Справа № 520/3317/18
Провадження № 1-кп/520/735/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2018 рокуКиївський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 09.03.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 05.03.2018 року приблизно о 23:25 годині обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 маючи корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Meizu M3c», в якому знаходилась сім карта оператора «Лайфсел» та вмонтована карта пам`яті на 32 Гб, загальна вартість якого становить 4500 гривень, спричинивши потерпілому шкоду на вказану суму.
Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочини при вищевикладених у вироку обставинах, пояснивши при цьому що він, 05.03.2018 року у вечірній час доби знаходився у свого товариша ОСОБА_7 в в квартирі АДРЕСА_3 де вкрав мобільний телефон «Meizu», наступного дня продав його своєму знайомому ОСОБА_8 , отриманні гроші витратив на свої потреби. У скоєному щиро кається.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:
- витягом з ЄРДР № 0000838 від 09.03.2018 року;
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.03.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 просить прийняти заходи до його знайомого ОСОБА_5 який викрав його мобільний телефон «Meizu»;
- копією товарного чеку на ім`я ОСОБА_7 від 07.07.2018 року з якого вбачається, що ним сплачена вартість мобільного телефону «Meizu M3c»;
- заявою ОСОБА_9 з якої вбачається, що він добровільно видав телефон марки «Meizu M3c», який він придбав у обвинуваченого ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду місця події з фото таблицею від 10.03.2018 року з якого вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Meizu M3c»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2018 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнає ОСОБА_4 як особу, який продав йому телефон марки «Meizu M3c»;
- протоколом огляду речей та документів від 10.03.2018 року;
- постановою про визнання предметів речовим доказом від 10.03.2018 року з якого вбачається, що мобільний телефон «Meizu M3c» визнаний речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000838;
- звітом про незалежну оцінку вартості мобільного телефону «Meizu M3c», яка складає 4 500 грн.;
- розпискою потерпілого ОСОБА_6 про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону марки «Meizu M3c»;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання з фото таблицею від 12.03.2018 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав свій мобільний телефон марки «Meizu M3c»;
- протоколом огляду місця події з фото таблицею від 12.03.2018 року з якого вбачається, що предметом огляду є квартира АДРЕСА_3 ;
- заявою від потерпілого ОСОБА_6 про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю в нього матеріальних та моральних вимог до обвинуваченого ОСОБА_4 ;
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Аналізуючи в сукупності зібрані вищезазначені обставини, характер скоєного злочину, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, характеризується за місцем мешкання задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, суд приймає до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження його волі, відсутність матеріальних вимог у потерпілого до нього та думку потерпілого ОСОБА_6 про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, та приймає до уваги останнє слово обвинуваченого в судових дебатах про визнання ОСОБА_4 в повному обсязі своєї вини та прохання суворо його не карати.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов потерпілого заявлено не було.
Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України та вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (одного) року.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовій доказ мобільний телефон марки «Meizu M3c», в якому знаходилась сім карта оператора «Лайфсел» та вмонтована карта пам`яті на 32 Гб, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1