Провадження № 1-в/638/461/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання адміністрації державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовнодострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , 1981 р.н., уродженця м. Лозова, Харківської області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимий:
1.13.10.1998 р. Лозівським міським судом Харківської області за ст. 81 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 24.06.2000 р. на підставі ЗУ «Про амністію» від 11.09.2000 р.;
2.27.07.2001 р. Лозівським районним судом Харківської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 44, 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.;
3.19.02.2004 р. Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 15 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 21.10.2011 р. по відбуттю строку покарання;
встановив:

Адміністрація державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» спільно з спостережною комісією у Шевченківському районі м. Харкова звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_4 , 1981 р.н., засудженого 23.10.2014 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2016 р. ОСОБА_4 на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.10.2014 р. по 26.03.2015 р. в строк покарання, призначений за вироком. Початок строку: 23.10.2014 р.; кінець строку: 20.05.2018 р.

За період відбування покарання ОСОБА_4 допускав випадки порушення вимог режиму відбування покарання, за що був покараний у дисциплінарному порядку, але внаслідок проведеної з ним індивідуально-профілактичної роботи змінив свою поведінку на краще. На даний час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Три рази був заохочений адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи на посаді «маляр». До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов`язки. Своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» підтримав подання, просив його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Прокурор проти задоволення подання адміністрації ДУ «Олексіївська виправна колонія №25)» заперечував. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що ОСОБА_4 раніше вже був неодноразово засуджений, в тому числі в 2001 р. з іспитовим строком, однак в цей період він вчинив нові тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Прокурор вказує, що при вивченні особової справи засудженого було встановлено, що йому було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, в направленні до суду матеріалів про заміну покарання більш м`яким, в направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення. За період відбування покарання ОСОБА_4 порушував вимоги режиму тримання, за що був покараний у дисциплінарному порядку.

Прокурор вважає, що посилання в поданні на те, що ОСОБА_4 був тричі заохочуваний адміністрацією установи, викликає великі сумніви, оскільки є підстави вважати, що вказані заохочення застосовані безпідставно. Заохочення ОСОБА_4 мають формальний характер, у них не зазначено на чому вони ґрунтуються, окрім рапорту начальника відділення, подання та постанови начальника чи рішення дисциплінарної комісії відсутні інші матеріали, які б об`єктивно це підтверджували. В зв`язку з цим, до уваги при вирішенні питання про застосування ст. 81 КК України всі ці заохочення не можуть бути взяті.

Прокурор вважає, що засуджений ОСОБА_4 під час відбування ним покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Таким чином, рішення комісії, складене за його результатами подання начальника Установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , який нібито сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не в повній мірі відображає фактичні дані за весь період відбування покарання, що містяться в матеріалах його особової справи і не в повній мірі є об`єктивним і всебічним, що не відповідає вимогам ст. 81 КК України.

Враховуючи викладене, прокурор заперечує проти задоволення вказаного вище подання начальника Установи та спостережної комісії та умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 зазначене подання підтримав, просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.10.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання в виді 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2016 року ОСОБА_4 , на підставі ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.10.2014 року по 26.03.2015 року в строк покарання, призначений за вироком. Початок строку: 23.10.2014 р.; кінець строку: 20.05.2018 р.

З 09.04.2015 ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

18.02.2016 засудженому ОСОБА_4 на засіданні комісії Установи, заслухавши доповідь начальника відділення СПС було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 101 КВК України, як особі яка не стає на шлях виправлення.

01.06.2016 засудженому ОСОБА_4 на засіданні комісії Установи, заслухавши доповідь начальника відділення СПС, відмовлено у направленні до суду матеріалів про заміну покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КВК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

25.01.2017 засудженому ОСОБА_4 на засіданні комісії Установи, заслухавши доповідь начальника відділення СПС відмовлено і у направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

За період відбування покарання ОСОБА_4 порушував вимоги режиму тримання за що був покараний у дисциплінарному порядку. Так, 26.06.2016 ОСОБА_4 перебував на робочому місці з порушенням форми одягу та при опитуванні пояснив, що він дійсно порушив Правила внутрішнього розпорядку в Установі, а також доповнив, що взагалі не бажає їх дотримуватись.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не тільки відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 р. „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому суд зазначає, що у засудженого за час відбування покарання існують стягнення і 3 заохочення за сумлінну поведінку та активну участь у підготовці установи до проведення наради начальників колоній, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, за виконання покладених обов`язав та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотриманням правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, однак ці обставини не вказують, що засуджений довів своє виправлення; відсутність за останній час стягнень і заохочень лише підтверджує обставину звичайного додержання ОСОБА_4 режиму відбування покарання.
Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, особи засудженого, суд не вбачає підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, т.я. судом встановлено, що ОСОБА_4 мав дисциплінарне стягнення, систематично не виконував норми виробітки, тобто не достьсумлінно ставився до своїх обов`язків.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:
У задоволенні подання адміністрації державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 , 1981 р.н., - відмовити.
Повідомити учасників судового провадження про час оголошення повного тексту ухвали 30.11.2017 р. о 16-00 годині.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Головуючий ОСОБА_1