Провадження №1-кп/761/1189/2018
В И Р О К
іменем України
27 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чита-46 Росія, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 205-1 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , восени 2015 року (точна дата судом не встановлена), в денний час доби, біля станції метро «Лук`янівська» м. Києва, зустрівся з невстановленою особою з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.
Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому невстановленою особою, гр. ОСОБА_5 з корисливих спонукань, погодився на таку пропозицію.
В свою чергу, ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний намір, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, надав копію паспорту серії НОМЕР_1 виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.03.2000 року та копію облікової картки платника податків № НОМЕР_2 невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка на підставі цих документів виготовила протокол №1/15 Загальних зборів учасників ТОВ «САКЕЛАРІ» (код за ) від 12.11.2015 в якому ОСОБА_5 був зазначений як директор та засновник товариства та Статут ТОВ «САКЕЛАРІ».
В подальшому, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з невстановленою особою, заздалегідь усвідомлюючи, що ТОВ «САКЕЛАРІ» реєструється для прикриття незаконної діяльності, не маючи намір здійснювати господарську діяльність передбачену Статутом організації та вносити до Статутного капіталу організації будь-яких коштів та майна, в районі метро «Лук`янівська» м. Києва, зустрівся з невстановленою особою та підписав протокол №1/15 Загальних зборів учасників ТОВ «САКЕЛАРІ» (код за ) від 12.11.2015 в який внесені неправдиві відомості, щодо включення ОСОБА_5 до складу учасників товариства, призначення на посаду директора та внесення коштів до статутного капіталу підприємства.
В подальшому, того ж дня, за попередньою змовою з невстановленою особою ОСОБА_6 прослідував до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , де в присутності вказаного нотаріуса підписав статут ТОВ «САКЕЛАРІ» в який були внесені неправдиві відомості, щодо наміру ОСОБА_6 здійснювати господарську діяльність передбачену статутом. З даного приводу він розписався в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.
Після підписання протоколу №1/15 Загальних зборів учасників ТОВ «САКЕЛАРІ» (код за ) від 12.11.2015 та засвідченого нотаріально Статуту ТОВ «САКЕЛАРІ», ОСОБА_5 передав вказані документи невстановленій особі біля станції метро «Лук`янівська» м. Києва.
На час підписання ОСОБА_5 протоколу №1/15 Загальних зборів засновників учасників ТОВ «САКЕЛАРІ» (код за СДРПОУ 40124647) від 12.11.2015 та засвідченого нотаріально Статуту ТОВ «САКЕЛАРІ», останній розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ТОВ «САКЕЛАРІ», оскільки ОСОБА_5 та невстановлені особи, домовились, про те, що директором та засновником товариства буде призначено ОСОБА_5 і він в подальшому до діяльності ТОВ «САКЕЛАРІ» не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «САКЕЛАРІ» будуть займатись інші особи.
17.11.2015 на підставі підписаних ОСОБА_5 документів, зареєстровано ТОВ «САКЕЛАРІ» у реєстраційній службі Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 0005833.
За свої злочинні дії, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «САКЕЛАРІ», ОСОБА_5 отримав від невстановленої особи грошову винагороду в розмірі 300 гривень.
Крім того ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, але перебуваючи у скрутному фінансовому становищі, з метою отримання фінансової вигоди у розмірі 300 грн., повторно вніс завідомо неправдиві відомості до документів, а саме: протокол №1/15 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛІНК-ТРЕЙС» () від 12.11.2015 та Статут ТОВ «ЛІНК-ТРЕЙС», які в подальшому були надані невстановленою особою в реєстраційну службу Бориспільського міського управління юстиції Київської області.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 205-1 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що точний час тих подій він не пам`ятає, однак приблизно восени 2015 року він зустрівся біля метро Лук`янівська з дівчиною у якої були документи. Вони разом пішли до нотаріуса, де він згадані документи підписав, за що отримав грошову винагороду у сумі 300 грн., мети займатись підприємницькою діяльністю він не мав, у скоєному розкаюється.
Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого як особу.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 205-1 КК України, як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликою тяжкості, а інше злочином середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що останній перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 11.02.2004 року з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів Синдром залежності, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити, в межах санкцій відповідних статтей Кримінального кодесу України, наступне покарання: за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України у виді обмеження волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Крім того, беручи до уваги, обставини вчинених злочинів, їх тяжкість, те, що ОСОБА_5 в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є несудимим, активно сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи його щире каяття у скоєному, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, вважаючи можливим його виправлення без відбування покарання.
При цьому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не приймає до уваги та не враховує вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 рокик, оскільки, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року, яка долучена до матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного зазначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку. (т. 1, а.с. 40).

Цивільний позов, в рамках кримінального провадження не заявлено.
Судові витрати на залучення есперта за проведену судово-почеркознавчу експертизу, що становлять 1 144 гривень, слід стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ МВС України.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовані.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

з а с у д и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 205-1 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ч. 2 ст. 205 - 1 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю..
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, покласти обов`язки, визначенні ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь НДЕКЦ МВС України розмір витрат за проведену судово-почеркознавчу експертизу, який становить 1 144 (тисячу сто сорок чотири) гривень.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1