Справа № 216/1117/18
Провадження № 1-кп/216/489/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 15.02.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рога Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, учень 1-го курсу Міжрегіонального центру Професійної перепідготовки звільнених у запас військових службовців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
05.02.2018 року близько 10:30 годин ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись у приміщенні кабінету майстерні, що розташований в навчальному закладі Міжрегіонального центру Професійної перепідготовки звільнених у запас військових службовців по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю свідків та очевидців, а також скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_6 , узяв зі столу, тим самим таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J2» вартістю 1687,80 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 , привласнивши вказане таємно викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків у розмірі 1687 гривень 80 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.
Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Захисник та прокурор, кожен окремо проти задоволення такого клопотання не заперечували.
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його клопотання, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_3 .
Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 . Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками: таємневикрадення чужого майна (крадіжка).

Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні також просили суд суворо не наказувати та призначити покарання у вигляді штрафу.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, дітей на утриманні немає, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, матеріальна шкода потерпілій відшкодована в повному розмірі, згідно досудової доповіді на ОСОБА_3 наданої органом пробації 16.04.2018 року, останні вважають за можливе звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покладення на правопорушника обов`язків.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та майнового стану обвинуваченого, вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді штрафу. На думку суду, саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази що знаходяться на зберіганні у потерпілої сторони, відповідно до розписки (м.к.п. а.с. 23) залишити потерпілій.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Матеріали кримінального провадження № 0000349залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/1117/18-к (1-КП/216/489/18).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1