Справа № 541/1100/18
Провадження № 1-кс/541/404/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

30 травня 2018 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,-

в с т а н о в и в :

Слідчий Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернулася в суд з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, в тому числі і електронних, які перебувають у володінні оператора телекомунікацій (мобільного зв`язку) ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », обґрунтовуючи це клопотання тим, що нею проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2016 року за № 0001275, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 в сумі 5700 гривень.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що 08.11.2016 року вранці до ОСОБА_5 зателефонував невідомий чоловік з номеру НОМЕР_1 , який представився працівником « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та повідомив, що з її нової картки намагаються зняти грошові кошти і потрібно з кредитної картки зняти грошові кошти та перерахувати їх на інші рахунки, на що остання погодилась і в усні формі під диктовку поклала грошові кошти на два банківські рахунки ПАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 2156 грн. та на № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 2840 грн., а грошові кошти в сумі 2940 грн. поповнила свій мобільний телефон НОМЕР_4 . Пізніше зрозуміла, що її ошукали.

Метою отримання доступу до зазначених документів слідчий в своєму клопотанні зазначив те, встановлення місця перебування вищевказаного чоловіка можливе лише шляхом опрацювання інформації про зв`язок, телекомунікаційні послуги, їх тривалість, зміст, маршрути передавання тощо, кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг з абонентським номером НОМЕР_5 у період часу з 08 год. 00 хв. 08.11.2016 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 160 ч. 1 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, постановляє ухвалу про надання тимчасового до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах та документах, та не можливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей та документів.
При вивченні матеріалів клопотання, встановлено, що до нього не долучено жодного належного і допустимого доказу про те, кому саме належить абонентський номер НОМЕР_1 станом на день звернення слідчого з клопотанням і яке це має значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки з дня скоєння злочину минуло більше ніж півтора роки. Отже задоволення такого клопотання може призвести до порушення засад кримінального провадження, визначених ст. ст. 8, 14, 15 КПК України, а відтак і порушення законних прав громадян, при тому, що пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя виходить також із наступного.

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні.

Одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно рішення Конституційного Суду України №2-рп/2012 від 20.01.2012 року збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В даному випадку слідчим не доведено, що обставини справи виправдовують надання тимчасового доступу до охоронюваної законом таємниці, оскільки інформація, доступ до якої вимагається, не обмежена будь-якими чинниками, рамками або факторами, стосується значної кількості невизначеного кола осіб, моніторинг зв`язків яких є невиправданим та не пропорційним втручанням в їх особисте та сімейне життя, і необхідність такого втручання з достовірністю не підтверджено долученими до клопотання доказами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Таким чином стороною обвинувачення не доведено пропорційність втручання меті такого втручання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 8, 14, 15, 86, 89, 94, 159, 160, 161, 163, 164 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання слідчого Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , датованого 24 травня 2018 року, про тимчасовий доступ до речей і документів (в тому числі електронних), що перебувають у володінні оператора телекомунікацій (мобільного зв`язку) ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - відмовити.

2. Копію цієї ухвали для відому вручити слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1