Номер провадження: 11-сс/785/1392/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

встановив

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0002268 від 15.08.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та застосовано відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 13.10.2018 року із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 14.08.2018 приблизно о 21 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, грубо порушуючи порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи на балконі квартири в якій мешкає, та яка розташована на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , безпідставно почав висловлюватись нецензурною лайкою та погрозами застосування насильства на адресу малолітніх дітей, якій в той час гралися на вулиці поблизу балкону зазначеної квартири.
При цьому, ОСОБА_8 , маючи при собі заздалегідь пристосовану речовину невідомого походження, діючи умисно, грубо ігноруючи загальноприйняті правила поведінки і моралі, розприснув невідому речовину на малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого в останнього, згідно довідки №129 МКЛ №10 від 16.08.2018 року, наявні тілесні ушкодження, а саме: хімічний опік 1-2 ступені, 1,5% обличчя, шиї, тулуба.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі строком до 7 років; існують доведені ризики того, що останній може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому слідчий суддя послався на те, що прокурором в судовому засідання не була доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищезазначеним ризикам, натомість, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне зареєстроване місце проживання, а також має підозру на психічне захворювання, у зв`язку із чим для уточнення діагнозу направлений до КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я».
За наявності зазначених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу було залишено поза увагою те, що:

- останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчиненого із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень;

- підозрюваний офіційно не працевлаштований, в нього відсутні кошти для існування та міцні соціальні зв`язки, тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, існує велика вірогідність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення нового правопорушення;

- враховуючи характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що на даний час допитані не всі свідки, існують ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме можливість незаконно впливати на малолітнього потерпілого та свідків, а також перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні істини по справі.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції, перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики, однак дійшов помилкового висновку про достатність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується отриманими органом досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 (а.с. 11-13); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.с. 14-15); протоколом обшуку від 15.08.2018 року (а.с. 16-19) та протоколом огляду місця події від 15.08.2018 року (а.с. 20-22).

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що наданими малолітнім ОСОБА_10 в ході проведення допиту поясненнями спростовуються твердження підозрюваного щодо неумисності останнім дій, який вказав, що облиття рідиною сталося навмисно, через певний проміжок часу, оскільки підозрюваний зник з полю його зору, а надалі він відчув, що його облили якоюсь рідиною.
Апеляційний суд вважає слушними посилання прокурора про безпідставне застосування слідчим суддею відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з огляду на таке.
Так, в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя (а.с. 52, зворотна сторона), з висновками якого в цій частині також погоджується апеляційний суд, зазначив, що існують доведені ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 зможе вдатись до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак, в обґрунтування існування зазначених ризиків слідчий суддя поставив лише обставини щодо особи підозрюваного та тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та не врахував належним чином поведінку та умисність дій підозрюваного, який, як підтверджено матеріалами справи, облив малолітню дитину сірчаною кислотою.
Крім того, на думку апеляційного суду, слідчим суддею не було враховано того, що на існування вищезазначених ризиків вказують наступні обставини кримінального провадження:
- наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчиненого відносно малолітньої особи із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, а також відсутність офіційного працевлаштування та міцних соціальних зв`язків, свідчить про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду;
- характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , можлива наявність у підозрюваного психічного захворювання та його безвідповідальна поведінка, а також той факт, що на даний час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває,допитані не всі свідки, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на малолітнього потерпілого та свідків, а також перешкоджання органу досудового розслідування в інший спосіб.

Встановлені апеляційним судом обставини вчиненого правопорушення, поведінка підозрюваного та наявність інформації щодо можливого хворобливого стану обвинуваченого, зокрема психічного захворювання, у своїй сукупності беззаперечно свідчать про те, що обрання відносно останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе запобігти заявленим ризикам, а також вказує на існування ризику того, що ОСОБА_8 , не дивлячись на не притягнення раніше до кримінальної відповідальності, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наведені вище обставини в своїй сукупності, а також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , що призвело до заподіяння малолітній особі моральної та фізичної шкоди, на переконання колегії суддів, на даний час вказують на необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства, а тому апеляційний суд вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання вищезазначеним ризикам та забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд також приймає до уваги існуючу практику Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає необхідним обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які спростовують вказані обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1)залишити ухвалу без змін;
2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 з 23.08.2018 року, в межах строку досудового розслідування до 15.10.2018 року.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0002268 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України було відмовлено в задоволенні кл опотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 13.10.2018 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в УВП №21 Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України без визначення застави строком до 15.10.2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_8 під варту в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4