Провадження № 1-кп/638/400/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

встановив:

25 листопада 2016 року до суду надійшли матеріали кримінального провадження №0004100 відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України з затвердженим 24 листопада 2016 року обвинувальним актом по справі.

В порядку ст. 334 КПК України 21.12.2016 року до суду з Апеляційного суду Харківської області надійшли матеріали кримінального провадження №0002043 відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням №0004100.

Ухвалою суду від 24.01.2017 року кримінальні провадження об`єднані в порядку ст. 334 КПК України.

Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено до 27 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Перерва у судовому засіданні оголошена у зв`язку з неявкою прокурора Харківської міської прокуратури №5, який занятий в іншому судовому засіданні.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини
вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою вивчалась можливість застосування відносно них більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особи обвинувачених, є підстави вважати, що знаходячись на свободі вони можуть продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на потерпілих, а тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останнім строк тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316, 331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186 КК України строк тримання під ватрою на 60 діб до 16 грудня 2017 року.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках кримінального провадження у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України строк тримання під ватрою на 60 діб до 16 грудня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя