Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1443/18
Провадження № 1-кс/711/518/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні за № 0000211 від 15.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України про призначення документальної позапланової перевірки,

в с т а н о в и в:

Слідчий в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , внесеним у кримінальному провадженні за № 0000211 від 15.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України про призначення документальної позапланової перевірки з окремих питань, а саме щодо сплати податків з доходів отриманих фізичною особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2006 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що перший заступник начальника Черкаської митниці ДФС ОСОБА_5 за 215 рік задекларував готівкові кошти в сумі 85 тис. доларів США, 30 тис. євро та 300 тис. грн.., хоча за наявною інформацією доходи ОСОБА_5 за 0214-2015 роки склали лише 14004 грн. 99 коп. Вказані обставини вказують на можливе незаконне збагачення ОСОБА_5 .

Також встановлено, що ОСОБА_5 навчався з вересня 2000 року по червень 2005 року в Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича, його трудова діяльність з вересня 2004 року по червень 2005 року на почаді техніка І категорії обчислювального центру Головного управління праці та соціального захисту населення Тернопільської облдерадмінстрації; з листопада 2005 року по грудень 2005 року начальником юридичного відділу Північної регіональної митниці; з грудня 2005 року по липень 2008 року головним спеціалістом-юрисконсультом Північної регіональної митниці; із липня 2008 року по грудень 2008 року головним спеціаліст-юрисконсульт відділу договірної, апеляційної та претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту Державної митної служби України; з липня 2008 року по грудень 2008 року головний спеціаліст-юрисконсульт відділу забезпечення взаємодії з органами законодавчої та виконавчої влади Юридичного департаменту Державної митної служби України; з грудня 2008 року по квітень 2009 року начальником відділу по роботі з особовим складом Чернівецької митниці; з квітня 2009 року по грудень 2009 року головним інспектором відділу кадрової роботи митних органів та центрального апарату Департаменту кадрової роботи Державної митної служби України; з грудня 2010 року по листопад 2010 року заступником начальника митного посту «Ужгород» - начальник відділу митного оформлення № 2 Ужгородської митниці; з листопада 2010 року по грудень 2010 року начальник відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ужгород» Чопської митниці, відповідно до наказу Держмитслужби України від 24.12.2010 № 2441-к припинено перебування на державній службі в митних органах України за порушення Присяги державних службовців відповідно до пункту 6 частини 1 статті ЗО Закону України «Про державну службу»; з грудня 2010 року по листопад 2010 року поновлений на посаді начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Ужгород» Чопської митниці з 27.12.2010, відповідно до наказу Чопської митниці від 20.08.2013 № 439-к звільнений із займаної посади відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України у порядку переведення на роботу в апарат Маньківської районної державної адміністрації; з серпня 2013 року по березень 2014 року головний спеціаліст юридичного відділу апарату Маньківської районної державної адміністрації; з квітня 2015 року по червень 2015 року помічник-консультант народного депутата України ОСОБА_6 апарат Верховної Ради України; у червні 2015 року працював головним спеціалістом відділу персоналу Закарпатської митниці ДФС; з червня 2015 року по квітень 2016 року головним спеціалістом відділу утримання нерухомого майна управління інфраструктури Закарпатської митниці ДФС; з квітня 2016 року по теперішній час перший заступник начальника Черкаської митниці ДФС.

Тобто, ОСОБА_7 за час своєї трудової діяльності працював лише на державній службі та відповідно до отриманих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів із січня 2005 року по червень 2017 року включно, не міг заробити 85 тис. доларів США, 30 тис. євро та 300 тис. гривень за вказаний період.

Під час відібрання у ОСОБА_8 пояснення, щодо отриманих ним зазначених коштів, останній пояснив, що в літку 2005 року, після закінчення університету йому зазначені кошти подарував дід ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До ГУ ДФС у Черкаській області спрямовано запит щодо надання роз`яснення чи повинен був ОСОБА_7 сплачувати відповідні податки чи інші необхідні платежі у разі отримання в подарунок зазначених готівкових коштів, якщо так то в якому розмірі і до якого часу.

На зазначений запит отримано відповідь з якої вбачається, що оподаткування доходів фізичних осіб у 2005 році здійснювалося відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року N 889-ІУ, відповідно до п. 14.1 ст.14 якого (у редакції від 21.04.2005) кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються за правилами, встановленими цим Законом для оподаткування спадщини. Оподаткування доходу, отриманого платником податку внаслідок прийняття ним у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав визначено ст. 13 Закону. Зокрема, об`єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: а) об`єкт нерухомого майна; б) об`єкт рухомого майна, зокрема: предмет антикваріату або витвір мистецтва; природне дорогоцінне каміння чи дорогоцінний метал, прикраса з використанням дорогоцінних металів та/або природного дорогоцінного каміння; будь-який транспортний засіб та приладдя до нього; інші види рухомого майна; в) об`єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об`єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею; г) суми страхового відшкодування (страхових виплат) за страховими договорами, укладеними спадкодавцем, а також суми, що зберігаються на пенсійному рахунку спадкодавця згідно з договором недержавного пенсійного вкладу; д) кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операція з нерухомістю. Оподаткування об`єктів спадщини здійснювалось за наступними ставками. При отриманні спадщини членами сім`ї: а) за нульовою ставкою до: вартості власності, визначеної у підпунктах "а", "б", "д" пункту 13.1 цієї статті, що успадковується іншим членом подружжя спадкодавця; вартості власності, визначеної у підпунктах "а", "б" пункту 13.1 цієї статті, яка успадковується членом сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, що не є одним із подружжя, та другого ступеня споріднення; б) за ставкою, визначеною пунктом 7.2 статті 7 Закону, до: вартості власності, визначеної у підпункті "г" пункту 13.1 цієї статті, у разі успадкування її членом подружжя спадкодавця; суми коштів, яка не перевищує суму, що дорівнює стократному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на початок року, в якому така спадщина успадковується членом сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, що не є членом його подружжя. При отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, - за ставкою податку, визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до будь-якого об`єкта спадщини, крім визначених у підпунктах "а", "б" пункту 13.1 цієї статті, що успадковується членом сім`ї другого ступеня споріднення (п.п. 13.2.2 п. 13.2 ст. 13 Закону) об`єкти спадщини оподатковуються за ставкою податку, визначеною пунктом 7.1 статті 7 Закону (15 відсотків). Згідно із п. 13.4 ст. 13 Закону особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, включається до складу загального річного доходу платника податку і відображається ним у річній податковій декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Подання податкової декларації та сплата податку із зазначеного доходу здійснюються згідно із законодавством. Нотаріус зобов`язаний надіслати інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину податковому органу у строки, встановлені для податкового кварталу. Таким чином, у разі отримання грошових коштів у подарунок від діда влітку 2005 року, платник податків зобов`язаний був до 1 квітня 2006 року подати до податкової інспекції за місцем обліку декларацію про майновий стан і доходи та задекларувати суму отримано подарунку. Поряд з цим, відповідно до п. 719.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (850 гривень), укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Звітним періодом в такому випадку є період, в якому укладено та нотаріально посвідчено такий правочин, про що, як зазначено вище, до податкового органу повинен надіслати інформацію нотаріус, який видав свідоцтво про право на спадщину та/або посвідчив договір дарування. Для встановлення необхідності сплати фізичною особою відповідна податків і зборів при отриманні доходу у вигляді подарунку необхідне встановити, чи мав місце факт отримання подарунку та наявність нотаріально посвідчення такого договору дарування, що засвідчує факт прийняття подарунку обдарованим. Таким чином, визначення необхідності та або повнота сплати платником відповідних податків і зборів при отриманні доходу у вигляді подарунку можливе за результатами проведення позапланової документальної перевірки у контролюючому органі за місцем податкового обліку фізичної особи.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 до податкової інспекції, як фізична особа, декларації про отримання доходу не подавав.

Податковою адресою фізичної особи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є АДРЕСА_1 .

16.01.2018 винесено постанову про призначення позапланової документальної перевірки проведення, якої доручено працівникам ГУ ДФС у Закарпатській області, яку скеровано для виконання, однак з отриманої відповіді вбачається, що документальна позапланова перевірка відповідно до п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України здійснюється у разі, якщо орган ДФС отримав судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до Закону.

А тому, просить винести ухвалу про проведення документальної позапланової перевірки з окремих питань, а саме щодо сплати податків з доходів отриманих фізичною особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2006.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути клопотання за його відсутності на підставі обґрунтування, викладеного у клопотанні та з урахуванням доказів, доданих до нього.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000211, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 368-2 КК України (незаконне збагачення).
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Таким чином, слідчий суддя має вирішувати лише ті питання, які віднесені до його повноважень КПК України і лише у ним передбачений спосіб.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин кримінального правопорушення покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій.
Клопотання слідчого про призначення перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, не відноситься ні до заходів забезпечення кримінального провадження, а ні до слідчих (розшукових) дій.

До того ж положеннями ст.ст. 131,132 КПК України не передбачено такого заходу забезпечення кримінального провадження, як надання дозволу на проведення позапланової перевірки. КПК України також не містить норм, які регламентують можливість звернення слідчого з клопотанням про призначення такої перевірки, порядок його розгляду, обсяг доказування та критерії, за якими слідчий суддя має визначати достатність підстав для надання дозволу на проведення перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавств.

Зазначений принцип кримінального провадження, кореспондується із положеннями ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В своєму клопотанні слідчий посилається на положення ст.78 ПК України та ст. 93 КПК України.

Разом з тим, положення пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України є нормою, яка відсилає до Закону в порядку якого має бути отримано зазначене судове рішення, а процесуальний порядок визначений саме КПК України. Проте, вирішення слідчим суддею вказаних клопотань не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.

КПК України не передбачено право слідчого, прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення перевірки з метою отримання доказів у кримінальному провадженні. Більш того, процесуальним законом не регламентована і процедура розгляду подібного клопотання слідчим суддею.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці вказує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб втручання мало певну підставу в національному законодавстві, що також стосується якості відповідного законодавства і потребує, аби воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див. рішення у справі «Михайлюк та Петров проти України», заява №11932/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п.25).

Ті ж самі обґрунтування стосуються і посилань слідчого на положення ч. 2 ст. 93 КПК України, адже дана норма не містить окремого права прокурора, слідчого звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення перевірок.

За таких обставин вирішення слідчим суддею питання про призначення позапланової документальної перевірки за клопотанням слідчого не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки перебуває поза межами його компетенції.

До того, слідчим необґрунтована і необхідність призначення документальної позапланової перевірки окремих питань сплати податків з доходів отриманих фізичною особою ОСОБА_5 за період з 01.01.2005 року по 31.12.2006 року саме в даному кримінальному провадженні, яке порушене за фактом незаконного збагачення (ст. 368-2 ч. 2 КК України).

А тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 93, 223 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні за № 0000211 від 15.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України про призначення документальної позапланової перевірки відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1