Справа № 461/8961/17
Провадження № 1-кс/461/34/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2018 р. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю з мотивів, викладених у фабулі скарги. Просив слідчого суддю скаргу задоволити повністю.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти мотивів скарги заперечив та пояснив, що оскаржувана постанова від 30.11.2017 року винесена з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження. Просив слідчого суддю відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Оскаржувана постанова, слідчим мотивована тим, що в межах наданих законом повноважень аналізуючи матеріали кримінального провадження та оцінюючи отримані відомості у їх комплексі, прийнявши до уваги вичерпані можливості досудового слідства вважає дії працівників міліції, як такі, що не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Листом начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_3 було поінформовано про те, що його адвокатський запит з аналогічним змістом був предметом розгляду, за результатами якого, прокуратурою області його повідомлено 27.01.2017 письмово та роз`яснено судовий порядок оскарження рішень прокурора, відповідно до ст.ст.303, 304 КПК України. Тому, підстав для повторного розгляду його запиту немає.
Встановлено, що старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 так і не були викликані та допитані свідки, які були зазначені в клопотанні адвоката ОСОБА_3 .
Частиною 1 статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.11.2017 року винесена незаконно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. Відтак, при проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід викликати та допитати свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , провести одночасний допит між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , призначити експертизу, з метою встановлення ступеня тяжкості, локалізації та механізму заподіяння тілесних ушкоджень, часу їх заподіяння на підставі наявних медичних документів, які отримав ОСОБА_5 14.06.2011 р.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню.
Що ж стосується вимог скарги в частині зобов`язання слідчого прокуратури Львівської області викликати та допитати свідків, та зобов`язати слідчого призначити судово-медичної експертизи у даному кримінальному провадженні, то слідчий суддя не вбачає підстав для їх задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, а тому вимоги скарги щодо визнання невиконання клопотання бездіяльністю виходить за межі компетенції слідчого судді, яка визначена чинним КПК України.
Таким чином, вимоги про зобов`язання слідчого прокуратури Львівської області викликати та допитати свідків та призначення судово-медичну експертизи, виходять за межі компетенції слідчого судді, яка визначена чинним КПК України, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.2, 40, 91, 93, 94, 33, 307 КПК України, суд
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1