Справа № 646/7909/17
№ провадження 1-кс/646/5381/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2017 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002362 від 02.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною відчуження та користування на нежитлові приміщення цокольного поверху №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СВ Основянського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0002362 від 02.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Так, до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява гр. ОСОБА_4 стосовно групи невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи належними ОСОБА_5 нежитловими приміщеннями, що за адресою: АДРЕСА_1 , та житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинили значну матеріальну шкода.

У своїй заяві гр. ОСОБА_4 вказує, що група невстановлених осіб, за допомогою послуг приватного нотаріуса ОСОБА_6 заволоділи та у подальшому здійснили продаж належні на праві приватної власності її синові ОСОБА_5 нежитловими приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та житловою квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Одночасно, гр. ОСОБА_4 , повідомляє, що 05.10.2017 на їй мобільний телефон зателефонував їй син, та повідомив, що за адресою: АДРЕСА_1 спрацювала сигналізація. Група охорони виявила групу осіб, на чолі з ОСОБА_3 , який надав документи, зі змісту яких вбачається, що він є власником вказаного приміщення. Він повідомив що придбав це приміщення.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що 07 серпня 2006 року ним укладено кредитний договір №0 у банку «Укрсиббанк» на суму 52 тисячі доларів США на купівлю нежитлового приміщення для здійснення ним підприємницької діяльності. 20 вересня 2007 року ним було укладено другий кредитний договір №0 в банку «Укрсиббанк» на суму 20 тисяч 950 доларів США на купівлю нежитлового приміщення для здійснення підприємницької діяльності. Обидва кредити були укладені на купівлю нежилих приміщень на цокольному поверсі №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Обидва кредитні договори підкріплені відповідними договорами іпотеки. Кредити були оформлені під заставу квартири за адресою: АДРЕСА_4 . Частка якої належала йому становила ?. Поручителями даного кредиту виступали його батьки, а саме ОСОБА_4 з часткою квартири ? і ОСОБА_7 з часткою квартири ?, Власником вищевказаних нежитлових приміщень був ОСОБА_5 , однак на приміщеннях знаходилася обтяженням на перереєстрацію в зв`язку з наявністю іпотеки. 12 грудня 2011 року банком «Укрсиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». Згідно даного договору право вимоги за вищевказаними кредитними договорами отримав ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». Через деякий час ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» в порядку цивільного провадження подав позов на стягнення суми, що залишилася заборгованості по кредитах. На даний момент розгляд даного провадження №641/5241/13-ц відбувається в касаційному порядку у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення по якому не ухвалено. 10 липня 2016 року не дочекавшись вступу в силу рішення апеляційного суду Харківської області за вищевказаною цивільною справою ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» переоформили вищевказану квартиру на себе і намагалися заволодіти цим майном фізично. Для чого працівники ТОВ «КЕЙ КОЛЛЕКТ» намагалися зламати двері в квартиру. 15 липня 2016 ОСОБА_5 звернувся до Міністерства юстиції з відповідною скаргою, після чого дану перереєстрацію (№28076446 від 04 лютого 2016) було скасовано відповідним указом Міністерства юстиції. 03 жовтня 2017 вищевказана квартира і нежитлові приміщення були перереєстровані на ТОВ «КЕЙ КОЛЛЕКТ», дана перереєстрація була здійснена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . Однак, в той же день нежитлове приміщення було продано гр. ОСОБА_3 . 05 жовтня 2017 ОСОБА_5 подзвонили з охоронної фірми «Охорона 5» і повідомили, що на належних йому нежитлових приміщеннях спрацювала сигналізація. Приїхавши на місце він виявив на місці групу осіб на чолі з раніше невідомим йому чоловіком, який представився ОСОБА_3 . Оглянувши своє приміщення ОСОБА_5 виявив, що замок на дверях приміщення пошкоджений, хоча сам чоловік, який представився ОСОБА_9 повідомляв, що банк надав йому дублікат ключа і він в порядку вільного доступу проник до приміщення. Субботін надав ОСОБА_5 копію договору-купівлі продажу вищевказаного нежитлового приміщення і довідку з реєстру прав на нерухоме майно, з печаткою нотаріуса, згідно якої вже він є власником даного нежитлового приміщення. Після чого, чоловік який представився ОСОБА_9 , поміняв замки на вхідних дверях вказаного нежитлового приміщення, а так само паралельно встановив свою охоронну сигналізацію. Яких-небудь повідомлень від нотаріуса ні за фактом перереєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_4 , ні по нежитловим приміщенням на цокольному поверсі №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 не отримував, нічого подібного не підписував. Тут варто зазначити, що нотаріус в обов`язковому порядку зобов`язаний направити відповідну вимогу, яку він повинен виконати або проігнорувати протягом 30 днів, або письмово повідомити нотаріуса про наявність заперечень. Дана дія була проігнорована нотаріусом. ОСОБА_5 зазначає, що сам договір іпотеки від 07.12.2007 №1087 не має застережень про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 02 листопада 2017 в квартиру за вищевказаною адресою прийшов вищевказаний гр. Субботін і раніше не відомий чоловік, який представився ОСОБА_10 , з групою невідомих осіб і почали вимагати, щоб їх пустили в квартиру, оскільки вони є її власниками. Гринишин пред`являв довідку з реєстру прав на нерухоме майно, відповідно до якого він є власником квартири, а також документ, що свідчить про, те що в квартирі ніхто не прописаний з вересня 2017 року.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 дала свідчення, аналогічні свідченням ОСОБА_5 .

Потерпілі вважають, що всі ці факти свідчать про намагання заволодіти нежилими приміщеннями та квартирою невідомими підставними особами та якнайшвидше її продати кому-небудь.

Слідчий зазначив, що у діях невстановлених осіб вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та для повного і всебічного досудового розслідування у органуа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на нежитлові приміщення цокольного поверху №70-1-:-70-4 в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 45,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення їх незаконного відчуження та забезпечення схоронності предмету злочину.

Окрім того, беручи до уваги той факт, що рішення по провадженню №641 / 5241/13-ц, розгляд якого відбувається в касаційному порядку у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, саме предметом якого є вищезазначені договори іпотеки, відповідно яких вказані нежитлові приміщення зазначаються предметом іпотеки, потерпілий ОСОБА_5 будь-яких повідомлень чи вимог від нотаріуса з приводу проведення перереєстрації вказаних нежитлових приміщень у встановленому законом порядку не отримував, а групою невстановлених осіб вчиняються дії, направленні на недопущення до користування вказаних нежитлових приміщень потерпілим, що виражається у зміні замків, охоронної сигналізації.

Також, слідчий зазначив, що є дає підстави вважати, що невстановленими особами здійснюються заходи, спрямовані на відчуження зазначеної квартири та пошук можливих покупців. Окрім того, орган досудового розслідування вимушений прохати суд про заборону користування, з метою недопущення доступу імовірних покупців та зловмисників, а також недопущення перереєстрації права власності на вказану квартиру.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення майна, на яке необхідно накласти арешт, та з метою забезпечення арешту майна

У зв`язку з тим, що є достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або відчуження майна, що у подальшому позбавить можливості відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що вказані нежитлові приміщення є предметом злочину.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання слідчому, виходячи з наступного.
За правилами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України,у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однак, слідчим у клопотанні не конкретизовано з якою саме метою необхідно накласти арешт на вищезазначене приміщення.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню слідчому для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.7,171,172,309,372 КПК України,-
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002362 від 02.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України - повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1