Справа № 446/963/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1171/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Добротвір, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого, останній раз: 25 жовтня 2009 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 70 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 23 березня 2017 року.

Постановлено у строк покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22 червня 2017 року один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 22 березня 2016 року, в період з 12:30 год. по 13:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в адмінбудинку, де розміщене приміщення приймального кабінету голови Дернівської сільської ради, що розташоване в с. Сапіжанка, по вул. В.Великого, 92, Кам`янка-Бузького району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю вчинив хуліганські дії, маючи сокиру та ніж, чим міг створити реальну загрозу життю та здоров`ю сільського голови ОСОБА_9 та зупиненні службової діяльності працівників сільської ради.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що неоспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в частині безпідставного застосування ст. 69 КК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства та не надав належної оцінки всім обставинам, які мають значення, зокрема для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Звертає увагу на те, що у вироку містяться суперечливі протилежні висновки щодо призначення покарання у межах санкції ч.4 ст. 296 КК України та про призначення покарання нижче межі, встановленої вказаною статтею.

Вважає, що обставини, які судом визнані як такі, що дають підстави для застосування ст. 69 КК України, враховуючи характер, ступінь тяжкості злочину, особу винного, не можна визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено ч.4 ст. 296 КК України.

Акцентує, що вчинений ОСОБА_7 злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, востаннє 23 жовтня 2009 року за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186 КК України до реального позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. Після звільнення із установи відбування покарання 14 грудня 2012 року, маючи непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив аналогічний злочин хуліганські дії із застосуванням предметів (сокири та ножа), заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Покликається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою встановлені ним обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину повторно, рецидив злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно.

Наголошує, що наведені обставини у їх сукупності не свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину, а навпаки про його підвищену суспільну небезпеку.

Вважає, що судом не мотивовано, як наведені ним пом`якшуючі покарання обставини разом з даними про особу ОСОБА_7 , виходячи з індивідуальних особливостей вчинення кримінального правопорушення та категорії посягань на охоронювані права і свободи осіб, істотно знижують ступінь його тяжкості, а також перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення йому покарання нижче від найнижчої межі.

Акцентує, що висновок суду про можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 не можна визнати обґрунтованим, таким, що відповідає встановленим обставинам справи, а вирок в цій частині законним і вмотивованим. Зазначені у вироку обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, визнання вини, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відсутність претензій у потерпілого), слід врахувати при обранні обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст. 296 КК України.

Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Просить вирок Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2017 стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 69 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про її заперечення та залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 296 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 не оспорює доведеність вини та кваліфікацію злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а не згідний із застосуванням ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого і прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому відповідно до ст.ст. 65, 69 КК України покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, належним чином мотивувавши це у вироку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при зарахуванні обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строку попереднього ув`язнення, допущено помилку.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015 р.) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 23 березня 2017 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року до моменту набрання вироком законної сили 26 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_7 без зміни.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2017 року по 26 грудня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4