11-кп/775/532/2017(м)
264/4667/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія п. 5,12, ст. 115; ч. 2 ст. 194 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.10.2017 року, якою їй було відмовлено у задоволенні клопотання щодо застосування стосовно неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році», -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.10.2017 р. було відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 щодо застосування стосовно неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році».
На вказану ухвалу засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу суду та звільнити її від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд не прийняв до уваги що ч. 2 ст. 115 КК України була застосована до неї незаконно і повністю дублює ч. 2 ст. 194 КК України, вважає, що суд не прийняв до уваги той факт, що вона відбула більш 2/3 строку покарання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої і вважав оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно так званої «судової помилки» та зайвої кваліфікації її дій за двома статтями КК України не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили. Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України "Про амністію у 2016 році", ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Відповідно до п. "е" ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не може бути застосована до осіб, засуджених за умисне вбивство (стаття 115 КК України 2001 року). Така сама заборона міститься і у ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" (ст. 4 Закону).
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 115 КК України. Таким чином амністія не може бути застосована до засудженої ОСОБА_7 , оскільки Законом України «Про амністію у 2016 році» та Законом України «Про застосування амністії в Україні» встановлена пряма заборона застосування амністії до осіб, злочинні дії яких кваліфіковано за статтею 115 КК України (умисне вбивство).
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до засудженої ОСОБА_7 не може бути застосована амністія, і підстав для задоволення її апеляційної скарги не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.10.2017 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо застосування стосовно неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році», - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді: