УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 787/49/18
провадження № 51-5109ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2017 року надано дозвіл на проведення щодо ОСОБА_4 негласних слідчих (розшукових) дій, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу без розкриття змісту повідомлень, що передаються.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 оскаржила його до апеляційного суду.
Суддя Апеляційного суду Рівненської області ухвалою від 13 березня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на положення Кримінального процесуального кодексу України та норми Конституції України, вважає, що ухвалу судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.
Частиною 3 вказаної норми процесуального закону встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не визначені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з долученої копії ухвали судді апеляційного суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді апеляційного суду, яку постановлено в порядку, визначеному главою 21 КПК «Негласні слідчі (розшукові) дій», тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено положеннями КПК, зокрема ст. 309.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 .
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на справедливий суд передбачене статтею 6 Конвенції, не встановлює вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди.
В тій державі, де такі суди створені, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).
В рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 8 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (у даному випадку кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
З огляду на викладене Верховний Суд відзначає, що відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачене процесуальним законом, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про зазначає захисник ОСОБА_5 в своїй касаційній скарзі.
Також, посилання захисника на ухвалу Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №243/6674/17-к Верховний Суд вважає не обґрунтованими.
Ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2018 року постановлена у справі, яка стосується відмови апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді місцевого суду про призначення комплексної позапланової перевірки. Тобто в цій справі йдеться про можливість апеляційного оскарження ухвалених слідчим суддею рішень, які не передбачені нормами КПК, тоді як оскаржувана захисником ОСОБА_5 ухвала апеляційного суду від 13 березня 2018 року постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, яка постановлена в порядку, визначеному главою 21 КПК «Негласні слідчі (розшукові) дій».
Крім того, слід зауважити й на те, що ухвала Верховного Суду від 06 березня 2018 року, є процедурним рішенням, а не рішенням, яким завершено касаційний розгляд, оскільки цим рішенням справу №243/6674/17-к передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3