АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/441/18 Справа № 203/3675/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002637 від 30 серпня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.17.05.2007 року Оріхівським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 50 годин громадських робіт;
2.05.11.2007 року Коммунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.297, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 2 років З місяців позбавлення волі;
3.17.03.2008 року Оріхівським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст. 70, ч.4 стт71 КК України до 2 років З місяців позбавлення волі. Звільнився 01.07.2010 року з Бєлозерської ВК №105 на підставі відбуття строку покарання;
4.19.07.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 28.03.2013 року з Оріхівської ВК №88 на підставі постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.08.2013 року умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 3 місяці 10 років;
5.28.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 01.04.2017 з Оріхівської ВК №88 на підставі постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.03.2017 умовно-достроково, невідбутий термін 10 місяців 19 днів,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
прокурора: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в сумі 180 гривень на користь держави.
В решті вирок прокурор не оскаржує.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що суд першої інстанції не застосував вимоги ч.2 ст. 124 КПК України та не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 грошові кошти за проведення судово-товарознавчої експертизи №3213 від 29.09.2017 року яка документально підтверджена.
На думку прокурора суд першої інстанції порушив вимоги ст. 124, 368, 374 КПК України та в резолютивний частині вироку не зазначив, що з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути витрати на залучення експерта в сумі 180 гривень.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого строку покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2014 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 29.08.2017 року приблизно о 23-40 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння знаходився на вул. Пастера в м. Дніпро де побачив ОСОБА_10 яка йшла на зустріч нього і у якої при собі знаходився поліетиленовий пакет, в якому знаходилась жіноча сумка з грошовими коштами у розмірі 150 гривень. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник корисливий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та обома руками схопив її за шию, в ході чого ОСОБА_10 почала відбиватися та кричати про допомогу. Далі, ОСОБА_7 , розуміючи, що у результаті застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , остання не зможе чинити опір його злочинним діям, повторно, з корисливих мотивів відкрито вирвав з рук потерпілої майно, а саме: поліетиленовий пакет в якому знаходилась жіноча сумка, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 150 гривень, дві пляшки пива «Арсенал» об`ємом 1,25 кожна, де вартість однієї одиниці складає 22 гривні 11 копійок на загальну суму 44 гривні 22 копійки.
Після чого, ОСОБА_7 втік з викраденим майном з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 194 гривні 22 копійки.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та вирок суду змінити стягнувши з обвинуваченого судові витрати, доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни вироку суду першої інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
2. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо стягнення витрат на залучення експерта не є підставою для зміни судового рішення, оскільки відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Саме у такому порядку вирішуються, у тому числі питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку ( п.14 ст. 537 КПК).
До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду у порядку ст. 539 КПК України відносяться також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду, про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо
суд не вирішив цих питань ППВСУ №11 від 21.12. 1990 року із змінами «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків».

Відповідно до приписів ст.539 КПК ,суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, тому не є підставою для зміни вироку суду, саме вказана апеляційна вимога прокурора про стягнення витрат на залучення експерта, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11