Справа 688/889/17
№ 1-кп/688/89/17
Ухвала
Іменем України

06 вересня 2017 року м.Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
особи, відносно якої ставиться
питання про застосування примусових
заходів медичного характеру - ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 04.03.2017 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, інваліда дитинства 2-ої групи загального захворювання, не одруженого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В :
03.03.2017 року близько 21.30 год. ОСОБА_5 на власній гужовій повозці прибув із с. Серединці Шепетівського району до помешкання ОСОБА_8 розташованого за адресою АДРЕСА_3 , з метою продажу останній пшеничної соломи.

Перебуваючи на території вищевказаного господарства ОСОБА_5 , під час розмови з ОСОБА_8 , побачив на території двору за будинком розташованим за вищевказаною адресою гужовий однокінний дерев`яний віз, який належить ОСОБА_4 , яким тимчасово користувалася ОСОБА_8 , після чого покинув територію вказаного господарства.

Того ж дня, близько 22:00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що на подвір`ї ОСОБА_8 зберігається гужовий дерев`яний віз, з метою вчинення крадіжки чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, прибув на власному гужовому возі до помешкання ОСОБА_8 розташованого за адресою АДРЕСА_3 , залишивши при цьому гужовий віз на проїжджій частині вулиці Річної. Одразу після цього, ОСОБА_9 , відімкнувши зачинені металеві ворота, які ведуть до території вказаного будинку проник на територію подвір`я та будучи обізнаним про місце знаходження гужового воза, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, виштовхав гужовий віз потерпілого ОСОБА_4 з подвір`я ОСОБА_8 на проїжджу частину вулиці Річної с. Орлинці Шепетівського району, після чого за допомогою мотузки прив`язав його до свого гужового воза запряженого парою коней та у такий спосіб разом з викраденим майном поїхав до місця свого проживання.

В результаті вищевказаних протиправних, умисних дій ОСОБА_9 завдав ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 3500 грн.

31.03.2017 року прокурор Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом для лікування у примусовому порядку, посилаючись на те, що згідно довідки лікаря-психіатра встановлено, що ОСОБА_9 перебуває на обліку в Шепетівський ЦРЛ з діагнозом: помірна розумова відсталість, заминальний недорозвиток мови ІІ-го рівня. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №148 від 20.03.2017 року, ОСОБА_9 , на момент вчинення інкримінованого йому злочину виявив помірну розумову відсталість з поведінковими розладами та не міг усвідомлювати значення своїх дій і не міг ними керувати. Окрім того, ОСОБА_9 на даний момент виявляє помірну розумову відсталість з поведінковими розладами, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними, а потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
В судовому засіданні прокурор просила клопотання задовольнити, потерпілий, захисник, законний представник та ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.
Розглядаючи вказане питання, суд виходить із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
По показанням ОСОБА_5 слідує, що коли відбувались вищезазначені події пригадати не може, але вказав, щоперебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув у вечірню пору доби на власному гужовому возі до помешкання ОСОБА_8 залишивши при цьому гужовий віз на проїжджій частині вулиці. Одразу після цього, проник на територію помешкання ОСОБА_8 , виштовхав гужовий віз потерпілого з подвір`я ОСОБА_8 на проїжджу частину вулиці, після чого за допомогою мотузки прив`язав його до свого гужового воза запряженого парою коней та у такий спосіб разом з викраденим майном поїхав до місця свого проживання. Вину визнав.

Крім визнання вини самим ОСОБА_5 його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується і іншими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що в березні 2017 року він дав свій гужовий віз ОСОБА_8 в тимчасове користування. Після чого йому повідомили, що його віз викрали, на слідуючий день викрадений віз йому повернули, більше пригадати нічого не може, також вказав, що ОСОБА_5 вибачив, просив суворо не карати.

Крім того, винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується:
-даними протоколу огляду місця події від 04.03.2017 року;
-заявою ОСОБА_6 про видачу викраденого возу від 04.03.2017 року;
-даними протоколу огляду речових доказів від 05.03.2017 року;
-постановою про визнання та приєднання речових доказів від 05.03.2017 року;
-заявою ОСОБА_6 про видачу речових доказів від 04.03.2017 року;
-даними протоколу огляду речових доказів від 05.03.2017 року;
-постановою про визнання та приєднання речових доказів від 05.03.2017 року;
-даними протоколу огляду речових доказів від 05.03.2017 року;
-постановою про визнання та приєднання речових доказів від 05.03.2017 року;
-даними довідок вартості;
-даними висновку судово-психіатричного експерта №148;
-довідкою лікаря-психіатра від 07.03.2017 року.

Обставини вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.
Отже, своїми діями ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням у сховище.
Між тим, у відповідності до довідки лікаря-психіатра встановлено, що ОСОБА_9 перебуває на обліку в Шепетівський ЦРЛ з діагнозом: помірна розумова відсталість, заминальний недорозвиток мови ІІ-го рівня. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №148 від 20.03.2017 року, ОСОБА_9 , на момент вчинення інкримінованого йому злочину виявив помірну розумову відсталість з поведінковими розладами та не міг усвідомлювати значення своїх дій і не міг ними керувати. Окрім того, ОСОБА_9 на даний момент виявляє помірну розумову відсталість з поведінковими розладами, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними, а потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_11 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг керувати своїми діями в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Згідно п.2 ч.1 ст.508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного в ОСОБА_11 психічного захворювання, висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №148 від 20.03.2017 року, довідки лікаря-психіатра від 07.03.2017 року суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_11 саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру у зв`язку з наявним в нього психічним захворюванням.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає клопотання слідчого, затверджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_11 , необхідно задовольнити.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст.100 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 512, 513 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого, затверджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом для лікування у примусовому порядку.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гужовий однокінний віз який передано на зберігання під розписку ОСОБА_4 ; гужовий віз та пару коней які передано на зберігання під розписку ОСОБА_6 - залишити останнім за належністю. Мобільний телефон марки «Nokia 5130 c-2» який передано на зберігання в кімнату речових доказів Шепетівського ВП та належить ОСОБА_5 повернути - ОСОБА_5 як власнику.
На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1