У Х В А Л А
07 листопада 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю особи, яка подала
апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Крім того, слідчим суддею зазначено, що виходячи зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року про надання дозволу на проведення обшуку судом надавався прямий дозвіл на відшукання та вилучення засобів зв`язку, якими є також і мобільні телефони.
Апелянт зазначає, що слідчий суддя не досліджував матеріали кримінального провадження, на які посилається в своєму рішенні. Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що слідчий суддя не оголошував матеріали кримінального провадження та не надав учасникам судового провадження можливості з ними ознайомитись.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Виконання цих приписів закону покладено на слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження.
В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, він є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється.
Тобто, слідчий самостійно визначає, які слідчі (розшукові) дії необхідно здійснити та які процесуальні рішення необхідно прийняти для забезпечення ефективності досудового розслідування.
В той же час, сторона захисту та потерпілий можуть заявити клопотання про проведення таких дій чи прийняття відповідних процесуальних рішень.
Судовий контроль за досудовим розслідуванням, у відповідності до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України, здійснює слідчий суддя.
Зокрема, до його повноважень, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, відноситься перевірка законності прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.
Колегія суддів не вбачає порушення порядку розгляду скарги, оскільки він проведений у відповідності до приписів ст.ст. 318 380 КПК України та з урахуванням положень Глави 26 КПК України.
Відповідно до тексту оскаржуваного рішення, слідчим суддею досліджувались під час ухвалення рішення матеріали закритого кримінального провадження, тому доводи про те, що таке дослідження не проводилось, оскільки слідчим суддею вони не оголошувались є непереконливими.
Крім того, відповідно до журналу судового засідання, апелянтом і його представником не заявлялось клопотання про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.
Стосовно законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для його скасування.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва 14 грудня 2016 року, був наданий дозвіл на проведення обшуку з ціллю відшукання та вилучення предметів, зокрема засобів зв`язку.
Відповідно до протоколу обшуку від 22 грудня 2016 року, слідчим був вилучений мобільний телефон «Айфон 5», який постановою слідчого від 23 грудня 2016 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 та його захисник вважають, що неповернення вказаного майна слідчим утворює в його діях склад злочину, передбаченого ст. 382 КК України, оскільки слідчим суддею не надано дозволу на накладення на нього арешту.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, тимчасово вилученим майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Тому слідчим суддею слушно зазначено, що вилучений телефон не набрав статусу тимчасово вилученого майна, оскільки ухвалою слідчого судді від 14 грудня 2016 року наданий прямий дозвіл на відшукання та вилучення засобів зв`язку.
Слідчим суддею також досліджена ухвала слідчого судді від 17 січня 2017 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна.
Відповідно до її змісту, рішення про повернення майна особі не приймалось.
Крім того, слідчим суддею досліджені і інші докази, які містять матеріали кримінального провадження, зокрема показання потерпілого ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_7 .
З огляду на це, слідчим суддею зроблений обґрунтований висновок про законність рішення слідчого про закриття кримінального провадження стосовно старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , оскільки відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, зокрема його об`єктивної і суб`єктивної сторони.
З такими висновками погоджується колегія суддів.
Колегія суддів вважає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки всіх зібраних доказів, на що слушно вказує в своїй ухвалі слідчий суддя, який здійснюючи судовий контроль, перевіряв законність прийнятого слідчим рішення.
Керуючись ст. 376 ч. 2, 304, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3