Номер провадження: 11-сс/785/1680/17
Номер справи місцевого суду: 502/1793/17 1-кс/502/181/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю :

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року по кримінальному провадженню №0000688 від 22.09.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погодженого прокурором Ізмсаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року, а саме на автомобіль марки «Volvo 244» д.н. НОМЕР_1 1978 року випуску, синього кольору, причіп до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та пеньки стовбура дерева 1,5 м. діаметром 83 см. в кількості 7 шт., заборонено будь кому користуватися та розпоряджатися майном на яке накладено арешт.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль та причеп незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати та відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль та причеп. Апелянт вказує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею порушені вимоги ст.167 КПК України, оскільки не взято до уваги, що автомобіль та причеп не є предметами кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового і кримінального проваджень; перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги особи, процесуальний статус якої не визначений в даному кримінальному проваджені, апеляційний суд виходить з наступного.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - є ОСОБА_10 . Відповідно до протоколу огляду та тимчасового затримання автомобіля та причепа від 22.09.2017 року, автомобілем на час затримання, у відповідності до Правил Дорожнього руху України, володів ОСОБА_7 (а.с.6-7). До апеляційної скарги долучена копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на автомобіль «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_7 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ч. 1 ст. 174, п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, ОСОБА_7 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки, як свідчать матеріали провадження, він на законних підставах володів зазначеним майном.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні слідчого відділу Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 22.09.2017 року, з правовою кваліфікацією за ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2017 року, о 08:30 год., на 3-му кілометрі від м. Кілія Одеської області на автодорозі «Кілія - Червоний Яр» працівниками поліції був затриманий автомобіль марки «Volvo 244» державний реєстраційний НОМЕР_1 , 1978 року випуску, синього кольору з причепом для легкового автомобіля не встановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходилися свіжо спиляні пеньки стовбура дерева без відповідних документів. За кермом вищевказаного автомобіля знаходився ОСОБА_7 .

Під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року було виявлено та вилучено а/м марки «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, синього кольору, причіп до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та пеньки стовбура дерева 1,5 м. діаметром 83 см. в кількості 7 шт.

25.09.2017 року слідчий СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року, яке слідчий мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 167, 170 КПК України (а.с.1-2).

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України, прийшов до помилкового висновку, що вказане майно відповідає критеріям визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме про те, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, в результаті чого безпідставно задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на автомобіль. Дане рішення слідчого судді суду першої інстанції не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя погодився з доводами слідчого та зазначив в оскаржуваній ухвалі, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, в рамках якого подане клопотання.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та причеп не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому зазначені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, які, в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зазначаючи в клопотання про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вказаний автомобіль та причеп є предметом кримінального правопорушення. Разом з цим, ці доводи слідчого спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, арешт на автомобіль та причеп було накладено в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 22.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України (а.с.3).

Згідно положень ст. 246 КК України, предметом цього кримінального правопорушення є: незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що вказаний автомобіль та причеп були використані для здійснення незаконної порубки лісу. Більш того, в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_7 здійснив незаконну порубку лісу, який він перевозив, оскільки під час огляду будь-які знаряддя, за допомогою яких могла бути здійснена порубка, працівниками поліції не вилучалися.

За таких умов накладення арешту на майно, яким володів ОСОБА_7 , зокрема автомобіль та причеп, є безпідставним та необґрунтованим.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор повідомив, що ОСОБА_7 не є підозрюваним, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, по зазначеному кримінальному провадженню підозра будь-якій особі не пред`являлася.

Апеляційний суд з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів вважає, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не є предметом кримінального правопорушення та перебуває на законних підставах у володінні особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, не відповідає Конституції України, кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є міжнародним договіром, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт автомобіля марки «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та при винесенні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущена невідповідність вискоків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка потягла за собою необґрунтоване рішення слідчого судді щодо обмеження права володіння автомобілем та причепом особою, яка не має процесуального статусу в рамках кримінального провадження, з правовою кваліфікацією за ст. 246 КК України, та рішення щодо накладення арешту на автомобіль та причіп не відповідає вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України.

Що стосується доводів клопотання слідчого про накладення арешту на пеньки стовбура дерева 1,5 м. діаметром 83 см. в кількості 7 шт., які були вилучені під час проведення огляду місця події від 22.09.2017 року, то в цій частині клопотання слідчого відповідає вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України, оскільки вказане майно є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року в кримінальному провадженні №0000688 від 22.09.2017 року, якою задоволено клопотання СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року, а саме на автомобіль марки «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, синього кольору, причіп до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та пеньки стовбура дерева 1,5 м. діаметром 83 см. в кількості 7 штук, із забороненою користування та розпорядження майном, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року, а саме на автомобіль марки «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 1978 року випуску, синього кольору, причіп до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та пеньки стовбура дерева 1,5 м. діаметром 83 см. в кількості 7 штук, із забороненою користування та розпорядження майном, задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 22.09.2017 року, а саме на пеньки стовбура дерева 1,5 м., діаметром 83 см., в кількості 7 штук.

В решті клопотання слідчого залишити без задоволення.

Автомобіль марки «Volvo 244» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1978 року випуску, синього кольору та причіп до легкового автомобілю невстановленої марки державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власникам, або володільцям майна.

Виконання ухвали доручити слідчому в провадженні якого перебуває в кримінальне провадження №0000688 від 22.09.2017 року, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який є процесуальним керівником в кримінальному проваджені.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4