УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ч. 2, 3 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 серпня 2017 року, яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
- за ч.2 ст.191КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.191КК України на 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій на строк 3 роки.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 не обрано.
Речові докази: документи: витяг проекту з організації ведення мисливського господарства, схему розташування мисливських угідь мисливського господарства ДП «Житомирський військовий лісгосп», копії розписок ОСОБА_9 , копію посадової інструкції лісничого ДП «Житомирський військовий лісгосп», копію наказу №8 від 01.07.2009р., копію договору про умови ведення мисливського господарств ДП «Житомирський військовий лісгосп», копію звіту про рух матеріальних цінностей за ОСОБА_8 , копію журналу реєстрації довіреностей. ДП «Житомирський військовий лісгосп» - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_8 : квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2014р.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 згідно наказу №22-к від 01.02.2010р. був призначений на посаду начальника мисливського господарства ДП «Житомирський військовий лісгосп».
Відповідно до посадової інструкції начальника мисливського господарства, затвердженої директором ДП «Житомирський військовий лісгосп» 02.07.2009р., до завдань та обов`язків ОСОБА_8 входило: забезпечення ведення мисливського господарства, у тому числі на основі досягнень сучасної біологічної науки; розробка та забезпечення впровадження заходів, спрямованих на відновлення фауни; розробка об`ємних показників перспективних і поточних планів по мисливському господарству; забезпечення своєчасного і правильного обліку поголів`я фауни; забезпечення своєчасного створення реміз, підгодувальних майданчиків, обладнання водопоїв, заготівля кормів; контролювання відстрілу, здійснення контролю за строками та правилами проведення полювання, ведення боротьби з браконьєрством, тобто відповідно до займаної посади на ОСОБА_8 було покладено виконання організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, в зв`язку з чим він являвся службовою особою.
Під час перебування на займаній посаді в липні 2011 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел щодо заволодіння державним майном, що перебувало у власності ДП «Житомирський військовий лісгосп», до якого він мав доступ у зв`язку зі службовим становищем.
Реалізуючи свій злочинний намір 22 липня 2011 року ОСОБА_8 , як начальник мисливського господарства ДП «Житомирський військовий лісгосп» являючись службовою особою, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою привласнення державного майна, у власних інтересах, будучи обізнаним та ознайомленим під розпис зі своїми службовими обов`язками і маючи реальну можливість виконати їх належним чином, увів в оману керівництво ДП «Житомирський військовий лісгосп», щодо необхідності встановлення металопластикових вікон нібито у приміщенні мисливського господарства Новоград-Волинського району Житомирської області, що входить до мисливських угідь ДП «Житомирський військовий лісгосп», тобто на потреби ДП «Житомирський військовий лісгосп».
Будучи введеним в оману та не розуміючи злочинні наміри ОСОБА_8 , 22.07.2011р. директор ДП «Житомирський військовий лісгосп» за адресою: м. Житомир, вул. Черняхівського, 120, надав вказівку бухгалтеру підприємства щодо перерахування грошових коштів у сумі 2920 грн. на рахунок ТОВ «Виробнича компанія «Марк» для придбання 5 металопластикових вікон згідно розмірів, наданих ОСОБА_8 , що остання і зробила.
В подальшому, ОСОБА_8 на підставі наданого йому доручення №52 від 02.08.2011р., діючи умисно, будучи службовою особою, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем, отримав у ТОВ «Виробнича компанія «Марк» по видатковій накладній № Рн-0002426 5 металопластикових вікон, які встановив у будинку АДРЕСА_4 , що не перебуває на балансі ДП «Житомирський військовий лісгосп», а знаходиться у його особистому користуванні, у такий спосіб незаконно заволодів вказаним майном ДП «Житомирський військовий лісгосп», а саме 5 металопластиковими вікнами, чим спричинив державі в особі ДП «Житомирський військовий лісгосп» матеріальні збитки на загальну суму 2920 грн.
Крім того, ОСОБА_8 на підставі довіреності №144 від 01.11.2012р., як службова особа вищевказаного підприємства - начальник мисливського господарства ДП «Житомирський військовий лісгосп» отримав у Житомирському обласному управлінні лісового та мисливського господарства 8 бланків ліцензій на добування диких парнокопитних тварин в сезон полювання 2012-2013 років, а саме 4 бланки ліценцій на добування козулі та 4 бланки ліцензій на добування кабана, а 07 грудня 2012 року на підставі довіреності №157 від 04.12.2012р. отримав ще 8 бланків ліцензій на добування диких парнокопитних тварин в сезон полювання 2012-2013 років - 4 бланки ліценцій на добування козулі та 4 бланки ліцензій на добування кабана, у зв`язку із чим зазначені бланки ліцензій були ввірені йому на законній підставі.
Відповідно до ст.36 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року № 1478-ІІІ, кошти від реалізації мисливцям ліцензій та відстрільних карток на добування мисливських тварин, продукції полювання (у тому числі живих мисливських тварин), надання послуг, інші надходження від ведення мисливського господарства зараховуються на рахунки користувачів мисливських угідь, тобто на рахунок ДП «Житомирський військовий лісгосп».
Однак, ОСОБА_8 всупереч ст.36 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», будучи обізнаним та ознайомленим під розпис зі своїми службовими обов`язками і маючи реальну можливість виконати їх належним чином, являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, повторно, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави в особі ДП «Житомирський військовий лісгосп», вирішив отримані за добування диких парнокопитних тварин кошти на рахунок ДП «Житомирський військовий лісгосп» не перераховувати, а заволодіти ними.
Відповідно до договірних цін на послуги та продукцію полювання, що надаються мисливцям в сезон полювання 2012-2013 років по ДП «Житомирський військовий лісгосп», вартість ліцензії на право полювання на кабана становила 600 грн., а вартість добутого дикого звіра (кабана) становила 2600 грн., вартість ліцензії на право полювання на козулю становила 200 грн., а вартість добутого дикого звіра (козулі) - 1600 грн.
У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел в період з 3 листопада 2012 року по 29 грудня 2012 року, ОСОБА_8 реалізував вищевказані 16 бланків ліцензій на добування диких парнокопитних тварин в сезон полювання 2012-2013 років, при наступних обставинах.
У подальшому, по закінченню сезону полювання 2012-2013 років, ОСОБА_8 склав звіт по використанню лімітів добування диких парнокопитних тварин в мисливських угіддях ДП «Житомирський військовий лісгосп» в 2012-2013 роках, згідно якого мисливцями використано всі 16 ліцензій, та добуто 2 кабана та 7 козуль.
Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.191 КК України.
Своїми умисними діями, які виразилися у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.191 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій за ч. 2, 3 ст. 191 КК України, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні.
Вважає, що судом не враховано ту обставину, що він добровільно відшкодував потерпілому завданого збитку.
Також, вказує, що вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, працевлаштувався на іншу роботу, отримав вищу освіту.
Просить вирок суду щодо нього змінити, виключити з вироку призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-господарських та адміністративно-розпорядчих функцій строком на 3 роки.
В поданих запереченнях прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення Богунського районного суду м. Житомира законним, обґрунтованим та вмотивованим. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2, 3 ст. 191 КК України.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Судом першої інстанції було враховано те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відшкодував завдані збитки, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_8 , покарання є несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає, оскільки судом першої інстанції воно визначено з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу обвинуваченого на які посилається апелянт ближче до мінімальної межі у виді обмеження волі та звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
З врахуванням обставин вчинення злочину, а зокрема того, що ОСОБА_8 вчинив службовий злочин, що підвищує суспільну небезпеку його дій, розміру заподіяних збитків, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, а зокрема незастосування додаткового покарання у відповідності до ст. 69 КК України, не дають для цього підстав і інші доводи зазначені в апеляційній скарзі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 серпня 2017 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: