Справа № 515/2000/17
Провадження № 1-кп/515/22/18

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

06 лютого 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з неповною середньою освітою, розведеної, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої 12.03.2014 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.164 ч.1 КК України до ста годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.05.2013 року, яке набрало чинності 25.06.2013 року, ОСОБА_6 було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11.04.2013 року, до досягнення повноліття старшою донькою ОСОБА_9 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі виконавчого листа Татарбунарського районного суду Одеської області №515/895/13-ц від 13.05.2013 року, відділом державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було відкрите виконавче провадження №37995190 від 18.05.2013 року відносно ОСОБА_5 про стягнення з неї аліментів на утримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Державними виконавцем 11.10.2013 року та 26.12.2013 року було попереджено ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Однак, ОСОБА_5 , будучи раніше засудженою вироком Татарбунарського районного суду 12.03.2014 року за ч.1 ст. 164 КК України, на шлях виправлення не стала та у період з 01.01.2014 року по 01.06.2017 року включно, будучи працездатною та, працюючи по найму, в квітні та травні 2016 та 2017 років, займаючись випасанням приватних корів, за що отримувала грошові кошти в сумі 150 грн. за одну голову корови, при наявності в стаді 50 голів корів, а також працюючи в мешканця с. Борисівка Татарбунарського району на протязі одного тижня в 2017 році, де отримувала заробітну плату в сумі 150 грн. кожного дня, мала, при цьому, можливість сплачувати аліменти, але злісно, умисно, систематично ухилялась від сплати аліментів на утримання її неповнолітніх доньок, та не вживала будь-яких заходів для працевлаштування на постійну роботу та отримання заробітку, а отримуючи дохід з неофіційних джерел доходу, аліменти на дітей не сплачувала.

В результаті цього, згідно розрахунку Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість ОСОБА_5 з виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01.01.2014 року по 01.06.2017 року складає 36 143 грн. 92 коп.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе в злісному ухиленні від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, на утримання неповнолітніх дітей визнала повністю, не оспорювала фактичних доказів по справі та пояснила суду, що вона не має постійної роботи та заробітку, тому виникла заборгованість по аліментам, суму якої вона не оспорює. Навесні влаштується на роботу та частину заробітку буде відчисляти на утримання доньок та зобов`язується частинами погасити заборгованість по аліментам. Вона щиро кається у скоєному та просить призначити їй покарання у виді громадських робіт, не обмежуючи волі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, міру покарання призначити на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченої та матеріалами кримінального провадження щодо характеризуючих даних на останню.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України, за ознакою злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого нею кримінального правопорушення та особу обвинуваченої у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, посередню характеристику за місцем мешкання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу винної, яка посередньо характеризується за місцем проживання (а.с.37), перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм» (а.с.34), за наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що його обтяжують, беручи до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.22-28 ), суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде призначення їй покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією інкримінуємої їй статті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити їй покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Строк покарання відраховувати з моменту початку виконання вироку органами, яким підвідомчі виконання громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Семенюк