Справа №577/2601/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/407/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 9 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Конотоп, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 4 травня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 309 ч. 1; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року іспитового строку. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 23 листопада 2017 року, іспитовий строк скасований, а засуджений направлений для відбування покарання,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 155 ч. 1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 4 травня 2017 року, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні такого кримінального правопорушення.

4 лютого 2017 року, близько 23 ї год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , вступив з потерпілою ОСОБА_10 у добровільні статеві зносини, не здогадуючись про малолітній вік останньої.

Наступного дня, під час знайомства з батьками потерпілої ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 дізнався, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, яка не досягла 14 років.

ОСОБА_7 , будучи обізнаним про вік потерпілої ОСОБА_10 протягом лютого місяця 2017 року продовжував статеві зносини з ОСОБА_10 , як особою, що не досягла статевої зрілості, у кімнаті гуртожитку за місцем проживання матері останньої.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 , в якій він, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким за ст. ст. 155 ч. 1 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі нам строк 3 роки, і на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання хоча і не виходить за межі, встановлені санкцією ст. 155 ч. 1 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Також прокурор зазначає, що судом безпідставно було виключено таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину щодо малолітньої особи та не взято до уваги те, що після знайомства з батьками потерпілої обвинувачений ОСОБА_7 достовірно знав про її малолітній вік, однак систематично продовжував статеві зносини з нею протягом певного часу.

Не погоджується прокурор з висновком суду, що потурання батьків малолітньої ОСОБА_10 до її статевих зносин з ОСОБА_7 є пом`якшуючою покарання обставиною для ОСОБА_7 .

Прокурор вважає, що ОСОБА_7 визнав свою вину лише під впливом беззаперечних доказів зібраних органом досудового розслідування та зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом не були враховані дані щодо особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не займається суспільно корисною працею, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, за попереднім вироком був звільнений від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків для себе не зробив, що свідчить про небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку його захисника адвоката ОСОБА_8 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому та правильно кваліфікував його дії за ст. 155 ч. 1 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів у межах поданої апеляційної скарги, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, судом, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також висновок органу пробації про неможливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства.

Колегія суддів вважає, що суд, виходячи з ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особи ОСОБА_7 , наявності у нього позитивно характеризуючих його обставин, обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців до відбуття реально.

При цьому, до обставин, що пом`якшують покарання судом було віднесено щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику обвинуваченого.

Призначене судом покарання колегія суддів знаходить таким, що відповідає санкції ст. 155 ч. 1 КК України та є таким, що буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно виключив з обвинувачення ОСОБА_7 таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність виключення з обвинувачення ОСОБА_7 вказаної обтяжуючої покарання обставини, оскільки диспозицією ст. 155 ч. 1 КК України охоплюються дії ОСОБА_7 по вчиненню кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини, а тому є зайвою кваліфікація його дій за такою кваліфікуючою обставиною, як вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.

Колегія суддів бере до уваги, що безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення за ст. 155 ч. 1 КК України є нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток неповнолітніх та малолітніх осіб.

Відповідно до ст. 67 ч. 1 п. 6 КК України, однією з обставин, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо малолітньої особи, однак, згідно з ст. 67 ч. 4 КК України, якщо будь яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинення кримінального правопорушення за ст. 155 ч. 1 КК України щодо особи, яка не досягла статевої зрілості, яка може бути малолітньою особою, охоплюється диспозицією даної статті, що вказує на відсутність потреби у визнанні судом при призначені покарання обтяжуючою покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи.

Також колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину тільки під впливом наявних у матеріалах кримінального провадження беззаперечних доказів.

Так, з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , надаючи пояснення органу досудового слідства, вину свою визнавав, щиро розкаювався у скоєному та детально розповідав про обставини вчиненого кримінального правопорушення ( а. п. 10 11, 35 36 т. 1 ), що підтверджує обґрунтованість висновку суду щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин таких, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Проаналізувавши наявні у матеріалах кримінального провадження докази, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку, що необхідним і достатнім покаранням ОСОБА_7 , з метою його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі саме у тому розмірі, який визначив суд, не зважаючи на необхідність виключення з мотивувальної частини вироку суду вказівку про визнання пом`якшуючою покарання обставиною фактичне потурання батьків потерпілої до вчинення злочину.

Необхідність виключення з вироку вказівку суду про визнання пом`якшуючою покарання обставиною для ОСОБА_7 потурання батьків потерпілої ОСОБА_10 до статевих стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , обумовлена наступним.

Так, у ході судового розгляду судом не було встановлено обставин за яких батьки потерпілої ОСОБА_10 тим чи іншим шляхом сприяли до таких стосунків або залишали без батьківського реагування наявність цих стосунків. А в разі, якщо б такі обставини були встановлені, то дії чи бездіяльність батьків потерпілої ОСОБА_10 повинні були б мати відповідну юридичну оцінку як для самих батьків так і для обвинуваченого ОСОБА_7 .

За наведених обставин колегія суддів знаходить обґрунтованими апеляційні вимоги прокурора у цій частині його апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає необхідним виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання судом пом`якшуючою ОСОБА_7 покарання обставиною потурання батьків потерпілої ОСОБА_10 до статевих стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , тим самим змінивши вирок суду.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що рішення колегії суддів про необхідність виключення з вироку рішення суду про визнання судом такої пом`якшуючої покарання обставини, не може вважатись таким, що суттєво впливає на рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців до відбування реально, яке колегія суддів знаходить таким, що є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області, задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 9 січня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання пом`якшуючою покарання обставиною фактичне потурання батьків потерпілої до вчинення злочину.

В іншій частині вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 9 січня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області, без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4