Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
володільця майна - ОСОБА_6

її представника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора здійснюючого нагляд за додержанням законів при провадженні досудового розслідування ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000034, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, -
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою, слідчим суддею задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_6 та зобов`язано орган досудового розслідування кримінального провадження №0000034 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, повернути ОСОБА_6 вилучений 12.08.2017 року в ході обшуку автомобіль «Nissan Teana», номерний знак НОМЕР_1 .
Задовольняючи скаргу, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що предметом злочинів передбачених ст.ст.305, 307 КК України є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги. ОСОБА_6 є власником автомобіля «Nissan Teana», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується заявою про приєднання до публічного договору №RO00A! від 29.04.2014 року, сертифікатом №AFR567506 виданим ОСОБА_6 на придбання у фінансовий лізинг автомобіля, листом ПАТ Приват Банку щодо відсутності кредитної заборгованості, додатком до договору фінансового лізингу, специфікацією та актом приймання-передачі як додатку до договору фінансового лізингу.
Також слідчий суддя зазначає, що за правилами п.10 ст.170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення речових доказів.
Орган досудового розслідування з клопотанням про арешт вищевказаного майна не звертався, про що слідчий та прокурор вказали при розгляді заяви, речовим доказом майно (автомобіль) не визнано. Жодних підстав для законного утримання майна та неповернення його ОСОБА_6 , яка є власником майна, і не є підозрюваною у кримінальному провадженні, не наведено. Також, автомобіль не є предметом злочинів передбачених ст.ст.305, 307 КК України.
У поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі прокурор здійснюючий нагляд за додержанням законів при провадженні досудового розслідування ОСОБА_5 , вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню. Свою позицію мотивує тим, що слідчим суддею при розгляді скарги допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Стверджує, що вилучений 12.08.2017 року за результатами обшуку автомобіль марки «Nissan Teana», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не підпадає під дію ст.167 , ч.2 ст.168 КПК України та не має правового статусу тимчасово вилученого майна. Зазначає, що слідчий ОСОБА_8 не вчинив бездіяльності, що підлягає оскарженню, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Крім того вважає також безпідставними покликання слідчого судді щодо невизнання речовим доказом транспортного засобу - автомобіля марки «Nissan Teana», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль використовувався ОСОБА_9 в якості знаряддя вчинення інкримінованого йому умисного, особливо тяжкого злочину, що зокрема зазначено в ухвалі слідчого судді від 03.08.2017 року якою надано дозвіл на проведення обшуку Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову якою відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення володільця майна - ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді і залишення її без зміни, а апеляційної скарги прокурора без розгляду, скільки дана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, дослідивши ухвалу слідчого судді й обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися, зокрема, вимог Конституції України та цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.6 ст.9 КПК України, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

За змістом параграфу 2 глави 3 КПК України прокурор, є стороною обвинувачення та здійснює свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора може бути розглянута судом апеляційної інстанції. Відтак, вимоги володільця майна та його представника про закриття даного провадження, оскільки, на їх думку, дана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню, є необґрунтованими.

Розглянувши апеляційну скаргу по суті, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000034 за ч.2 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, відшукання знаряддя кримінального правопорушення та майна, яке здобуте у результаті його вчинення та зупинення протиправної діяльності, згідно із вимогами ст.234 КПК України, слідчим суддею Рівненського міського суду ОСОБА_10 03.08.2017 року винесено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку у автомобілі марки «Nissan Teana», з державним номерним знаком НОМЕР_1 . При цьому, у резолютивній частині ухвали слідчим суддею зазначено перелік майна, що підлягає відшукуванню, та надано дозвіл на вилучення такого майна, серед якого вказано і сам транспортний засіб. На виконання ухвали слідчого судді, слідчим ОСОБА_8 проведено обшук зазначеного автомобіля. Згідно протоколу обшуку від 12 серпня 2017 року спірний автомобіль оформлений як речовий доказ, вилучений та переданий на відповідальне зберігання (а.п.8-10).

В рамках провадження представник законного володільця майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з скаргою про повернення вилученого у ході обшуку належного ОСОБА_6 автомобіля «Nissan Teana», з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Слідчий суддя, задовольнив подану представником володільця майна скаргу, мотивувавши прийняте рішення тим, що слідчим та прокурором не наведено підстав для законного утримання вилученого у ході обшуку автомобіля, належного ОСОБА_6 , яка є власником майна і не є підозрюваною у кримінальному провадженні. Також зазначено, що автомобіль не є предметом злочину передбаченого ст.ст.305, 307 КК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.

В скарзі ОСОБА_7 , який звертається в інтересах ОСОБА_6 , оскаржуються дії слідчого щодо неповернення ОСОБА_6 тимчасово вилученого у ході обшуку майна автомобіля. Скаржник зазначає, що ухвалою про обшук надано дозвіл на вилучення автомобіля, однак а подальшому арешт на автомобіль не накладався, він належить ОСОБА_6 та відношення до кримінального провадження не має.

Між тим, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті злочинним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, виходячи із вимог ст.236 КПК України - якщо в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку конкретно зазначено предмети, які мають бути вилучені, то факт їх вилучення відображається у протоколі обшуку і вони докладно описуються. Якщо в процесі обшуку вилучаються також і інші предмети, які не були зазначені в ухвалі слідчого судді, то вони набувають статусу тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Nissan Teana» з державним номерним знаком НОМЕР_1 був вилучений у ході обшуку 12.08.2017 року, статус тимчасово вилученого майна не набув.

Враховуючи наведене, покликання представника володільця майна у скарзі щодо відсутності підстав для законного утримання майна та неповернення його ОСОБА_6 свого підтвердження у ході апеляційного розгляду не знайшли, а тому ухвала слідчого судді про повернення вилученого майна володільцю не може бути чинною та підлягає скасуванню.

Стороною обвинувачення, на думку колегії суддів, наведено достатні підстави для відмови у поверненні ОСОБА_6 вилученого у ході обшуку автомобіля. Зокрема, знайшов своє підтвердження факт використовування вказаного автомобіля ОСОБА_9 в якості знаряддя вчинення інкримінованого йому умисного, особливо тяжкого злочину. (ч.3 ст.307 КК України)

На підставі всього вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні скарги представника володільця майна щодо повернення вилученого у ході обшуку автомобіля слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.167, 169, 303, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні скарги представника володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення їй вилученого у ході обшуку автомобіля марки «Nissan Teana», з державним номерним знаком НОМЕР_1 .
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, і набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

__________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .