ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3679/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" серпня 2017 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008588,

В С Т А Н О В И В:

11.08.2017 слідчий слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт несамохідного плавзасобу плавдачі «КИЕ-958-К», володільцем якого є ОСОБА_5 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим ОСОБА_3 розслідується кримінальне провадження № 0008588, внесене до ЄРДР 22.06.2017 за заявою ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.06.2017 ОСОБА_5 виявив зникнення несамохідного плавзасобу плавдачі «КИЕ-958-К», яка перебувала у його користуванні і була пришвартована на території ПКіВ «Труханів острів». 10.08.2017 плавдачу було знайдено в затоці річки Десенка неподалік ТРЦ «Скай-Молл», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Г.Ватутіна, 2-Т, та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що плавдача є предметом вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого вона визнана речовим доказом, і її арешт необхідний для забезпечення збереження речових доказів.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до переконання про необґрунтованість клопотання про арешт майна з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підставою арешту майна слідчий вказав забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом ч. 3 ст. 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини та предмет доказування у цьому кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати,що несамохідний плавзасіб плавдача «КИЕ-958-К» була об`єктом кримінально протиправних дій, тобто це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас при розгляді цього клопотання суд керується положеннями кримінального процесуального закону, які визначають як загальні правила забезпечення кримінального провадження, так і обставини, при існуванні яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном не допускається.

Так, за правилами, встановленими ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, не доведе, зокрема, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до приписів ч. 11 ст. 170 цього Кодексу заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі коли існують обставини які підтверджують що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення пересування, передачі майна.

Клопотання про арешт майна взагалі не містить вказівки на мету та завдання, які ставить слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт належного потерпілому майна, яке до того ж передане потерпілому на відповідальне зберігання відповідно до положень ст. 100 КПК України, як не містить і посилань на обставини, які б свідчили про те, що у разі ненакладення арешту потерпілий може приховувати, пошкоджувати, псувати чи відчужувати своє ж майно. Таких обставин не встановлено і в суді.

Слід також зазначити, що системний норм кримінального процесуального закону, якими врегульовані питання арешту майна, в сукупності з загальними засадами кримінального провадження та положеннями ст. 100 КПК України, дає підстави вважати, що майно, яке було об`єктом кримінально протиправних дій, може бути арештоване лише в тому випадку, коли воно вибуло з володіння потерпілого і фактично належить іншій особі, яка може ним розпорядитися. Інакше арешт такого майна призведе до надмірного і безпідставного порушення прав та інтересів потерпілого, права якого і так порушені вчиненим щодо нього злочином.

З огляду на вказане правові підстави для арешту майна відсутні.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0008588 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: