н/п 1-кс/640/9908/18
УХВАЛА
"17" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
14 вересня 2018р. слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на належне ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майно, вилучене 27.08.2018р. під час огляду автомобілю ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 .
27.08.2018р. під час огляду вилучене майно, яке слідчий просить арештувати.
28.08.2018р. слідчим подане клопотання про арешт вищевказаного майна, яке ухвалою слідчого судді від 31.08.2018р. повернуте прокурору в порядку ст. 172 КПК України (а.с.31).
Вказана вище ухвала одержана процесуальним керівником 13.09.2018р. о 17.02 год. (справа 1-кс/640/9162/18 арк.31).
Зважаючи, подачу слідчим клопотання з усунутими недоліками 14.09.2018р. об 14.57 год. строк звернення не пропущений, а тому слідчий суддя розглядає клопотання по суті.
Слідчий до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначив, що автомобіль потрібен для збереження рідини, схожої на пальне, яка в ньому знаходиться.
Власник автомобілю ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти задоволення клопотання заперечував в частині арешту автомобілю ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що перевезення небезпечних вантажів є джерелом його доходу, що підтверджено ліцензією ( а.с.30-31).
Власник майна ОСОБА_5 , про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до судового засідання не з`явилась, згідно рапорту слідчого на території України не мешкає (а.с.28).
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, матеріали справи 1кс/640/9162/18, доходить наступного:
27.08.2018р. під час огляду автомобілю ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 вилучене майно, яке слідчий просить арештувати.
29.08.2018р. ухвалою слідчого судді в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, наданий дозвіл на проведення вищевказаного огляду (а.с.24).
У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину…Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Вважаю, що вилучені під час обшуку рідина, ззовні схожа на бензин, об`ємом згідно товарно-транспортної накладної 7227 дм3 та товарно-транспортна накладна видана ФОП « ОСОБА_6 » №27-8 від 27.08.2018р. можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.
Предметом злочину, передбаченого ст. 204 КК України, є алкогольні напої, тютюнові вироби або інші підакцизні товари, зокрема, нафтопродукти.
Вилучений при огляді автомобіль ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 , на якому транспортувався підакцизний товар також відповідає критеріям ст. 98 КПК України, як знаряддя вчинення злочину.
Згідно реєстраційної картки та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 (а.с.17-18; 23).
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 має ліцензію АТ №592660 на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, що підтверджено ліцензією серії АГ № 592660, а його право на користування підтверджене тимчасовим реєстраційним талоном серії НОМЕР_3 (а.с.17;31).
Таким чином, відповідно положень п.5 ч.3 ст.173, ч.4 ст. 173 КПК України, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання зупиненню законній підприємницькій діяльності, слідчий суддя стосовно автомобілю ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 , ключів від нього, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 та тимчасового реєстраційного талону серія НОМЕР_3 підстав задоволення клопотання не вбачає та у відповідності до положень ч.11 ст.170 КПК України вважає за можливе накласти арешт без позбавлення права користування.
Посилання слідчого на необхідність арешту вказаного автомобілю з позбавленням права користування з метою подальшого використання для збереження рідини, схожої на пальне, що в ньому знаходиться, не ґрунтується на вимогах ст.100 КПК України та положеннях Постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р.
Так, вилучене пальне має зберігатись суб`єктом господарювання, визначеним згідно договору укладеного ГУ НП в Харківській області.
Більш того, автомобіль - цистерна за своїми властивостями, відповідно меті використання, пристосований для транспортування палива, а не для його тривалого зберігання.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з забороною користування, розпорядження на майно, належну ОСОБА_6 , рідину, ззовні схожу на бензин, об`єм якої відповідно до товарно-транспортної накладної становить 7227 куб. дм., товарно-транспортну накладну, видану від ФОП « ОСОБА_6 », код НОМЕР_4 №27-8 від 27.08.2018р. на відпуск нафтопродукту А-92 в кількості 7227 дм3.
Накласти арешт без заборони користування, розпорядження на належний Арутюнян Анаіт Жоржикі автомобіль ЗИЛ 431412, р.н. НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль серія НОМЕР_3 та зобов`язати слідчого негайно повернути вказане майно володільцю ОСОБА_6 .
Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1