АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1046/16-к Номер провадження 11-кп/786/556/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 і в його інтересах адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Солонці Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 09.06.2016 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.З ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2016 року, остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
За вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що 02 жовтня 2015 року близько 23 год. 00 хв., перебуваючи поряд із кафе-баром « ОСОБА_13 », що розташований по АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , під час сварки із ОСОБА_14 , яка виникла на ґрунті раптових неприязних стосунків, умисно наніс останньому удар в область обличчя, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: імпресивного оскольчатого перелому лобної кістки справа, субдуральної гематоми правої гемісфери, перелому кісток носу, гематоми повік обох очей, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок щодо нього скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.

При цьому вказує, що судом було відмовлено у його клопотанні щодо виклику свідків захисту, та беззаперечно до уваги були взяті показання потерпілого та його родичів. Зазначає, що справа сфабрикована, а потерплий весь час вказував, що його побили невідомі і лише перед закінченням строку тримання його під вартою по іншій справі слідство умовило потерпілого змінити показання та вказати, що його побив ОСОБА_15 .

Вказує, що свідок ОСОБА_13 помер і не зможе спростувати показання потерпілого. Біти та кастету вилучено у справі не було. Умислу на побиття потерпілого він не мав.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок відносно останнього скасувати і кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення та недоведеністю його обвинуваченню.

Вказує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та судом безпідставно взято до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновок. Зокрема, судом дана неправильна оцінка показанням потерпілого та свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

Протягом судового слідства потерпілий заявляв, що його побили невідомі, при цьому вказував, що ушкодження отримав 4.10.2015 року а не 2.10.2015 року. Разом з тим, цьому факту суд не дав належної оцінки, і безпідставно зробив висновок, що потерпілого побив ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_10 частково скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного через його м`якість та постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 засудити за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградського області від 9.06.2016 року остаточно визначити до відбування покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

При цьому вказує, що суд дійшов правильного висновку щодо обставин вчинення ОСОБА_15 вищевказаного кримінального правопорушення, однак вирок суду в цій частині є незаконним і необґрунтованим через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, оскілки судом належним чином не враховано 7 непогашених судимостей обвинуваченого, в тому числі за особливо тяжкі злочини проти власності та поєднані із застосуванням насильства, злочини які вчинені під час відбування покарання пов`язаного із позбавленням волі. Окрім того, судом не враховано ту обставину, що в Комсомольському міському суді перебуває обвинувальний акт за підозрою білоруська у вчинені злочинів за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 345 КК України.

Не враховано судом і багатовекторність об`єктів посягання підсудного та його абсолютну антисоціальну спрямованість та небезпеку для спільноти, в якій він перебуває.

Зазначені обставини у сукупності вказують на необхідність повного складання покарань при призначенні Білоуську остаточного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на підтримання своїх апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала апеляцію прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та просила вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали провадження та вивчивши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове та судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_10 , у вчиненні злочину за якій він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та детально наведених у вироку доказів і є правильними.

Доводи викладені в апеляціях обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини ОСОБА_10 , були предметом перевірки в суді першої інстанції та спростовані в ухваленому вироку.
Колегія суддів, вважає доводи викладені у вироку суду правильними та не ставить їх під сумнів.
Зокрема, допитаний місцевим судом потерпілий пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_10 навчався в одній школі, але стосунків не підтримував. 2.10.2015 року він разом із ОСОБА_18 приїхав до кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де між ним та обвинуваченим, на дворі, виник конфлікт в результаті, якого він отримав удар в голову ззаду. Озирнувшись він побачив ОСОБА_19 , який відійшов він нього із ОСОБА_10 , а останній завдав йому декілька ударів у голову рукою, після чого у нього пішла носом кров. Зазначив, що у нього склалося враження, що ОСОБА_19 наніс йому удар дерев`яною палкою, а ОСОБА_10 кастетом.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 481 від 30.04.2016 року у потерпілого ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно мозкової травми, імпресивного оскольчатого перелому лобної кістки справа, забою головного мозку середньої тяжкості, субдуральної гематоми правої гемісфери, перелому кісток носу, крововиливу голови, гематоми повік обох очей, які утворились від дії тупих предметів, можливо в терміни і при обставинах, вказаних потерпілим і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я.

В ході слідчого експерименту, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_14 , останній на місці події надавав аналогічні показання щодо обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків судово медичних експертиз № 551 від 23.05.2016 року та № 878 від 10.08.2016 року показання потерпілого в частині локалізації, механізму та кількості нанесених йому тілесних ушкоджень відповідають даним судово медичної експертизи. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитися, як від ударів палкою так і від удару рукою, в якій знаходився кастет і не могли утворитися під час падіння тіла.

Таким чином, вищевказані показання потерпілого, повністю відповідають зібраним матеріалам кримінального провадження і обґрунтовано покладені місцевим судом у основу вироку.

Підстав ставити їх під сумнів, колегія суддів також не вбачає.

Крім того, показання потерпілого підтвердили і допитані під час судового провадження в суді першої інстанції свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , які хоча і не були очевидцями побиття потерпілого, але одразу після події надавали йому першу медичну допомогу і зі слів ОСОБА_14 тієї ночі знають, що його побив ОСОБА_10 .

При цьому свідок ОСОБА_18 бачив потерпілого одразу після побиття і поряд із останнім бачив ОСОБА_10 та ОСОБА_21 , який стояв поодаль. На запитання свідка, потерпілий відповів, що його побив ОСОБА_10 .

Показанням вказаних свідків, в сукупності із іншими доказами по справі, дана належна та обґрунтована оцінка місцевим судом.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_10 не заперечує факту знаходження на місці події.

Із матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження щодо іншого учасника побиття ОСОБА_10 ОСОБА_19 згідно постанови від 12.01.17 року закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_19 .

Як слідує із вказаної постанови, ОСОБА_19 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України, зокрема у тому, що 2.10.2015 року спільно із ОСОБА_10 нанесли потерпілому ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дана обставина нівелює версію захисту, про те, що свідок ОСОБА_19 міг би спростувати показання потерпілого ОСОБА_14 про завдання йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів, вважає невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину та його показання про завдання тілесних ушкоджень потерпілому невідомими особами, способом захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

У відповідності до зібраних доказів, дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_10 ..

При обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_22 злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних, що характеризують його особу, наявність ряду непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, в тому числі і тяжких та проти правосуддя, за які обвинувачений неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину яка його обтяжує рецидив злочинів. За цих обставин, з врахуванням асоціативної поведінки обвинуваченого, місцевий суд дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі.

Місцевим судом покарання для ОСОБА_10 визначено в межах санкції статті обвинувачення та у відповідності до положень ч.4 ст. 70 КК України і на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.
У відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, ОСОБА_10 у строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із 28 січня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405 ,407, 418 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 і в його інтересах адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_10 без зміни.

В порядку ст.404 КПК України, згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.01.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3