Провадження № 11-кп/780/1285/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.12.2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами, поданими обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, за наступних обставин.

10 вересня 2016 року, приблизно о 07 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи неподалік території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, через незачинену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння за вищевказаною адресою, де з подвір`я будинку повторно таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «Skyland», після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 3510 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, ухвалений відносно нього, скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому злочину. Обґрунтовуючи свої вимоги, обвинувачений вказує на допущення судом першої інстанції невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка вплинула на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та вирішення питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_6 . Зокрема, на переконання апелянта, під час судового розгляду було встановлено відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, однак судом першої інстанції було безпідставно ухвалено обвинувальний вирок. Вказане, на думку апелянта, також свідчить і про допущення судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Також, апеляційну скаргу на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , подав захисник обвинуваченого, в якій просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Підставою для скасування судового рішення захисник зазначає невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує про те, що під час судового розгляду не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 , а також вичерпані можливості їх отримати. Зокрема, апелянт посилається на невстановлення часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що єдиний доказ, з посиланням на який ці обставини повинні бути встановлені, а саме запис відео з камери відеоспостереження, розташованої на подвір`ї будинку, звідки зник велосипед, - не був безпосередньо досліджений судом першої інстанції. Також, апелянт вказує про те, що в порушення вимог ч.4 ст.290 КПК України, слідчим не було надано доступ до вказаного відеозапису обвинуваченому ОСОБА_6 з посиланням на відсутність технічних можливостей. Апелянт наголошує на тому, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 визнана судом доведеною з огляду лише на показання свідка ОСОБА_10 , яка впізнала обвинуваченого по светру на відеозаписі, а також показання свідка ОСОБА_11 , яка також повідомила про те, що впізнала ОСОБА_6 по светру, який був одягнутий на чоловіку на відео, яке вона переглядала в соціальних мережах, та ніби то на Кругляку в момент затримання. Крім того, апелянт зазначає про фактичне невстановлення судом викраденого майна, так як у вироку суду вказано про викрадення дорослого дорожнього жіночого велосипеду, а свідок ОСОБА_10 вказувала про викрадення гірського велосипелу дитячої вікової категорії. Таким чином, на переконання захисника, під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_12 , не було досліджено достатньої кількості доказів, які б давали можливість зробити однозначний висновок та прийняти рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора, який заперечив проти поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, висновком експерта та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, в ході судового розгляду судом першої інстанції свідок ОСОБА_10 надала показання про те, що після крадіжки велосипеда її свекра 10 вересня 2016 року з подвір`я будинку АДРЕСА_3 , вона розмістила в соціальних мережах відео з камер відеонагляду, на якому зафіксовано чоловіка, який на викраденому велосипеді покинув подвір`я. Після цього, за показаннями свідка, їй зателефонувала знайома ОСОБА_11 та повідомила, що на вулиці побачила чоловіка, який викрав велосипед. Прибувши на місце виявлення цього чоловіка, вона помітила, що він одягнутий у той же одяг, в якому був зафіксований камерами відеоспостереження під час крадіжки велосипеда, після чого свідок викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду судом першої інстанції надала показання про те, що через деякий час після розміщення ОСОБА_10 у соціальній мережі відео, на якому був зафіксований чоловік, що викрав велосипед її свекра, свідок на вулиці побачила невідомого чоловіка, в якому впізнала крадія, оскільки він був у тому ж одязі, що й на відео, після чого одразу зателефонувала ОСОБА_10 .

З фактичих даних, зафіксованих у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 вересня 2016 року видно, що свідок ОСОБА_10 під час зазначеної слідчої дії серед наданих їй фото, на фото під номером 2 (на якому зображений ОСОБА_6 ), впізнала чоловіка, який 10 вересня 2016 року викрав велосипед з подвір`я будинку АДРЕСА_3 (а.с. 72-75).

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 20 вересня 2016 року, вартість велосипеда марки Skyland станом на 10 вересня 2016 року складає 3510 гривень (а.с. 83).

Таким чином, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно дана оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непричетності до крадіжки велосипеда та визнано дані показання способом захисту обвинуваченого, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо відсутості доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, згідно із ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Органом досудового розслідування, з чим погодився і суд першої інстанції, дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто за ч.3 ст.185 КК України.

Однак, колегія суддів вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 неправильною у зв`язку з наступним.

Під сховищем в розумінні ч.3 ст.185 КК України слід вважати частину території, відведену для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яка обладнана огорожею або технічними засобами чи забезпечена іншою охороною.

Як видно з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 вчинив крадіжку велосипеда з подвір`я будинку, обладнаного огорожею. Однак, подвір`я будинку спеціально не пристосоване для зберігання матеріальних цінностей, а наявність огорожі визначає перш за все межі конкретного домоволодіння, а тому не є сховищем в розумінні ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, змінивши вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_6 , на підставі п.2 ч.1 ст.408 КПК України.

У зв`язку зі зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування частини статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає правильним пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Також, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Голосіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, при цьому, відповідно до оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, 10 вересня 2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку Голосіївського районного суду Київської області від 26 грудня 2016 року, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо застосування вимог ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 . Однак, у зв`язку з перекваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів вважає правильним пом`якшити покарання ОСОБА_6 , призначене йому судом першої інстанції за сукупністю злочинів, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ч.4 ст.70 КК України.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України та ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_6 , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосованого до нього попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 04 жовтня 2016 року по 21 грудня 2017 року включно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4