1Справа № 335/7426/14-к 1-кп/335/503/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000139 від 16.08.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.

Ухвалою суду по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши про те, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, для повернення обвинувального акту прокурору немає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, ті недоліки, які були зазначені в попередній ухвалі суду про повернення обвинувального акту прокурором так і не були усунуті. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено на підставі якої норми матеріального права лікарські препарати фабричного виготовлення, відносно яких відсутня пряма заборона на їх зберігання і розповсюдження, віднесена до психотропних речовин і прекурсорів. Обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів у складі організованої групи викладено не конкретно, з тексту обвинувального акту неможливо дізнатися про конкретні місце, час, мотиви і наслідки вчинення ОСОБА_7 конкретних злочинних дій, не зазначено докази існування плану злочинної діяльності, матеріальної бази, яка б використовувалася певними членами ОЗГ із заздалегідь погодженою метою, не вказано з якого моменту таке об`єднання набуло ознак стійкого, яким саме чином ОСОБА_15 здійснював планування злочинної діяльності та керівництво діями інших учасників. До того ж, обвинувальний акт, на думку захисника, складено та затверджено не уповноваженими на це особами, оскільки його підписано поза межами строків досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.

Крім того, адвокат ОСОБА_10 , яка є захисником обвинуваченого ОСОБА_6 , також заявила клопотання про повернення обвинувального акту, в обґрунтування якого зазначено, що стороною обвинувачення в даному обвинувальному акті не враховано висновків суду, які викладені в попередній ухвалі про повернення обвинувального акту. Пред`явлене обвинувачення є неконкретним, що призводить до порушення права обвинувачених на захист. Обвинувальний акт не містить посилань на докази існування плану злочинної діяльності, яка би використовувалась членами ОЗГ із заздалегідь погодженою метою. Не зазначено яким чином ОСОБА_6 здійснював планування злочинної діяльності та керівництво діями інших учасників кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_12 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник ОСОБА_13 вважає за можливе призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення його недоліків, з таких підстав.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Питання форми та змісту обвинувального акту та додатків до нього регулюється ст. ст. 109, 110, 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинні міститися: викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як передбачено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

В обвинувальному акті №000139 від 06.07.2017 р. в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, фактичне непред`явлення підозрюваним обвинувачення та не набуття ними статусу обвинувачених.

Так, викладаючи обвинувачення за ст. 307 ч. 3 КК, сторона обвинувачення перелічує в тексті обвинувального акту результати контрольованих закупівель психотропного препарату, які відбулися 22.12.2013 р., 25.12.2013 р., 03.01.2014 р., 21.01.2014 р., 23.01.2014 р., 07.02.2014 р., 17.05.2014 р., а також вказує про предмети і речовини, вилучені під час обшуків за місцем проживання певних осіб. Жодної конкретизації дій кожного з обвинувачених, які б містили ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому не наводиться.

Констатуючи наявність між обвинуваченими згоди на створення організованої групи, прокурор не зазначає, в яких саме діях проявилася наявність такої згоди, подальше взаємне узгодження між обвинуваченими їхніх злочинних дій, аж до розподілу ролей.

При формулюванні обвинувачення стосовно вчинення злочинів організованою групою, зазначенню підлягають не тільки ознаки конкретного злочину, а й ті ознаки, які вказують на його вчинення саме організованою групою - щодо виду об`єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об`єднання, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій тощо. При цьому, має бути зазначено те, коли саме і протягом якого часу було утворено організовану групу чи злочинну організацію, як довго вона функціонувала, відомості про організаторів об`єднання та характер стосунків, які склалися між ними і членами останнього.
Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 313 КК України, є неконкретним, оскільки не вказано жодних відомостей про предмет злочину обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин. А зазначення про виявлення та вилучення предметів під час обшуку, які могли використовуватися обвинуваченими у якості пристосувань при виготовленні психотропних речовин взагалі виходить за рамки вимог КПК України щодо формулювання обвинувачення. Крім того, не визначено, яка саме з кваліфікуючих ознак цього злочину інкримінована обвинуваченим вчинення незаконних дій з таким обладнанням організованою групою або з метою виготовлення психотропних речовин, або наявні обидві кваліфікуючі ознаки.

Викладаючи пред`явлене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий за погодженням з прокурором перелічує зброю і боєприпаси, вилучені під час обшуків, проте, не вказує в обвинувальному акті, в чому виразилася попередня змова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вчинення цього злочину.

Обвинувачення за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України в частині перевезення психотропних речовин і прекурсорів в тексті обвинувального акту не сформульовано взагалі жодним чином.

Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинувачених мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, Європейський Суд з прав людини зазначив, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Такі недоліки обвинувального акту спрямовують судовий розгляд кримінального провадження у безладний рух, безпосередньо впливають на тривалість розгляду кримінального провадження, та нівелюють вимоги КПК України про розгляд кримінальних проваджень у розумні строки, і як наслідок породжують підстави для звернення осіб, права яких порушені з боку держави Україна до Європейського Суду з прав людини.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаних осіб.

На перелічені недоліки обвинувального акту вказувала колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області в ухвалі від 11.05.2017 року, з посиланням на обґрунтованість повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідав вимогам КПК України, на що прокурор при його затвердженні 06.07.2017 року не звернув уваги.

Усі вищезазначені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, про істотне порушення права обвинувачених на захист. Тому клопотання захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт разом з додатками поверненню прокурору.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлені клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в яких прокурор зазначає, що враховуючи тяжкість злочинів та усвідомлення обвинуваченими невідворотності покарання за їх вчинення, а також незважаючи на те, що вина обвинувачених підтверджена доказами, проте, свою вину вони не визнають, що свідчить про наявність ризику того, що вони будуть незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, чим перешкоджати встановленню істини у справі, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду, а тому до них слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки на думку сторони обвинувачення більш м`який запобіжний захід не зможе ефективно запобігти ризикам, які встановлені ст. 177 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та їх захисники проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодового домашнього арешту заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно усіх обвинувачених, колегія суддів виходить з того, що на даний час існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 причетні до вчинення діянь, які містять ознаки злочинів, відповідальність за які передбачено положеннями особливої частини Кримінального Кодексу України.

Разом із тим, з урахуванням того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за злочини вчинені у період з 2013 року-2014 роки, обвинувачені тривалий час знаходилися без обраного відносно них запобіжного заходу, оскільки дія останнього закінчилася, і прокурором відомостей про порушення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-яких обов`язків за цей період суду не надано, обвинувачені від явки до суду за викликом не ухиляються, колегія суддів приходить до висновку, що хоча ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і існують, проте, їх можна попередити шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на обвинувачених обов`язків, передбачених п.п. 2-5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладені обставини клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 178, 179, 291, 314, 315 КПК України, колегія суддів, УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 про повернення обвинувального акту, - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 16.08.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, - повернути прокурору.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
У обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з 08.11.2017 року до 08.01.2018 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені пунктами 2-5 ч.5 статті 194 КПК України:
- з`являтися до суду за першою вимогою для участі у розгляді кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками обвинувачення;
- не відвідувати місця, де проводяться розважальні заходи, інші масові заходи.
У обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці з 08.11.2017 року до 08.01.2018 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 2-5 ч.5 статті 194 КПК України:
- з`являтися до суду за першою вимогою для участі у розгляді кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками обвинувачення;
- не відвідувати місця, де проводяться розважальні заходи, інші масові заходи.
У обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з 08.11.2017 року до 08.01.2018 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені пунктами 2-5 ч.5 статті 194 КПК України:
- з`являтися до суду за першою вимогою для участі у розгляді кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками обвинувачення;
- не відвідувати місця, де проводяться розважальні заходи, інші масові заходи.
У обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з 08.11.2017 року до 08.01.2018 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені пунктами 2-5 ч.5 статті 194 КПК України:
- з`являтися до суду за першою вимогою для участі у розгляді кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками обвинувачення;
- не відвідувати місця, де проводяться розважальні заходи, інші масові заходи.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Копію цієї ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту підлягає апеляційному оскарженню на протязі семи днів з дати її оголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3