Справа №588/1683/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/24/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/1683/17 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки вилучення речей у ОСОБА_9 відбувалося без його фактичного затримання в порядку ст.ст.207-208 КПК України, ухвали слідчого судді на право проведення обшуку чи огляду особистих речей останнього були відсутні і відбирання зразків з речей мало б відбуватися в порядку ч.2 ст.245 КПК України.

13.12.2017 до Тростянецького районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим із начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури, звернувся заступник начальника СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 12.12.2017 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 здійснили крадіжку 300 л дизельного пального з поїзда, що знаходився на залізничній колії поблизу ст. Смородино м. Тростянець. 13.12.2017 прокурором була винесена постанова про відібрання зразків для експертизи, оскільки одяг, у якому перебував ОСОБА_9 , міг містити сліди кримінального правопорушення, а відбитки слідів пальців рук необхідні були для експертного дослідження.

Оскільки вилучені речі є тимчасово вилученим майном та речовими доказами, тому слідчий з метою їх збереження просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 14.12.2017 вказане вище клопотання слідчого було задоволено та був накладений арешт на зазначене в ньому майно. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що вилучені речі зберегли (чи можуть зберігати) сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як докази кримінального правопорушення та потрібні для проведення експертних досліджень.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Розглянувши клопотання слідчого та наклавши арешт на майно, вилучене під час отримання зразків для експертизи, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що слідчим належним чином було доведено існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені у клопотанні предмети є доказом злочину, і необхідність застосування арешту полягає у проведенні експертних досліджень.

Однак такі висновки слідчої судді, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки наклавши арешт на вказані речі слідчим суддею не було враховано обставин, за яких вони були отримані органом досудового розслідування, не перевірено законність процедури вилучення цих зразків та речей, а також дотримання слідчим встановлених кримінальним процесуальним законом вимог для проведення відповідних слідчих дій.

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання слідча суддя не в повній мірі дотрималася вимог ст.ст.170-173 КПК України, не достатньо з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та їх необхідність для проведення експертних досліджень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Тростянецьким ВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до ЄРДР за ч.2 ст.185 КК України за фактом крадіжки з потягу 300 л дизельного пального, вчиненої 12.12.2017 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 на залізничній колії поблизу ст. Смородино в м. Тростянець.

На підставі постанови начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 від 13.12.2017 про відібрання зразків для експертизи в цей день у ОСОБА_9 були вилучені зразки слідів пальців рук, дві куртки, штани, пара взуття темного кольору, про що був складений відповідний протокол слідчої дії.

При винесенні своєї постанови прокурор послався на ст.ст.241 і 245 КПК України як на правову підставу для тимчасового вилучення вказаних вище речей, хоча зразки слідів пальців рук не є біологічними зразками у розумінні ст.245 КПК України, так як зразки це об`єкти, які відображають властивості або особливості людини, як зразки можуть бути отримані: фрагменти волосся з різних частин тіла, частки епідермісу, кров, сперма, потожирова речовина, слина, експериментальні відбитки зубів тощо.

Крім того, по своїй суті дані зразки не належать ОСОБА_9 на праві приватної власності, а тому накладення на них арешту шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування ними не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Порядок тимчасового вилучення майна визначений ст.168 КПК України, зокрема ч.ч.1-3 цієї норми закону передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст.ст.207 і 208 цього Кодексу; тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду; слідчий під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язаний скласти відповідний протокол.

Вилучені у ОСОБА_9 дві куртки, штани, пара взуття темного кольору на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для експертизи також не є зразками з речей, про які йдеться мова у ч.2 ст.245 КПК України, а є особистими речами останнього, що належать йому на праві приватної власності, а тимчасове вилучення цих речей у особи можливе лише у разі здійснення її обшуку під час затримання уповноваженою службовою особою або ж під час огляду чи обшуку у визначених законом випадках.

Вказані обставини не були належним чином досліджені та перевірені слідчим суддею, що вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого ним рішення.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст.ст.113, 170-173 і 214 КПК України, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустила істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого рішення слідчого судді не можна вважати законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що працівниками поліції було допущено незаконне утримання ОСОБА_9 у відділенні поліції, то колегія суддів зазначає, що в рамках даного кримінального провадження перевіряється обґрунтованість накладеного слідчим суддею арешту, а тому колегія суддів позбавлення можливості здійснювати перевірку вказаних обставин.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні його клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року щодо накладення арешту на майно, вилучене 13.12.2017 у ОСОБА_12 скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_13 про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4