Справа №: 398/4324/17
провадження №: 1-кп/398/258/18
УХВАЛА
Іменем України

"01" червня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 , у присутності в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002937 від 03.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом на обговорення було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою відповідно до вимог ст. 331 КПК України, оскільки строк тримання під вартою відповідно до ухвали суду спливає 14.06.2018 року.
Прокурор вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час судове провадження не закінчено, не допитані свідки, вважає, що більш м`який запобіжний захід, в тому числі, домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, що й наразі існують.
Обвинувачений заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити на більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з застосування електронних засобів контролю, пояснив, що ризики, на які посилається прокурор, наразі не існують, він не має наміру впливати на потерпілу та свідків, у попередніх судових засіданнях потерпіла також заяляла клопотання про застосування до обвинуваченого домашнього арешту.
Захисник підтримала позицію обвинуваченого щодо застосування домашнього арешту, зазначила, що потерпіла не заперечує проти застосування домашнього арешту за її місцем проживання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та невідворотність покарання за його вчинення, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків та потерпілу, яка є його матір`ю.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілу, переховуватися від суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено та ризики, визначені попередньою ухвалою про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.
Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді. За таких обставин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З цих же підстав не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 197, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Продовжити дію запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шістдесят днів, тобто до 30.07.2018 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3