Справа № 214/3119/16-к
1-кп/214/93/18
У Х В А Л А

03 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 20.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 01.08.2018 року звернувся до суду з клопотанням про зміну його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, з метою подальшого звернення за медичною допомогою, яке у судовому засіданні підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування своїх вимог захисник вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою з 11.04.2016 року, однак неодноразово судом продовжувався строк обраного останньому запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою враховуючи тяжкість обвинувачення та наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може впливати на свідків або ухилитися від суду. Враховуючи, що більшість свідків вже допитані в даному кримінальному провадженні, ризик про можливість переховуватися від суду прокурором не доведено, під час перебування обвинуваченого під вартою він здобув ряд тяжких захворювань, що підтверджуються відповідними довідками з КУВП №3 та ДВК №89, стан здоров`я обвинуваченого за останній час погіршився, що ставить під сумнів якісне надання медичних послуг у зазначених закладах, сторона захисту вважає, що послідуюче продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід розцінювати як катування та примушення останнього визнати провину для прискорення судового розгляду. Крім того, захисник просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав з жінкою без реєстрації шлюбу. В свою чергу захисник звернув увагу на дотримання судом ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, при цьому вказала, що обвинувачений ОСОБА_4 отримує належне лікування в УВП №89, де на теперішній час перебуває, а отже підстави для зміни останньому запобіжного заходу відсутні.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вимогами ч.1 ст.201 КПК України визначено, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу. А.ч.4 цієї статті встановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою суду від 19.07.2018 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, строком на два місяці, тобто до 16 вересня 2018 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, внаслідок яких була спричинена майнова шкода потерпілим, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів в період іспитового строку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на час затримання ніде не працював, що свідчить про наявність підстав вважати, що встановлені раніше ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме, наявність достатніх підстав вважати про можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, не зменшилися.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, при цьому достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд не знаходить підстав для зміни раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а отже в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Приходячи до такого висновку судом враховано позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Крім того, суд не приймає посилання захисника ОСОБА_5 на не врахування судом вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування якої констатовано в рішеннях Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» та інших, оскільки при прийнятті вказаного вище рішення, суд врахував не тільки тяжкість злочинів у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також попередню поведінку останнього, неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, що дає підстави для очікувань про відсутність у нього наміру зупинятись у своїх злочинних діях, отже небезпека в такому випадку є явною, а обраний запобіжний захід є необхідним та достатнім для запобігання спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення у світлі обставин справи, зокрема біографії та характеристики особи.

Разом з тим, приймаючи вказане вище рішення, судом не приймаються посилання захисника ОСОБА_5 на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та надання не якісних медичних послуг останньому, оскільки він проходив тривале лікування в ДУ «Дніпровська виправна колонія №89» управління ДПтС України, звідки був етапований до Криворізького СІЗО №3 після покращення його загального стану, однак на даний час повернутий до ДУ «Дніпровська виправна колонія №89» управління ДПтС України для продовження лікування, враховуючи перебування останнього в епідеміологічному стані як особи небезпечної для оточуючих (т. 3, а.с.114), яка може приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

В додаток, судом не приймається до уваги посилання захисника ОСОБА_5 на не доведеність наявності ризику у обвинуваченого ОСОБА_4 впливати на свідків, оскільки вказані обставини судом не встановлені та до уваги при прийнятті вказаного вище рішення не взяті.

Керуючись ст.ст.176178, 183, 184, 201, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1