Провадження № 1-кп/522/819/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки м.Луганськ, громадянки України, заміжньої, має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 23.03.2009 року Київським районним судом м.Харків за ч.2 ст185 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.12.2010 року Київським районним судом м.Харків за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 2 роки,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченої- ОСОБА_3
ОСОБА_3 24.08.2017 приблизно о 20 годині 30 хвилин, заздалегідь маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, знаходячись біля пам`ятника Дюку де Рішельє, розташованому по вулиці Приморській у м.Одесі, у пошуках об`єкта злочинного посягання, помітила раніше незнайому їй потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спині якої висів рюкзак темного кольору, який був закритий на застібку - «змійку». У цей час у ОСОБА_3 виник, злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. У зв`язку з цим вона підійшла до ОСОБА_6 зі спини та зупинилась, визначивши майно, що знаходилось у рюкзаку предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, відкрила верхню кишеню рюкзака, таким чином діставшись до майна, що знаходилось усередині рюкзака. Після чого, ОСОБА_3 непомітними для оточуючих, правою рукою таємно : викрала із поверхневої кишені рюкзака грошові кошти у сумі 350 гривень, тримаючи їх при собі, таким чином протиправно заволоділа грошовими коштами.
Виконавши усі дії, які вважала за необхідне, з викраденим майном з місця вчинення нею кримінального правопорушення, і розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.В результаті умисних дій ОСОБА_3 своїми злочинними діями спричинила потерпілій майнову шкоду на загальну суму 350 гривень.
За наведених обставин ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась та показала, що дійсно за вказаних обставин, 24.08.2017 року, перебуваючи на вул. Приморска у м.Одесі, таємно викрала грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 350 гривень. Вказаний злочин вона вчинила за збігом важких особистих обставин, оскільки є переселенкою із зони АТО, не мала на той час засобів до існування та будь-яких джерел доходів. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо її не карати, обіцяє не скоювати нових злочинів.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, є злочином проти власності середньої тяжкості.
ОСОБА_3 є уродженкою м.Луганськ, має спеціальну середню освіту, офіційно не працевлаштована, заміжня, має реєстрацію та постійне місце проживання у м.Одесі, фактично є внутрішньо-переміщеною особою, опосередковано характеризується за місцем проживання, страждає на ВІЛ- інфекцію, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, скоїла злочин у зв`язку зі скрутним майновим становищем становищем та збігом важких особистих обставин.
Претензій майнового характеру від потерпілої сторони обвинувачена не має, майнова шкода не є значною та відшкодована потерпілій особі в повному обсязі.
Обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому злочині, активно сприяла його розкриттю, стверджує, що підґрунтям вчиненого слугував важкий майновий стан, відсутність роботи та доходів, оскільки вона є переселенкою із зони АТО. У майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить її суворо не карати.
Згідно довідки КУООМЦПЗ, обвинувачена лікувалась з приводу психічних розладів в результаті вживання наркотичних засобів.
Обставинами, які пом`якшують покарання, ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені
З огляду на викладене, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій за вчинений нею злочин, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду її подальше виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
За правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 необхідно призначити остаточне покарання, оскільки остання судима вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з випробуванням на 2 роки, за вчинення злочину, який мав місце до постановлення даного вироку.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, ст..1-91 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07 .11.2017 року, остаточно визначивши до відбуття покарання у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання із випробуванням строком на 2 (два) роки.
На підставі п. 2,3 ч.1, ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі:
-грошові кошти в сумі 350 гривень - вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 ..
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя:
17.04.2018