АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1421/15-к Номер провадження 11-кп/786/165/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000072 від року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цією ухвалою обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000072, за обвинуваченням ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами а, г ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) - закрито.

Зі змісту ухвали вбачається, що, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочинів, вчинених за таких обставин.
22 липня 1996 року, близько 16:00 години, ОСОБА_11 разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 прийшли до свого знайомого ОСОБА_8 , в будинок АДРЕСА_2 .
Там ОСОБА_8 , запропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчинити розбійний напад з метою заволодіння грошима, на ОСОБА_13 , якого він знав раніше, а також з метою приховати даний злочин та полегшити його виконання, вчинити умисне вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з корисливих мотивів.
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились з пропозицією ОСОБА_8 , вчинити розбійний напад з метою заволодіння грошима та вчинити умисне вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і дали свою згоду на вчинення вказаних злочинів з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошима та вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 склали та узгодили план злочинного посягання і розподілили між собою ролі.
Згідно розробленого та узгодженого плану, ОСОБА_8 повинен був домовитись з ОСОБА_16 , який займався скупкою металобрухту, а також його знайомою ОСОБА_14 про нібито продаж останнім заготовленої партії металобрухту в с. Майбородівка, Кременчуцького району і при зустрічі з ним вчинити розбійний напад і їх умисне вбивство з корисливих мотивів, із раніше підготовленого для вбивства обріза мисливської рушниці, та ОСОБА_17 і ОСОБА_14 , з метою заволодіння грошима ОСОБА_13 , які були призначені для оплати металобрухту.
ОСОБА_11 мисливським ножем повинен був вчинити умисне убивство водія вантажної автомашини ГАЗ - ОСОБА_15 , з яким домовилася ОСОБА_14 для перевезення металобрухту, мисливським ножем.
ОСОБА_12 повинен був сприяти здійсненню розбійного нападу на ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знищити сліди злочину та забрати ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину.
22.07.1996 року, біля 17:00 години, виконуючи домовленість про зустріч з ОСОБА_8 , для продажу металобрухту, до будинку, де проживав ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , на власному автомобілі БМВ 318 № GKY 662, під`їхали ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , а також на своєму власному вантажному автомобілі ГАЗ - 33073 № НОМЕР_1 ОСОБА_15 , з яким домовилась ОСОБА_14 , для перевезення металобрухту.
Діючи по раніше розробленому та узгодженому плану, ОСОБА_11 , сховавши за поясом штанів мисливський ніж, завчасно підготовлений для вчинення злочинів, сів на пасажирське сидіння автомобіля ГАЗ - 33073 № НОМЕР_1 , яким керував незнайомий йому чоловік, ОСОБА_15 .
ОСОБА_8 , взявши з собою спортивну сумку, де знаходився обріз мисливської рушниці та мисливські набої, завчасно підготовлені для скоєння злочинів, сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля БМВ - 318 № GKY 662, яким керував ОСОБА_18 і в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_14 .
ОСОБА_12 сів у свій автомобіль «Форд-Скорпіо», який знаходився на стоянці №12 розташованої поруч з будинком №3 по вул. Молодіжній, в м . Кременчуці.
Автомобілі БМВ під керуванням ОСОБА_13 , ГАЗ - НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_15 , «Форд-Скорпіо» під керуванням ОСОБА_12 поїхали в напрямку с. Майбородівка, Кременчуцького району у вказаному порядку.
Біля с. Майбородівка, Кременчуцького району, ОСОБА_8 , по раніше розробленому та узгодженому плану, за попереднім зговором з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , дістав із спортивної сумки обріз мисливської рушниці заряджений мисливським патроном з кулею і під погрозою вбивства примусив ОСОБА_17 зупинити машину.
Далі ОСОБА_8 , діючи за попереднім зговором з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по раніше розробленому та узгодженому плану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів поєднаного з розбійним нападом, застрелив з обріза мисливської рушниці в праву половину грудної клітки ОСОБА_13 , в результаті чого останній помер на місці вчинення злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №563 від 24.07.1996 р. потерпілому ОСОБА_19 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
а) одиночного кульового сквозного вогнепального поранення грудної і черевної порожнини з пошкодженням м`яких тканин грудної клітки з права, 6-го ребра, тіла, 7-го грудного хребта з руйнуванням середньої і нижньої долі правої легені, аорти в грудному відділі, які виникли від дії заряду мисливської рушниці;
б) пошкодження в вигляді странгуляційної борозни на шиї, а також крововиливи в області шиї;
в) численні синці в області тіла і кінцівок.
Смерть потерпілого ОСОБА_17 настала в результаті гострої крововтрати викликаної вогнепальним кульовим пораненням з пошкодженням внутрішніх органів.
Продовжуючи свої злочинні дії, діючи за попереднім зговором з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою вчинення розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів другої особи - ОСОБА_14 , а також з метою полегшити та приховати розбійний напад та вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_8 перезарядив обріз мисливської рушниці дробовим зарядом і вистрелив в область голови ОСОБА_14 , яка вийшла з автомобіля після вчиненого вбивства ОСОБА_20 .
Після цього, з метою доведення злочину до кінця, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_14 і почав наносити їй, обрізом мисливської рушниці, численні удари в різні частини тіла.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_14 померла на місці вчинення злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 565 від 26.07.1996 року потерпілій ОСОБА_14 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
а) вогнепальних, дробових, сліпих поранень голови, тіла, кінцівок з пошкодженням кісток своду і основи черепу, крововилив в м`яку мозкову оболонку;
б) ран тім`яної області, перелом, рани в області 3-го пальця правої кисті;
в) синці в області правого плеча, передпліччя, а також в області правого плеча і по передній поверхні правого колінного суглобу.
Смерть потерпілої ОСОБА_14 настала в результаті вогнепального дробового поранення голови з пошкодженням кісток своду та основи черепа і крововилив в м`яку мозкову оболонку.
В цей момент, ОСОБА_11 , знаходячись в кабіні автомашини ГАЗ-33073, № НОМЕР_1 , якою керував ОСОБА_15 під`їхав до місця, де ОСОБА_8 , який діяв за попереднім зговором з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинив розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_17 та ОСОБА_14
ОСОБА_11 , діючи за попереднім зговором з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на розбійний напад з метою заволодіння грошима, умисного вбивства третьої особи - ОСОБА_15 з корисливих мотивів, з метою приховати розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_17 і ОСОБА_14 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій, передбачаючи: їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, витяг із-за поясу мисливський ніж, який взяв з собою для вчинення злочинів і умисно наніс вказаним ножем численні удари в область грудної клітки і живота ОСОБА_15 . Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_15 помер на місці злочину.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 564 від 24.07.1996 року потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження:
а) численних колото-різаних проникаючих пошкоджень грудної клітини і живота з пошкодженням серця, печінки;
б) пошкодження в виді численних крововиливів і синців в області обличчя, шиї, тіла, кінцівок.
Смерть потерпілого ОСОБА_15 настала в результаті численних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки і живота з пошкодженням серця, печінки, викликавши гостру крововтрату.
Під час вчинення вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_12 за попереднім зговором з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , по раніше розробленому та узгодженому плану, знаходився на місці вчинення злочинів, чим сприяв їх вчиненню.
Переконавшись, що потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 мертві, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , сховали трупи потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Так, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 сховали труп ОСОБА_14 під кущі, що росли біля узбіччя дороги з правої сторони по направленню в с. Майбородівку, Кременчуцького району.
Потім, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 занесли труп ОСОБА_15 в кукурудзу, яка росла на полі з правого боку, по направленню в с. Майбородівку, Кременчуцького району, де його залишили.
Після цього, ОСОБА_8 переклав труп ОСОБА_17 на пасажирське сидіння, а сам сів за кермо автомобіля БМВ - 318 № GKY 662. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 сіли в автомобіль «Форд Скорпіо», яким керував ОСОБА_12 і поїхали в напрямку с. Писарщина, Кременчуцького району, де сховали труп ОСОБА_13 , після чого на вказаних автомобілях поїхали в Писарщину, Кременчуцького району.
В с. Писарщина Кременчуцького району, біля озера, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_12 діючи за попереднім зговором, по раніше зробленому та узгодженому плану, з метою довести свій злочинний умисел і заволодіння грошима до кінця, почали обшукувати машину БМВ - 318 GKY 662, яка належала потерпілому
ОСОБА_22 результаті обшуку вказаної автомашини, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 під сидінням водія, знайшли 10 000 доларів США, що належали ОСОБА_19 і заволоділи ними. В послідуючому ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 розпорядились ними на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисних вбивствах ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вчинених з корисливих мотивів, двох і більше осіб, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений п.п. «а» і «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960року), кваліфікуючими ознаками якого є :
- умисне вбивство з корисливих мотивів;
- умисне вбивство двох або більше осіб.
Своїми умисними діями, які виразилися у нападі на ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою заволодіння індивідуальним майном цих громадян, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), кваліфікуючими ознаками якого є:
- розбій, вчинений за попереднім зговором групою осіб;
- розбій, поєднаний з спричиненням смерті потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Крім того, 25 липня 1996 року, під час огляду місця події, біля трупу ОСОБА_14 , виявлено обріз мисливської рушниці моделі ІЖ - 17 № Н 18416, 16 калібру в розбитому стані. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що даний обріз мисливської рушниці, ОСОБА_8 завчасно підготовив для скоєння злочину та взяв з собою і поклав до спортивної сумки, після чого сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля БМВ - 318 № GKY 662, яким керував ОСОБА_18 і в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_14 та поїхали на місце скоєння злочину.
Згідно висновку балістичної експертизи №409 від 12.08.1996 року «представлений на дослідження предмет є вогнепальною зброєю - обрізом виготовленим із гладкоствольної мисливської куркової рушниці модель ІЖ - 17 №Н НОМЕР_3 , 16 калібру, шляхом вкорочування стволу і ложа.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному носінні, зберіганні та виготовленні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року).
Під час судового розгляду, захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Вирішуючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням передбачених ст.49 КК України строків давності суд піддав системному аналізу положення Кримінального кодексу України (в чинній редакції та в редакції 1960 року) щодо строків притягнення особи до кримінальної відповідальності та щодо дії Кримінального закону в часі, а також врахував Рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 року, конкретні обставини кримінального провадження та данні щодо ухилення ОСОБА_8 від досудового слідства та вчинення ним нового злочину до закінчення зазначених у частинах першій та другій ст.49 КК України строків.
При цьому, врахувавши, що на момент розгляду справи минули строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, а саме 15 років з моменту вчинення нового умисного тяжкого злочину (яким переривалися строки давності за інкриміновані злочини) - суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій апеляційній скарзі прокурор прохає ухвалу суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На думку прокурора, суд, ухвалюючи рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , , не встановив, чи мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , чи містять діяння склад кримінальних правопорушень, чи винен обвинувачений у їх вчиненні, а також не з`ясував думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, прокурор зазначає, що суд, ухвалюючи рішення про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за інкриміновані йому злочини та закривши кримінальне провадження за пунктами «а», «г» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (в ред.1960 р.), не прийняв відповідне рішення за ч.1 ст.263 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Водночас, не заперечувала, що строки давності у даному кримінальному провадженні дійсно закінчились а тому, думка потерпілих з приводу закінчення строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження не могла вплинути на суть судового рішення.
Захисник ОСОБА_7 підтримав свої письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких наголошував на тому, що прокурор не навів передбачені ст.415 КПК України підстави для скасування судового рішення та призначення нового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_8 прохав залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду щодо нього - без змін.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.409 КПК України, є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 415 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а саме: 1) встановлено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Проте, переглядаючи ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги прокурора колегія суддів не встановила передбачених статтями 409, 415 КПК України підстав для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду.

Так, в апеляційній скарзі прокурора фактично йдеться про неповноту судового розгляду, яка, на думку прокурора, є підставою для скасування ухвали та призначення нового судового розгляду. На думку прокурора суд, незважаючи на наявність клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження мав в загальному порядку до кінця провести судовий розгляд кримінального провадження в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, а потім після з`ясування думки потерпілих вирішити по суті клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Однак така правова позиція прокурора не узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону.

Так, згідно вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон встановлює обов`язок суду невідкладно розглянути таке клопотання та прийняти рішення по його суті, що в даному провадженні і вчинив суд першої інстанції, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.
При цьому, як вбачається з позицій сторін кримінального провадження та прокурора, який приймає участь в апеляційному перегляді ухвали - висновки суду щодо закінчення на час розгляду кримінального провадження строків, передбачених ст..49 КК України ніким не оспорюються.
Так, за змістом ст..49 КК України, у разі вчинення особою особливо тяжкого злочину вона звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначеного строку особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, передбаченого ст.93 КК України (в редакції 1960 року), а також щодо злочинів, передбачених ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) та ч.1 ст.263 КК України (в редакції 2001 року) минуло більше п`ятнадцяти років років. При цьому, судом було правильно враховано, що передбачені ст.49 КК України строки погашення судимості зупинялися ухиленням обвинуваченого від досудового розслідування (постанова слідчого від 26.01.2004 року про зупинення на підставі ст.206 ч.1 КПК України виділеної в окреме провадження кримінальної справи № 96610026 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , т.2 а.с.202-204 ) та переривалися вчиненням ОСОБА_8 іншого тяжкого злочину за який він під іншим прізвищем відбув реальне покарання у виді трьох років позбавлення волі (вирок Харківського районного суду м. Києва від 25.09.2001 року, яким « ОСОБА_23 » засуджений за ч.3 ст.140 КК України в редакції 1960 року, т.3 а.с.82-85).
З огляду на вище викладене, на думку колегії суддів, під час розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності суд першої інстанції дотримався вимог ч.4 ст.286 КПК України, а тому доводи прокурора про те, що суд мав продовжувати розгляд кримінального провадження в загальному порядку є неспроможними.
Доводи апелянта про те, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 288 КПК України суд мав з`ясувати думку потерпілих про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є слушними. Водночас, з урахуванням конкретних обставин справи, в тому числі, тривалого часу, який пройшов з вчинення злочину, пасивної поведінки сторони обвинувачення щодо виявлення потерпілих від злочину у цьому кримінальному проваджені та самостійних заходів, які вживались судом для встановлення потерпілих і повідомлення їх про час та місце розгляду справи - колегія суддів вважає, що вирішення судом у відсутності потерпілих питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, зі змісту копій протоколу судового засідання та вироку Апеляційного суду Полтавської області від 21.10.2005 року вбачається, що незважаючи на вжиті заходу для виклику потерпілих, кримінальна справа щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і тоді була розглянута у відсутності потерпілих, які неодноразово, завчасно повідомлялися про час та місце розгляду справи. Також потерпілі не з`являлися й до суду касаційної інстанції, який своєю ухвалою від 02.03.2006 року залишив без змін вище зазначений вирок апеляційного суду (т.4 а.с.1-69).
Отже, наведене прокурором посилання на недотримання судом вимог кримінального процесуального закону щодо з`ясування думки потерпілих про закриття кримінального провадження, на думку колегії суддів, не є істотним та таким, що тягне за собою скасування судового рішення.
Як вбачається зі змісту ухвали, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених пунктами а, г ст.93 та ч.3 ст.142 КК України( в редакції 1960 року), ч.1 ст.263 КК України (в редакції 2001 року), суд у відповідності до вимог ч.2 ст.284 КПК України одночасно вирішив питання щодо закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000072 за обвинуваченням ОСОБА_24 .. При цьому, суд перелічуючи статті Кримінального кодексу за якими обвинувачувався ОСОБА_8 дійсно не зазначив, що закриває кримінальне провадження ще й за ч. 1 ст. 263 КК України. Однак, з огляду на зміст мотивувальної та резолютивної частини ухвали, а також на те, що згідно ст.49 КК України строки давності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України минули значно раніше, ніж за інші інкриміновані ОСОБА_8 злочини, суд цією ж ухвалою звільнив його від кримінальної відповідальності колегія суддів вважає , що ухвала в частині закриття кримінального провадження по всім висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням є чіткою та зрозумілою, а допущена описка не впливає на суть ухваленого судом рішення та не тягне за собою його зміни чи скасування.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України, а зміст ухвали вимогам ст.372 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення під час апеляційного перегляду ухвали суду не встановлено.
Таким чином, переглянувши ухвалу в межах поданої прокурором апеляційної скарги та враховуючи, що апелянтом не наведено передбачених законом підстав для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в даному кримінальному провадженні, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 без - змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4