Справа № 173/1619/17
п/с № 1-кп/174/57/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вільногірськ кримінальні провадження № 0000810 та 0001156 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працює, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має,раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченго ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працює, не одруженого, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-01.12.2005 р., Верхньодніпровським районним судом за ст. 185 ч. 3, 153 ч. 3, 70 КК України, до 10 років позбавлення волі. Звільнений 14.11.2014 року за рішенням Жовтоводського міського суду від 06.11.2014 року за ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий термін 8 місяців 26 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 05 липня 2017 року, знаходячись у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, вступив у групу за попередньою змовою із ОСОБА_6 , направлену на вчинення крадіжки металевих виробів із території будівельного майданчику Свято-Успенського Храму, який розташовано між вул. С. Яцковського та Тітова. Після чого ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив злочинної наживи від вчинення крадіжки металевих виробів, відвів собі злочинну роль безпосереднього співвиконавця злочину, і пошуку засобів перевезення викрадених речей. Таким чином ОСОБА_5 , діючи у групі із ОСОБА_6 , об`єднані єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення майна, пройшов у відчинені ОСОБА_6 , вхідні ворота будівельного майданчику храму, та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони діють таємно, з корисливим мотивом з метою незаконного збагачення, витягли за межі будівельного майданчику один металевий кут довжиною 5,5 м., розміром 100х100 мм., товщиною металу 7 мм., вартістю 209,76 гривень за 1 м/п, всього на суму 1153,68 гривень, який поклали біля сміттєвих баків неподалік воріт будівельного майданчика. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , реалізуючи свою роль з пошуку засобу перевезення викраденого майна, зі свого мобільного телефону викликав автомобіль таксі обладнаний причепом, під керуванням гр-на ОСОБА_7 . По прибуттю автомобілю таксі, ОСОБА_5 , бажаючи утаємничити дійсну мету перевезення металевих виробів від водія таксі ОСОБА_7 , повідомив йому, що даний металевий кут, належить йому особисто. Після чого ОСОБА_6 , діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_5 , підійшов до воріт будівельного майданчику храму, ключем відчинив замок на воротах, та впустив ОСОБА_5 в середину. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , витягли за межі буд.майданчику один металевий кут довжиною 5,5 м., розміром 100х100 мм., товщиною металу 7 мм., вартістю 209,76 гривень за 1 м/п, всього на суму 1153,68 гривень та у цей час їх злочинні дії були викриті гр. ОСОБА_8 , який затримав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , біля воріт будівельного майданчику храму. Таким чином ОСОБА_5 , діючи у групі із ОСОБА_6 , виконав всі необхідні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, довести свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий із викраденим майном.

В результаті злочинних умисних дій ОСОБА_5 , завдано матеріального збитку - громаді Свято-Успенського Храму, настоятелем якого є потерпілий ОСОБА_9 , на загальну суму 2307, 36 гривень.

ОСОБА_6 , 05 липня 2017 року, знаходячись у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області на території будівництва Свято-Успенського Храму, яке розташовано між вул. С. Яцковського та вул. Тітова, побачив раніше йому знайомого ОСОБА_5 , який підійшов до воріт огорожі будівничого майданчику. Після цього ОСОБА_6 , маючи умисел вчинити крадіжку металевих виробів, а саме металевих кутів, які знаходились на території будівельного майданчику вищевказаного храму, запропонував ОСОБА_5 , вчинити крадіжку даних виробів із металу спільно у групі, а гроші від продажу розділити між собою. На дану злочинну пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_5 добровільно погодився, та переслідуючи корисливий мотив злочинної наживи від вчинення крадіжки металевих виробів, відвів собі злочинну роль безпосереднього співвиконавця злочину, і пошуку засобів перевезення викрадених речей. Таким чином ОСОБА_6 , діючи у групі із ОСОБА_5 , об`єднані єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення майна, відчинив вхідні ворота будівельного майданчику храму, та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та він із ОСОБА_5 діючи таємно, з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, витягли за межі будівельного майданчику один металевий кут довжиною 5,5 м., розміром 100х100 мм., товщиною металу 7 мм., який поклали біля сміттєвих баків неподалік воріт буд. майданчика. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , реалізуючи свою роль з пошуку засобу перевезення викраденого майна, зі свого мобільного телефону викликав автомобіль таксі обладнаний причепом, під керуванням гр-на ОСОБА_7 . По прибуттю автомобілю таксі, ОСОБА_5 , бажаючи утаємничити дійсну мету перевезення металевих виробів від водія таксі ОСОБА_7 , повідомив йому, що даний металевий кут, належить йому особисто. Після чого ОСОБА_6 , діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_5 , підійшов до воріт будівельного майданчику храму, та ключем відчинив замок на воротах та впустив ОСОБА_5 . Продовжуючи свої злочинні дії, витягли за межі будівельного майданчику один металевий кут довжиною 5,5 м., розміром 100х100 мм., товщиною металу 7 мм., та у цей час їх злочинні дії були викриті громадянином ОСОБА_8 , який затримав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 біля воріт будівельного майданчику храму. Таким чином ОСОБА_6 , діючи у групі із ОСОБА_5 , виконав всі необхідні дії спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, довести свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий із викраденим майном.

В результаті злочинних умисних дій ОСОБА_6 , завдано матеріального збитку - громаді Свято-Успенського Храму, настоятелем якого є потерпілий ОСОБА_9 , на загальну суму 2307, 36 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України визнав повністю, розкаявся та показав, що 05.07.2017 року, він ішов з міста випивший, зустрів ОСОБА_10 , який запропонував викрасти з території храму, що знаходиться на вул. С. Яцковського в м. Верхньодніпровську, металеві кути, розміром приблизно 5 м., з метою здати їх на металобрухт, а гроші розділити, на що той погодився. Діма витяг один кут з воріт, в той час він викликав «таксі», щоб вивезти метал, завантажили його на авто, пішли за іншим кутом, але не встигли, його винести, так як були помічені сторонньою особою, яка викликала поліцію, в той період ОСОБА_11 втік. Протиправність своїх дій розумів, з кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди - погоджувався, не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК КК України визнав повністю, розкаявся та показав, що на початку липня 2017 року, працював на будівництві церкви в м. Верхньодніпровську. 05.07.2017 року, зустрів ОСОБА_5 та запропонував йому викрасти металеві вироби, а саме металеві кути розміром 100х100, та здати їх на металобрухт, а гроші поділити, той погодився. Викрали один, завантажили на автомобіль «таксі», який викликав Сириця, пішли за іншим кутом, однак завантажити його не встигли, так як були помічені сторонньою особою, яка викликала поліцію, тоді він втік. Протиправність своїх дій розумів, з кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди - погоджувався, не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явився, своєю заявою просив справу розглядати та закінчувати без його участі, не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в суді, їх дії вірно кваліфіковано: ОСОБА_5 - за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_6 - за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченими злочин належить до злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, раніше судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря психіатра, не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває.
Врахувавши обставини справи, особу обвинувачених та досудову доповідь на них, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених, можливе без ізоляції від суспільства, тому їм слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
В свою чергу, суд критично оцінює досудову доповідь на ОСОБА_6 , так як представником органу пробації не надано обґрунтованих підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання у вигляді позбавлення волі, однак зазначено, що обвинувачений наркотичні засоби не вживає, алкогольними напоями не зловживає, під вплив оточення не підпадає, вину визнав повністю та щиру кається, має матір, з якою хоч і не проживає разом, однак має з нею гарні позитивні стосунки, має намір щодо ремонту в будинку в якому проживає.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Визнати винним ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_6 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1