Справа № 0603/1398/12
ПОСТАНОВА Провадження № 1/0603/275/12

І м е н е м У к р а ї н и

15.04.2013 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1

з участю секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . .ОСОБА_3

адвоката . . . . . . . . . . . . . . . . .ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

підсудного . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.ст. 368 ч. 3, 366 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду знаходиться вищевказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.ст. 368 ч. 3, 366 ч. 1 КК України.

В ході судового розгляду підсудним ОСОБА_6 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш мякий запобіжний захід. Згідно з заявленим клопотанням, підставами для заміни запобіжного заходу є те, що всі необхідні слідчі дії в судових засіданнях здійснені, свідки допитані, а тому він не може ніяким чином перешкоди встановленню істини у справі, вплинути на свідків, він раніше до відповідальності не притягувався, одружений, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, втрачає здоровя, сімя потребує догляду і лікування. Перебуваючи на волі, не зможе вплинути на процес, тому, на його думку, не має підстав утримувати його під вартою. Крім того, на його переконливий погляд, суд не може при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу враховувати положення розділу ХІ Перехідних положень КПК України, оскільки вони суперечать ч. 3 ст. 22 Конституції України щодо звуження змісту ч.ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України, і суд в такому випадку має керуватись положеннями ППВСУ № 9 від 01.11.96 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, згідно з якими суд має застосовувати Конституцію як акт прямої дії. На його думку, саме на це вказує лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 1735/0/4-12 від 26.11.12 Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України, який вказує на необхідність застосування положень нового Кодексу. Також, у відповідності до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини йому гарантовано право на розгляд судом його кримінальної справи протягом розумного строку, а протягом 17 місяців судове слідство практично не розпочато.

Адвокат ОСОБА_4, захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали, вказавши, що на даний час досудове слідство закінчено, всі докази, які на думку слідства обґрунтовують обвинувачення, зібрані, і ОСОБА_6 ніяким чином не може вплинути на подальше встановлення істини у справі. Тому на думку захисту, підстав для тримання підсудного під вартою, на даний час вже не має.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання підсудного, зазначивши, що на даний час підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, доводів та доказів про зміну запобіжного заходу не надано.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання підсудного ОСОБА_6 про зміну міри запобіжного заходу - взяття під варту, обраної судом відповідно до постанови від 02.12.11, не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.

ОСОБА_6 запобіжний захід у виді взяття під варту обрано 02 грудня 2011 року. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 148, 150, 155, 165-1, 165-2 КПК України враховувались особа, щодо якої вирішувалось питання про взяття під варту, її вік, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання тощо. Судом встановлено, що ОСОБА_6 мав постійне місце проживання і реєстрації на території Житомирської області, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працював, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризувався за місцем праці і проживання і дані чинники мали б свідчити про існування у ОСОБА_6 обставин, котрі будуть стримувати його від порушення Закону, проте, приймаючи до уваги обставини скоєного злочину, його тяжкість, тяжкість наслідків, вищенаведені обставини та навіть, зокрема відповідальність за осіб, що перебувають на його утриманні, не можуть вважатись стримуючими факторами; обґрунтування можливістю використання підозрюваним владних повноважень, якими він наділений, обіймаючи керівну посаду у органах місцевого самоврядування, на час проведення досудового слідства не виключалось. Наведене давало обґрунтовані підстави вважати, що встановлення істини у справі може бути забезпечено лише шляхом обирання ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як взяття під варту. В подальшому при продовженні судами різних інстанцій строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6, оскарженні цієї постанови, де, зокрема, враховувались всі обставини, на які в клопотанні посилається підсудний, підстав для зміни запобіжного заходу на більш мякий не встановлено.

ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватись у вчиненні ряду злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад пять років. Висновки досудового слідства для суду не є наперед встановленими, та згідно принципу безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, зібрані на досудовому слідстві в тому числі і допитані всі особи по справі - підсудний, свідки тощо. Характеризуючі дані підсудного, його вік, сімейний стан тощо не змінились. Доводи про стан здоровя, який би міг перешкоджати утриманню підсудного під вартою, жодними доказами не підтверджено. ОСОБА_6 залишається особою, яка має впливове становище у суспільстві, що, зокрема підтверджується письмовими заявами мешканців сіл. Нові дані, в тому числі і дослідження доказів, які впливають на встановлення істини у справі та на встановлення перешкоджання чи не перешкоджання ОСОБА_6 встановленню цієї істини, судом тільки мають досліджуватись, що відповідно залишає всі підстави, які існували на час обрання запобіжного заходу. Даних, які вказують на те, що відпала необхідність в раніше обраному запобіжному заході не надано та не досліджено.

Доводи про застосування при обранні, зміні запобіжного заходу положень КПК України, що набрав чинності 20.11.12, а також щодо неконституційності положень розділу ХІ Перехідні положення цього Кодексу, якими передбачено застосування КПК України 1960 року при вирішенні цих питань, судом враховуються виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, в п. 11 даного Розділу передбачено, що справи, які надійшли до суду розглядаються в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ж і з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, на який і посилається підсудний (Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального-процесуального кодексу України, п. 3) запобіжні заходи, що були обрані до 19 листопада включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані, лише в порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Питання про відповідність Конституції України Розділу ХІ КПК України, його офіційне тлумачення Конституційним судом не вирішувалось.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом. Вказані норми Конституції України дотримано.

Кримінальна справа надійшла до суду і судом здійснювався розгляд в іншому складі. В подальшому на підставах, встановлених законом, головуючого у справі було відсторонено, у звязку з чим розгляд справи здійснюється в теперішньому складі і згідно з вимогами закону із початку. Слухання судом виключно цієї справи неминуче призведе до грубих порушень прав інших осіб, розгляд кримінальних справ і провадження щодо яких здійснюється тим же складом суду.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тяжкість злочину, що інкримінується підсудному, ролі підсудного у діяннях, що йому інкримінуються, його становище у суспільстві та ролі та відповідно можливість впливу на показання свідків та інших учасників, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 165, 165-1, 273, 274 КПК України 1960 року, п. 9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

клопотання підсудного ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу із взяття під варту на інший, більш мякий запобіжний захід - залишити без задоволення.

Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє права заявляти те ж клопотання протягом всього судового слідства.

Головуючий