Справа № 577/2772/16-к
Провадження № 1-кп/577/385/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за ч. 1 ст.286 КК України,
Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 01 червня 2016 року в м.Конотоп, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Злочин було скоєно при таких обставинах:
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 264 від 23.06.2016 року, у ОСОБА_6 на час госпіталізації у відділення мали місце синець тім`яній ділянки голови, набряк м`яких тканин лівого колінного суглобу. На стаціонарному лікуванні знаходилася в травматологічному відділенні з 01.06.2016 року по 23.06.2016 року з діагнозом : закритий внутрисуглобовий перелом проксимального епіметафіза в/гомілкової кістки зі зміщенням. Згідно заключення рентгенолога: внутрисуглобовий великоскалковий перелом проксимального епіметафіза великогомілкової кістки, вколочений поперечний перелом шийки малогомілкової кістки зі зміщенням.
По ступеню важкості синець та набряк м`яких тканин згідно правил судово- медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень затверджених наказом Ге 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово- медичної служби України» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Переломи малої та великогомілкової кісток не е небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, тому відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Допущені порушення п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 находяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Визнавши на підставі ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та потерпілою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, цивільного позову.
Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доказана і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, так як він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, що спричинило ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин, який належить до середньої тяжкості з необережною формою вин, не працює, має родину, не характеризується негативно, неодноразово ухилявся від суду і був доставлений шляхом приводу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено. Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Враховуючи вищевикладені обставини, обставини справи, наставші наслідки, суд, врахувавши позицію потерпілої, відомості про особу обвинуваченого, висновки органу пробації, викладені у досудовій доповіді, суспільну небезпечність вчиненого злочину, що керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, якого не отримував у встановлений законом спосіб, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді арешту. В той же час, враховуючи, що ОСОБА_4 має родину, частково відшкодував шкоду потерпілій, суд дійшов висновку не призначати покарання, з яким визначився суд, у максимальному розмірі, визначеному санкцією статті 286 ч. 1 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_4 не має посвідчення водія і такого не отримував, тому вважає за недоцільне застосовувати додаткове покарання, передбачене санкцією статті 286 ч. 1 КК України.
Прокурором в інтересах держави в особі фінансового управління Конотопської міської ради заявлено позов про стягнення з обвинуваченого 5294 гривні 08 копійок витрат на лікування потерпілої від злочину, і ці вимоги підтверджуються доданим розрахунком, а підстави для стягнення цих витрат передбачені відповідно до ст. 1206 ЦК України. Враховуючи, що вказаний позов доведений належним чином і проти нього не заперечує і обвинувачений, тому суд дійшов висновку про його задоволення у повному обсязі.
Потерпіла просила стягнути на її користь з обвинуваченого 20 тисяч гривень моральної шкоди і її обґрунтувала в позові.
Обвинувачений цивільний позов потерпілої визнавав частково, посилаючись на те, що він сплатив матеріальні збитки і визнає моральну шкоду на рівні 4 тисяч гривень .
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Ураховуючи вимоги розумності і справедливості, з огляду на те, що ОСОБА_6 внаслідок ДТП зазнала страждань, ураховуючи її вік , ураховуючи ступінь вини обвинуваченого, його особу та матеріальний стан, суд дійшов висновку, що вимоги потерпілої ОСОБА_6 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 4 тисячі гривень.
Відповідно до ст. 183 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_4 характеризується, як особа, що раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження, що ухилявся від суду, доставлений в судове засідання шляхом приводу, суд дійшов висновку про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може перешкодити кримінальному провадженню шляхом ухилення від покарання, або скоїти новий злочин, а тому, враховуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу застосувати запобіжний захід - тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 183, 368- 374 КПК України, -
Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 286 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці без позбавлення права керування транспортними засобами.
Застосувати ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і з цього часу, з 11 грудня 2017 року, з 11 години 20 хвилин рахувати строк відбуття покарання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Конотопської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі фінансового управління Конотопської міської ради витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину на суму 5294 (п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 08 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 чотири тисячі гривень відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Суддя: ОСОБА_1