Справа № 366/3141/17
Провадження № 1-кп/366/164/17
ВИРОК
Іменем України
08 листопада 2017 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000045 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болотня, Іванківського р-ну, Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, на момент вчинення інкримінованого діяння перебував на посаді начальника слюсарно-механічної дільниці Інституту проблем безпеки атомних електростанцій Національної академії наук України, не інвалід, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу виконуючого обов`язки директора Інституту проблем безпеки атомних електростанцій Національної академії наук України (далі ІПБ АЕС НАН України) № 46 ос від 10.07.2017 ОСОБА_3 було переведено на посаду начальника слюсарно-механічної дільниці. Згідно посадової інструкції начальника слюсарно-механічної дільниці він: здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю дільниці; організовує планування, облік, складання звітності про виробничу діяльність дільниці, табельний облік; здійснює підбір кадрів робітників та службовців, їхнє розміщення і доцільне використання; забезпечує дотримання правил і норм з охорони праці, радіаційної і пожежної безпеки; накладання стягнень на порушників виробничої та трудової дисципліни.
Таким чином, ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого йому діяння був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому в силу примітки 1 ст.364 КК України він був службовою особою.
Так, 22.08.2017 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 працюючи у ІПБ АЕС НАН України та перебуваючи на роботі в м. Чорнобиль, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 належить до зони відчуження, неподалік слюсарно-механічної дільниці по вул. Леніна 104, шляхом знахідки придбав об`єкти промислової продукції, а саме: металеві кути та металеві листи різних розмірів та форм; кабель 4-х жильний довжиною 10,46 м: металеву скриню із гайками та болтами; полімерне відро із гайками та шайбами; два колеса до візка; 3 (три) запаковані пачки із зварювальними електродами; електродвигун потужністю 1,1 кВт; електродвигун потужністю 0,75 кВт та 15 (п`ятнадцять) шампурів із нержавіючої сталі маючи на меті перемістити вказані об`єкти промислової продукції за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, до місця свого постійного проживання у с. Болотня, Іванківського р-ну, Київської області для використання у власних цілях.
23.8.2017року близько 7 год. 00 хв., він з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, завантажив до відсіку автобуса марки ЛАЗ 699Р д.н.з. НОМЕР_1 вищевказані об`єкти промислової продукції для їх переміщення за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю для використання у власних цілях, не ставлячи про це до відома водія автобуса ОСОБА_5 .
Під час переміщення об`єктів промислової продукції за межі зони відчуження, при перетині контрольно-пропускного пункту «Дитятки», близько 18 год. 45 хв. 23.08.2017, у відсіку автобуса марки ЛАЗ 699Р д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції їх було виявлено та вилучено до Відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив, як службова особа, з прямим умислом закінчений замах на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто переміщення будь-яким способом без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю об`єктів промислової продукції, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 22.08.2017 року за місцем своєї роботи він в покинутому приміщенні знайшов металеві кути, пластини, електроди, колеса від візка та інші предмети. З метою вивезення за межі зони відчуження, 23.08.2017 року ОСОБА_3 поки не прийшли на роботу інші працівники його відділу, о 7 годині ранку з використанням візка перевіз вказані предмети до автобуса ЛАЗ 699Р д.н.з. НОМЕР_1 , та сховав їх у відсіку мотора даного транспортного засобу. Водій вказаного автобусу про сховані речі ОСОБА_3 не знав. Крім того, повідомив, що дозиметричний контроль по вказаним речам не проходив, дозвіл на вивезення не отримував. Під час переміщення вказаних об`єктів промислової продукції за межі зони відчуження, при перетині контрольно-пропускного пункту «Дитятки», у відсіку автобуса марки ЛАЗ 699Р д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції їх було виявлено та вилучено до Відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області.
Вину визнає, у вчиненому розкаюється. Наявні в справі докази не оспорює, не вбачає потреби у допиті свідків і дослідженні письмових доказів.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього, а також документів щодо речових доказів.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України, а саме вчинення службовою особою закінченого замаху на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю об`єктів промислової продукції.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.
Вчинений обвинуваченим злочин відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім того, ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується позитивно, стан здоров`я задовільний, працюючий, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття в скоєному, саме ця обставина підтверджена судом.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Проте, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, усі обставини справи в сукупності, наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих, вчинив злочин вперше, має на утриманні малолітню дитину, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і приймає рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, і покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішити питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_3 звільнити з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не подавався.

Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази: металеві кути та металеві листи різних розмірів та форм; кабель 4-х жильний довжиною 10,46 м; металева скриня із гайками та болтами; полімерне відро із гайками та шайбами; два колеса до візка; 3 (три) запаковані пачки із зварювальними електродами; електродвигун потужністю 1,1 кВт; електродвигун потужністю 0,75 кВт та 15 (п`ятнадцять) шампурів із нержавіючої сталі знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1