Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/183/2017
У Х В А Л А

27 березня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Комінтернівське Одеської області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого 4 статті 368 Кримінального Кодексу України

та

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Радча Івано-Франківської області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27 - частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України

встановив:

29 вересня 2014 року після виділення в окреме провадження до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшли матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27 - частиною 4 статті 368 Кримінального Кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що під час досудового розслідування органами Служби Безпеки України був накладений арешт на автомобіль "Хюндай Соната" /державний номер НОМЕР_1 /, яким він користувався; цей автомобіль був поміщений до гаражного комплексу УСБУ України в Миколаївській області.

Далі обвинувачений зазначав, що з моменту арешту вказаного автомобіля пройшло вже майже п`ять років, в зв`язку із чим автомобіль природно приходе у непридатний для використання стан.

В той же час, наразі він /обвинувачений/ працює та потребує власного автомобільного транспорту.

Спираючись про таке, обвинувачений просив суд змінити режим утримання заарештованого автомобіля та надати йому дозвіл до закінчення розгляду справи судом користуватись ним.

При цьому обвинувачений зазначав, що гарантує збереження автомобіля, не має намір його відчужувати та надасть автомобіль для огляду суду тоді, коли у цьому виникне потреба.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав та в свою чергу зазначив, що під час досудового розслідування органами Служби Безпеки України був накладений арешт на автомобіль автомобілі "Ауді А8" /державний номер НОМЕР_2 /, яким він користувався; цей автомобіль був поміщений до гаражного комплексу УСБУ України в Миколаївській області.

Далі обвинувачений зазначав, що з моменту арешту вказаного автомобіля пройшло вже майже п`ять років, в зв`язку із чим автомобіль природно приходе у непридатний для використання стан.

В той же час, наразі він /обвинувачений/ працює та потребує власного автомобільного транспорту.

Спираючись про таке, обвинувачений просив суд змінити режим утримання заарештованого автомобіля та надати йому дозвіл до закінчення розгляду справи судом користуватись ним.

При цьому обвинувачений зазначав, що гарантує збереження автомобіля, не має намір його відчужувати та надасть автомобіль для огляду суду тоді, коли у цьому виникне потреба.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження вважав клопотання його підзахисних таким, що підлягає задоволенню.

Прокурор у суді просила у задоволенні вказаного клопотання відмовити, спираючись про його передчасність.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження суд дійшов такого.

1. Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що в межах цієї справи під час досудового розслідування до набрання чинності Кримінальним процесуальним Кодексом України 2012 року:

-02 серпня 2012 року був накладений арешт на автомобіль "Хюндай Соната" /державний номер НОМЕР_1 /

-02 серпня 2012 року та на автомобіль "Ауді А8" /державний номер НОМЕР_2 /.

Відповідно до пункту 9 Перехідних Положень Кримінального Процесуального Кодексу України 2012 року арешт майна, що був застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Порядок зміни, скасування чи припинення арешту майна Кримінально-процесуальним Кодексом України 1960 року, що діяв на час арешту вказаного майна не регулювався, через що суд, керуючись пунктом 5 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" у такому разі сум має керуватись відповідними нормами Цивільно-процесуального Кодексу України.

Відповідно до статті 154 ЦПК України /що діяла станом на момент арешту майна/, а також - до статті 156 ЦПК України, що регулює ці відносини на теперішній час, під час судового розгляду справи суд може вирішити питання про заміну одного виду забезпечення позову на інший.

Виходячи з такого, суд вважає, що заявлене обвинуваченим клопотання наразі може бути вирішеним судом, як клопотання про заміну заходу забезпечення кримінального провадження.

2. Вирішуючи це клопотання по суті, суд враховує, що наразі Кримінальний Процесуальний Кодекс України у статті 170 передбачає такій захід забезпечення кримінального провадження, як арештом майна, яким є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою, зокрема, суду права на:

-відчуження та розпорядження майном;

-відчуження, розпорядження та користування майном.

При цьому обвинувачені просять про зміну раніше обраного заходу забезпечення кримінального провадження на арешт майна із забороною його відчуження та розпорядження.

Заперечення прокурора проти можливості такого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Так, в обґрунтування своєї позиції прокурор посилається лише про те, що, як на його думку, вирішення питання щодо арештованого майна не є можливим та доцільним до ухвалення вироку по суті справи.

Проте, посилання прокурора, ніби вирішення цього питання не є можливим прямо суперечать наведеним вище нормам діючого законодавства.

Що ж стосується доцільності, то суд відзначає, що протягом майже п`яти років державне обвинувачення не спромоглось довести вину обвинувачених за допомогою належних та допустимих доказів; стан справи наразі не дає підстав вважати висунуте ним обвинувачення таким, що ґрунтується на чесності, дбайливості та ретельності правоохоронних органів. За такого застосування найбільш суворого обмеження майнових прав обвинувачених є надмірним.

Отже, заявлене ними клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання обвинувачених задовольнити.
Змінити захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль "Хюндай Соната" /державний номер НОМЕР_1 /, застосованого постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 від 02 серпня 2012 року на арешт автомобіля "Хюндай Соната" /державний номер НОМЕР_1 / із забороною на його відчуження та розпорядження ним.

Дозволити власнику цього автомобіля та ОСОБА_7 використовувати вказаний автомобіль, в зв`язку із чим автомобіля "Хюндай Соната" /державний номер НОМЕР_1 / повернути ОСОБА_7 .

Змінити захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль "Ауді А8" /державний номер НОМЕР_2 /, застосованого постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 від 02 серпня 2012 року на арешт автомобіля "Ауді А8" /державний номер НОМЕР_2 / із забороною на його відчуження та розпорядження ним.

Дозволити власнику цього автомобіля та ОСОБА_8 використовувати вказаний автомобіль, в зв`язку із чим автомобіля "Ауді А8" /державний номер НОМЕР_2 / повернути ОСОБА_8 .

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =
Судді = ОСОБА_2 =

= ОСОБА_3 =

29.03.2018