Справа № 545/1022/18
Провадження № 1-кп/545/170/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Полтаві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.
В зв`язку із тим, що 23 червня 2018 року спливає строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, а судовий розгляд неможливо закінчити до вказаної дати, судом було поставлене на обговорення питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

Прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з посиланням на продовження існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду і можливість незаконного впливу на потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи, що прокурор не довів існування ризиків, які б давали підстави для застосування цього запобіжного заходу, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 25 квітня 2018 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 23 червня 2018 року.

В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати є необхідність вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У розумінні положень, що наведені у рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, не працює, утриманців не має, може впливати на потерпілих під час судового розгляду.

Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека одного з інкримінованих підозрюваному кримінального правопорушення, підозра щодо вчинення якого є обґрунтованою, а висновок щодо винуватості обвинуваченого може бути зроблений судом тільки за результатами судового розгляду, який ще не завершений, тому необхідно погодитися з думкою прокурора, що такі ознаки дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватися від суду.

Враховуючи, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст.2 КПК України, буде недостатнім, суд вважає що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178,331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою.
Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, а саме до 16 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1