Справа № 188/1202/16-к
Провадження № 1-кп/188/9/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000656 від 09.08.2015 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженоого, освіта середня, навчається у ДПТНЗ «Межівське професійно-технічне училище», зареєстрованого за адресою місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , фізично та психічно здорового, із достатнім рівнем розвитку, який виховується у повній родині, мати-домогосподарка, батько працює; житлово-побутові умови проживання задовільні; у вчиненні крадіжки свою вину визнає, у вчиненні розбійного нападу свою вину не визнає, дорослих підбурювачів у вчиненні даних кримінальних правопорушень немає, раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2015 року приблизно о 17.20 годині неповнолітній ОСОБА_3 , діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, разом із малолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не досягли віку кримінальної відповідальності і до яких ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року застосовані примусові заходи виховного характеру, перелізши через залізобетонний паркан, проникли на територію Товариства з обмеженою відповідальність «Альянс-3», розташовану по вулиці Червона, 80 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Після чого, ОСОБА_3 разом із малолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не досягли віку кримінальної відповідальності, з причепу легкового автомобіля без державного номерного знаку, належного ОСОБА_10 , таємно викрав чоловічі футболки в кількості двадцяти штук вартістю 199,20 гривень за одну на загальну суму 3984 гривні, які належать ОСОБА_10 , чим потерпілій завдав майнову шкоду у вказаному розмірі.

15 вересня 2015 року приблизно о 19.30 годині неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Кірова в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області в районі перехрестя з вулицею Червона, побачив, як мимо нього на велосипеді по вулиці Кірова у напрямку вулиці Піонерська на велосипеді рухався ОСОБА_11 .

У ОСОБА_3 виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій) з корисливих мотивів.

Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_11 з корисливих мотивів, наздогнав його навпроти території олійниці по вулиці Кірова на відстані приблизно 10-15 м від перехрестя вулиць Червона і Кірова смт. Петропавлівка, де ОСОБА_3 вдарив ногою по задньому колесу велосипеда ОСОБА_11 , який рухався, від чого ОСОБА_11 впав на землю разом із велосипедом. ОСОБА_3 , застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 , умисно з силою завдав ОСОБА_11 не менше 4-х ударів ногами в область обличчя, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої щелепи Ле Фор 2, переломів носових кісток, двохстороннього гемосинуситу, закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку першого ступеня; гематом на шкіряних покровах обличчя та голови, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, після чого заволодів, діставши з кишені ОСОБА_11 , належним йому мобільним телефоном марки «Флай», вартістю 583,33 гривень з сім карткою МТС вартістю 10 гривень, та сім карткою «Київстар Джі Ес Ем», вартістю 10 гривень, на рахунку яких грошових коштів не було, спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду в загальному розмірі 600,33 гривень, і зник з місця пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, і пояснив, що 07.08.2015 року приблизно о 17.30 годині він разом із малолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою викрадення чужого майна з корисливих мотивів перелізли через залізобетонний паркан, проникли на територію Товариства з обмеженою відповідальність «Альянс-3», розташовану по вулиці Червона, 80 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, і з причепу легкового автомобіля таємно викрали чоловічі футболки в кількості 20 штук.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 187 КК України не визнав, та показав суду, що не вчиняв ніяких дій за обставин, викладених у обвинувальному акті, бо 15 вересня 2015 року ввечері, в тому числі і о 19.30 годині, гуляв біля автостанції, розташованої на вулиці Жовтнева в смт. Петропавлівка, а на вулиці Кірова не був. Однак він підтвердив факт проведення у нього вдома обшуку, під час якого були вилучені його особисті речі, проте не зміг пояснити суду, звідки на цих речах, а саме на штанях з`явилась кров потерпілого ОСОБА_11 , а також не зміг пояснити суду, звідки йому були відомі дрібні подробиці вчиненого злочину ще до допиту у кримінальному провадженні самого потерпілого, і звідки у його товариша ОСОБА_7 , з яким він 07 серпня 2015 року викрав футболки, належні ОСОБА_10 , взялася сім-карта з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив в судовому засіданні, що 15.09.2015 року ввечері він їхав із роботи додому на велосипеді. Його наздогнав молодий хлопець, який палицею вдарив по колесу велосипеда, від чого останній впав. Після чого, нападник наніс потерпілому не менше двох ударів палицею в область обличчя, від чого потерпілий втратив свідомість. Під час нападу нападник був один. Після чого потерпілий чув, що в нього з карману дістали його мобільний телефон. При цьому біля нього було дві особи. Із почутої розмови потерпілий зрозумів, що його хотіли вбити, аби він не зміг згодом впізнати нападників у обличчя. Через поганий зір останній не роздивився обличчя нападника, проте зазначив, що останній був високого зросту, худорлявої статури. Із зовнішнього вигляду потерпілий стверджує, що нападником була неповнолітня особа.

Також потерпілий пояснив суду, що палка, якою йому наносив удари нападник, ймовірно була частиною віконної рами із занедбаного будинку, який розташований неподалік від місця нападу.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що кожен день працює та не може повною мірою слідкувати за поведінкою свого сина та контролювати його. Про скоєні ним злочини вона дізналась від працівників міліції, у жодному із інкримінованих злочинів її син їй особисто не зізнавався. Також остання пояснила суду, що не згодна із протоколом обшуку, під час якого було вилучено одяг її сина. Вона визнала, що особисто підписувала цей протокол, проте стверджує, що не знайомилася з його змістом.

Свідчення ОСОБА_6 в цій частині були спростовані понятими, які приймали участь у зазначеній слідчій дії.

Свідок ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснили, що були присутніми в якості понятих під час проведення обшуку за місцем проживання родини ОСОБА_15 . Перед проведенням обшуку було оголошено ухвалу про проведення обшуку. З дозволу матері ОСОБА_3 увійшли у домоволодіння. Батька вдома не було. Слідча шукала одяг, у якому був одягнутий ОСОБА_3 у момент скоєння злочину та мобільний телефон потерпілого.

Свідки пояснили, що мобільний телефон під час обшуку не знайшли. Вилучили одяг ОСОБА_3 , а саме: штани чорні з полосою, сіра футболка та кросівки. Мати показувала, де саме перебувала шухлядка, в якій зберігався одяг ОСОБА_3 . Із зазначеної шухлядки слідчий діставала одяг та запитувала у матері, в яких речах був одягнутий її син. Мати підтвердила, в яких саме, після чого речі були поміщені у спеціальні пакети, які були запаковані, та на цих пакетах поняті поставили свої підписи.

Також, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначили, що особисто читали та підписували протокол обшуку, та впевнені, що відомості зазначені у вказаному протоколі, повністю відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_7 розповів, як він разом із ОСОБА_3 та малолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які як і цей свідок, не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, із причепу легкового автомобіля на території ринку смт. Петропавлівка скоїли крадіжку чоловічих футболок. Окрім того, свідок показав суду, що 15.09.2015 року ввечері вони разом із ОСОБА_3 гуляли біля автостанції. Після чого роз`їхались по домам. Злочинів у цей день не вчиняли та про розбійний напад на потерпілого ОСОБА_12 йому нічого не відомо. Звідки в нього взялась сім-картка із мобільного телефону потерпілого свідок пояснити не зміг.

Його свідчення в цій частині спростовуються свідченнями, які надала суду свідок ОСОБА_16 , яка пояснила, що 16.09.2015 року у післяобідній час перед

нею йшов ОСОБА_17 , якого вона знає, як односельця. Вона побачила, що ОСОБА_17 викинув сім-картку, яка впала на краю дороги. Свідок її підняла, це бачила її мати. Вона вставила цю картку у свій телефон. Після цього на цю картку хтось дзвонив та запитував: «Хто це?». Свідок ОСОБА_16 злякалась та викинула сім-картку. Також свідок додала, що карта перебувала у неї нетривалий час.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім його зізнання у вчиненні крадіжки футболок, по цьому епізоду підтверджується також письмовими доказами, які були вивчені під час судового засідання: протоколом огляду місця події, з якого вбачається, що причеп, належний ОСОБА_10 , з якого неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 таємно викрали 20 штук чоловічих футболок, стояв на території ринку товариства з обмеженою відповідальність «Альянс-3» по вул. Червона,80 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області за парканом з залізобетонних плит (т.1, а.с.19-22), протоколами оглядів викрадених футболок, які зберігалися вдома у неповнолітніх ОСОБА_3 (т.1, а.с.31-32), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т.1, а.с.34-36) та були видані органу досудового розслідування їх законними представниками ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , речовими доказами у вигляді вилучених футболок (т.1, а.с.54-55); відеозаписом з камер спостереження товариства з обмеженою відповідальність «Альянс-3» (т.1, а.с.59-60), висновком судової товарознавчої експертизи вартості викрадених футболок, яка становить 199,20 гривень за одну штуку (т.1, а.с.45-48).

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , по епізоду розбійного нападу підтверджується також письмовими доказами, які були вивчені під час судового засідання: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_20 про те, що 16.09.2015 року приблизно о 20.10 годині на перехресті вулиць Кірова та Червона смт. Петропавлівка побили її батька ОСОБА_11 , після чого викрали в нього мобільний телефон і ключі (т.1, а.с.56); довідками комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня» про надходження до цього закладу на лікування 15.09.2015 року ОСОБА_11 з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І ступеню, перелом верхньої щелепи Лефор ІІ, перелом кісток носа (т.1, а.с.58); протоколом огляду місця події перехрестя вулиць Кірова та Червона смт. Петропавлівка, де на землі виявлено слід, схожий на слід від удару педалі велосипеда (т.1, а.с.59-61); протоколом огляду картонної коробки з документами на мобільний телефон марки «Флай», належний потерпілому ОСОБА_11 (т.1, а.с.71-73); протоколом огляду мобільного телефону марки «Флай», належного потерпілому ОСОБА_11 (т.1, а.с.239-240); висновком №70/34-748 від 29.10.2015 року судової товарознавчої експертизи мобільного телефону марки «Флай», належного потерпілому ОСОБА_11 , за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Флай» моделі «TS 111» станом на 15.09.2015 року могла становити 583,3 грн. (т.2, а.с.3-4); довідкою ФОП ОСОБА_21 про те, що станом на 15.09.2015 року вартість стартового пакету МТС складає 10 гривень і стартового пакету «Київстар» складає 10 гривень (т.2, а.с.10); протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого він пояснив і показав на місці події, де і як 15.09.2015 року приблизно о 19.30 годині у той час, коли він рухався з роботи на велосипеді по вулиці Кірова в смт.Петропавлівка в напрямку від вулиці Червона до вулиці Піонерська, його стали наздоганяти в попутному напрямку двоє осіб, як йому здалося, шкільного віку, один нижчий, другий вищий зростом, які зіштовхнули його з велосипеду, а саме він відчув удар у заднє колесо велосипеду і потім впав на землю, а ті хлопці стали бити його, як йому здалося, ногами, кількість ударів не пам`ятає, і він відчув, як обшукують його кишені, звідки забрали телефон та зв`язку ключів, після чого нападники втекли, він підняв велосипед і пішов додому, обличчя в нього було в крові від тілесних ушкоджень (т.2, а.с.181-182); висновками судово-медичної експертизи № 145 від 22.10.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи № 146 від 23.10.2015 року потерпілого ОСОБА_11 , за яким у потерпілого виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої щелепи Ле Фор 2, переломів носових кісток, двохстороннього гемосинуситу, закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку першого ступеня; гематом на шкіряних покровах обличчя та голови, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, і могли утворитися від дії чи при ударах об тупі тверді предмети, в термін, вказаний в матеріалах досудового розслідування, медичних документах та потерпілим, тобто 15.09.2015 року (т.1, а.с.77-78, 82); протоколом обшуку 22.09.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 і його законного представника ОСОБА_6 помешкання, в якому він проживає разом з батьками, у ході якого виявлено та вилучено штани спортивні підліткові чорного кольору, кросівки світлого кольору, футболку сірого кольору, в які імовірно був одягнутий ОСОБА_3 15.09.2015 року (т.1, а.с.136-137); висновком №455к від 24.09.2015 року судово-медичної імунологічної експертизи зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , за яким кров останнього належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.150); висновком №456к від 24.09.2015 року судово-медичної імунологічної експертизи зразка крові обвинуваченого ОСОБА_3 , за яким кров останнього належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.с.157); висновком №1551 від 29.09.2015 року судово-медичної імунологічної експертизи футболки, спортивних штанів та пари кросівок, належних обвинуваченому ОСОБА_3 , за яким на футболці та спортивних штанях встановлена наявність крові людини, виявлений антиген Н; одержані результати не виключають походження крові в цих слідах як від однієї особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, так і від осіб, крові яких властивий виявлений антиген Н; в разі походження крові в слідах на футболці та спортивних штанях від однієї особи, вона могла походити як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від кожного з них, а саме: від самого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_11 або ОСОБА_7 , бо виявлений антиген Н являється групо специфічним антигеном для їх крові (т.1, а.с. 173-176); висновком №393 від 13.10.2015 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи слідів крові на футболці та спортивних штанях, належних обвинуваченому ОСОБА_3 , за яким ДНК крові на штанях ОСОБА_3 походить від потерпілого ОСОБА_11 з імовірністю не менше 99, 99% (т.1, а.с. 205-209).

З висновків судово-медичних експертиз №1551 від 29.09.2015 року та №393 від 13.10.2015 року вбачається, що досліджувалися саме ті спортивні штани чорного кольору, які були вилучені під час обшуку 22.09.2015 року в помешканні, де проживає обвинувачений ОСОБА_3 , і належать йому, про що вказали під час обшуку він сам і його законний представник мати ОСОБА_6 , що спростовує доводи захисту про підміну штанів.

Захистом не надано доказів тверджень обвинуваченого, що він 15.09.2015 року ввечері, в тому числі і о 19.30 годині, гуляв біля автостанції, розташованої на вулиці Жовтнева в смт. Петропавлівка, а на вулиці Кірова не був. Ці твердження спростовані дослідженими судом доказами, адже обвинувачений не зміг пояснити, яким чином на штани, в яких він гуляв 15.09.2015 року, потрапила кров потерпілого ОСОБА_11 та звідки у його товариша ОСОБА_7 опинилася сім-карта з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 , яку ОСОБА_7 16.09.2015 року викинув і яку підібрала свідок ОСОБА_16 , вставила до свого телефону і деякий час користувалася нею, про що свідок дала покази суду. Суд також враховує, що помешкання, в якому постійно проживає обвинувачений зі своїми батьками, розташоване на вулиці Кірова.

Суд на підставі статей 86-87, 89 КПК України визнає недопустимим доказом протокол допиту на досудовому слідстві 18.09.2015 року в якості свідка ОСОБА_3 з відеозаписом цього допиту (т.1, а.с.107-108), факт якого підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_18 , які були присутні при цьому допиті, під час якого обвинувачений зізнавався у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_11 і детально описував обставини вчинення цього кримінального правопорушення, оскільки ці докази отримані з порушенням п.1 ч.2 ст.52 КПК щодо обов`язкової участі захисника у проведенні цієї слідчої дії та п.1 ч.3 ст.87 КПК України як показання свідка, який надалі був визнаний обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у п.57 рішення від 19 лютого 2009 року у справі "Шабельник проти України" (Заява № 16404/03) зазначав, що з першого допиту заявника стало очевидним, що його показання були не просто показаннями свідка злочину, а фактично зізнанням у його вчиненні. З того моменту, коли заявник уперше зробив зізнання, вже не можна було стверджувати про відсутність у слідчого підозри щодо причетності заявника до злочину.

Також суд визнає недопустимим доказом зроблений на підставі відеозапису допиту ОСОБА_3 на досудовому слідстві 18.09.2015 року в якості свідка висновок судової психологічної експертизи комунікативної діяльності обвинуваченого ОСОБА_3 №32/14.1/141 від 15.06.2017 року, в дослідницькій частині якого судовий експерт зазначає, що у наданих на дослідження відеофайлах ОСОБА_3 , повідомляючи інформацію щодо своїх дій та дій інших, які передували події та після того, як подія відбулася, достатньо конкретно та логічно описує події, показує своє знання відносно подій, що відбулися, достатньо адекватно реагує на питання, які йому задає слідчий, що у сукупності може вказувати на психологічні ознаки достовірності показань продуктивної мовної діяльності підекспертного (т.3, а.с.168-187).

Не зважаючи на ці два недопустимих докази, на підставі аналізу належних та допустимих доказів у їх сукупності суд поза розумним сумнівом вважає їх достатніми для того, щоб визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 3ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище;

ч. 1 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій).

Суд визнає ОСОБА_3 таким, що підлягає кримінальному покаранню за вказані кримінальні правопорушення.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обставиною, передбаченою п.3 ч.1 ст. 66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою п.6 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку, якими є потерпілий ОСОБА_11 , 1949 року народження.

У відповідності зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, відносяться до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 є неповнолітнім (т.2,ас.56), раніше не судимий (т.2,а.с.57), за місцем проживання характеризується посередньо(т.2,а.с.58), задовільно характеризується за місцем навчання (т.2,а.с.59) , на обліку у нарколога і психіатра не перебуває (т.2,а.с.63,64), на обліку в службі у справах дітей (т.2, а.с.62) та службі молодіжної превенції (т.2, а.с.66) не перебуває, його сім`я не перебуває на обліку в Петропавлівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (т.2, а.с.60).

Суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у межах, визначених санкціями ч. 3 статті 185 КК України та ч. 1 ст. 187 КК України, визначивни остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , пом`якшючу покарання обставину, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з ч.3 ст. 33 Цивільного кодексу (далі ЦК) України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (ч.2).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений не визнав, цивільний позивач на судові дебати не з`явився, позов не підтримав, клопотання про розгляд позову за його відсутності до суду не подав, тому на підставі ч.1 ст.326 КПК України суд залишає цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 без розгляду.

Суд бере до уваги, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, вчиненним неповнолітніми (малолітніми), був задоволений в повному обсязі з батьків неповнолітніх (малолітніх) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року про застосування примусових заходів виховного характеру, якою стягнуто солідарно з ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 на користь потерпілої ОСОБА_10 відшкодування шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, в розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) 00 копійок.

Речові докази - футболки в кількості чотирьох штук, що належать потерпілій ОСОБА_10 і зберігаються у неї згідно з розпискою (т.1, а.с.45), слід залишити їй.

Речові докази одяг ОСОБА_3 , а саме: штани спортивні, футболка та кросівки, які згідно з довідкою слідчого (т.1, а.с.213) зберігаються у камері зберігання речових доказів Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, слід повернути власнику ОСОБА_3 .

Речові докази одяг ОСОБА_7 , а саме: штани джинсові, футболку, куртку джинсову та кросівки, які згідно з довідкою слідчого (т.1, а.с. 213), зберігаються у камері зберігання речових доказів Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, слід повернути власнику ОСОБА_7 .

Речові докази один оптичний диск DVD-R об`ємом 4,7 ГБ, три оптичних диски СD-R об`ємом по 700 Мб кожен, які долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000656 (т.1, а.с.48, а.с.225; т.2, а.с.28, 34), слід залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Fly TS 111», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ 3: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_11 , що є його власником (т. 2, а.с.44), слід залишити йому.

Згідно з довідками експертної установи витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчих експертиз №70/34-748 та №70/34-749 складають по 245,52 гривень (т.2, а.с.2; т.1, а.с.38), всього 491,04 грн.

Зазначені процесуальні витрати необхідно відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути на користь держави з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири років.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.2 ст.76 КК України додатково покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілих;

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.

Речові докази - футболки в кількості чотирьох штук, що належать потерпілій ОСОБА_10 і зберігаються у неї, залишити їй.

Речові докази одяг ОСОБА_3 , а саме: штани спортивні, футболка та кросівки, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути власнику ОСОБА_3 .

Речові докази одяг ОСОБА_7 , а саме: штани джинсові, футболку, куртку джинсову та кросівки, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути власнику ОСОБА_7 .

Речові докази один оптичний диск DVD-R об`ємом 4,7 Гб та три оптичних диски СD-R об`ємом по 700 Мб кожен, які долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000656, залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Fly TS 111», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , ІМЕІ 3: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_11 , що є його власником, залишити йому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1