липня 2017 року за відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 18 січня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки, покладені обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирішено питання про речові докази.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за наступних обставин.

05 листопада 2017 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки прийшов до буд. АДРЕСА_3 . Шляхом пошкодження вікна, проник приміщення будинку, який належить ОСОБА_8 , де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що його дії не будуть помітні, таємно викрав з будинку за вказаною адресою 4 срібних ланцюжки загальною вартістю 491,14 грн. та масажер для спини «Космодиск» вартістю 140 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 631,14 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Сторона обвинувачення стверджує, що з урахуванням всіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого, виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливі лише за умови призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який взяв участь у судовому засіданні та підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області, вважав за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати й призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, обвинуваченого, який, в свою чергу, заперечував відносно задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Донецької області, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, зокрема, дані, які характеризують особу обвинуваченого, ознайомившись із доводами апеляційної скарги заступника прокурора Донецької області в її межах, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Згідно з ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за обставин наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є вірною і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оспорюються в апеляційній скарзі заступника прокурора області, згідно зі ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряться.

Відповідаючи на доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на міркування колегії суддів, суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався не в повній мірі.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Разом з тим, колегія суддів з таким висновком погодитись не може, оскільки хоча місцевим судом і враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, однак фактично не перевірено дотримання приписів статей 50, 65 КК України, а відтак і правомірності застосування ст. 75 КК України.

Зокрема, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. Разом із цим, суд першої інстанції не зважив на конкретні обставини справи, обсяг, характер (зміст) протиправних дій ОСОБА_7 . Крім того, судом не в повній мірі враховані дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше засуджувався за вчинення умисних та статевих злочинів, відразу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий, умисний, корисливий злочин. Вказані обставини, як обґрунтовано зазначено прокурором, вкрай негативно характеризують обвинуваченого, як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, що не бажає ставати на шлях виправлення. При цьому, під час апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 , будучи звільненим від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України, скоїв ще злочин, матеріали провадження по якому наразі знаходяться на розгляді в Волноваському районному суді Донецької області.

Сукупність наведених обставин ставить під сумнів висновки суду про можливість застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання та можливості його виправлення без відбування заходу примусу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням невмотивованим, а обраний ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України захід примусу таким, що суперечить визначеним у статтях 50, 65 КК України меті та загальним засадам призначення покарання, як про це слушно наголошується у апеляційній скарзі заступника прокурора Донецької області.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У даному кримінальному провадження, як вбачається з його матеріалів, установлено, що ОСОБА_7 судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , 2003 року народження, вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а також те, що обтяжуючих покарання обставин у справі не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що реальне покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Оскільки суд першої інстанції, на міркування колегії суддів, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, апеляційна скарга заступника прокурора Донецької області підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, з цих підстав Суд

ухвалив:

апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком рахувати з 24 липня 2018 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

__________________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4