У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні скаргу на рішення слідчого,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на постанову слідчого СВ прокуратури Одеської області від 23.11.2017р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 . У скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили скасувати постанову слідчого від 23.11.2017р. про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 ; визнати ОСОБА_4 потерпілим в рамках досудового слідства у кримінальному провадженні №0001224 та зобов`язати слідчого надати ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили: «керуючись принципом єдиного тлумачення закону (ухвала слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 від 14.11.2017р., справа № 522/18621/17, провадження № 1 -кс/522/19072/17) та з огляду на зміст інформаційного листа члена комісії ОСОБА_6 про стадії дисциплінарного провадження щодо прокурора, яке схвалене рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 06 вересня 2017 року № 32зп-17, у мотивувальній частині судового рішення (ухвали) за наслідками належного розгляду цієї скарги до суду вказати норму (и) закону, яку (і) порушив саме старший слідчий першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів покуратури та процессуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , чим порушив право (а) громадянина України ОСОБА_4 , надане (і) законом (прохання вказати норми закону)».

В обґрунтування скарги скаржники послались на наступне.

Першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001224 від 14.09.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В подальшому, 09.11.2017р. ОСОБА_8 звернувся до прокуратури області із заявою, в якій просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001224 від 14.09.2017р. та вручити йому пам`ятку з процесуальними правами та обов`язками потерпілого.

Постановою слідчого прокуратури Одеської області від 23.11.2017р. відмовлено у залученні ОСОБА_4 , потерпілим у кримінальному провадженні № 0001224 від 14.09.2017р.

Як вважають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , рішення слідчого про відмову у залученні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки слідчим в оскаржуваній постанові, не наведено достатніх підстав відмови у залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого. Вказане свідчить про порушення вимог діючого законодавства.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлялись у встановлений законом строк, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора, слідчого.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної або майнової шкоди.

Частинами 2 та 5 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 23.11.2017р. на предмет обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим зроблене загальне посилання на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які свідчили б про те, що ОСОБА_4 завдано шкоди. Крім того, слідчим не наведені підстави, визначені ч. 3 ст. 55 КПК України, які виключають визнання особи потерпілим, та мотиви прийняття такого рішення. Постанова про відмову у визнанні потерпілим містить лише перелік статей КПК України та їх зміст. Водночас, правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим оскаржувана постанова немає.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог кримінального процесуального законодавства та недопущення порушення прав потерпілого, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 23.11.2017р. підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_9 від 09.11.2017р., - розгляду відповідно до норм КПК України.

Одночасно суд повідомляю, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

На підставі викладеного, вимоги скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001224,- не підлягають задоволенню.

Крім того, у вищевказаному узагальненні ВССУ від 12.01.2017р. зазначено, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити слідчому, прокурору клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

На підставі викладеного, та з урахуванням відсутності постанови органу досудового розслідування про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, зазначена особа, має право відповідно до ст. 220 КПК України заявляти слідчому, прокурору клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

Крім того, відповідно до ст. 3 КПК України вбачається, що головуючий - професійний суддя, який головує при колегіальному судовому розгляді або здійснює його одноособово.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя.
Таким чином, тлумачення норм права, а також висновки інформаційного листа члена комісії ОСОБА_10 про стадії дисциплінарного провадження щодо прокурора, яке схвалене рішенням Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів 06 вересня 2017 року № 32зп-17, на який посилаються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не входить до компетенції слідчого судді (суду).

Крім того, вказані вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не входять до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до суду в порядку ст. 303 КПК України.

Крім того, тлумачення норм права, а також висновки інформаційного листа члена комісії ОСОБА_10 про стадії дисциплінарного провадження щодо прокурора, яке схвалене рішенням Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів 06 вересня 2017 року № 32зп-17, на який посилаються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не входить до переліку рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 220, 303-307, 310 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області від 23.11.2017р. про відмову у залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № №0001224, - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області від 23.11.2017р. про відмову у залученні ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001224.
Зобов`язати слідчого прокуратури Одеської області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001224, розглянути заяву ОСОБА_4 від 09.11.2017р. відповідно до вимог КПК України, про що повідомити заявника.

У задоволенні інших вимог, викладених у скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,- відмовити з підстав викладених в описовій частині ухвали слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
19.12.2017