Справа №295/3942/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді….. ОСОБА_1 ,

секретаря........................ ОСОБА_2 ,

з участю прокурора…… ОСОБА_3 ,

потерпілого……………… ОСОБА_4 ,

обвинуваченого………… ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000624 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого у АДРЕСА_1 , несудимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

08.02.2018 приблизно о 13 годині ОСОБА_5 знаходився за місцем своєї роботи на підприємстві «Кромберг енд Шуберт», що по вул. Садовій, 4 в с. Оліївка Житомирського району, а саме у роздягальні вказаного підприємства, де у внутрішній кишені однієї з курток, виявив банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та банківську картку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , відкриту на рахунок № НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_4 , а також аркуш із написаними до них пін-кодами.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційних документів, а саме вищезазначених банківських карток, що належать ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав дві банківські картки, а саме банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та банківську картку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , відкриту на рахунок № НОМЕР_3 , а також аркуш із написаними до них пін-кодами.

08.02.2018 о 15 годині 43 хвилини ОСОБА_5 знаходився біля банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що у м. Житомирі по вул. Покровській, 151.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з раніше викраденої банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи обізнаним про пароль доступу до картки, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, вставив вказану банківську картку до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований у м. Житомирі по вул. Покровській, 151 та шляхом набрання пін-коду із аркуша, викраденого з куртки потерпілого, авторизував вказану банківську картку у системі. Продовжуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись, що його протиправні дії є таємними для інших осіб, усвідомлюючи, що не має права використовувати кошти з банківської картки потерпілого, ОСОБА_5 зняв гроші з банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк»№ НОМЕР_1 у сумі 2000 гривень. Після чого, утримуючи викрадені гроші при собі, ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив та таким чином, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4 , а саме 2000 гривень, чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, 08.02.2018, о 15 годині 51 хвилину, ОСОБА_5 знаходився біля банкомату АТ «Райффайзен Банк Аваль», що у м. Житомирі по вул. Покровській, 131.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, а саме зняття грошей із раніше викраденої банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , відкритої на рахунок № НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним про пароль доступу до картки, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, вставив раніше викрадену дану банківську картку до банкомату АТ «Райффайзен Банк Аваль» та шляхом набрання пін-коду із аркушу, викраденого з куртки потерпілого, авторизував вказану банківську картку у системі. Після чого, пересвідчившись, що його протиправні дії є таємними для інших осіб, усвідомлюючи, що немає права використовувати кошти з банківської картки потерпілого, ОСОБА_5 зняв з банківського рахунку та таким чином таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_4 гроші в сумі 200 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, а саме зняття грошових коштів з викраденої банківської картки «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись, що його дії є таємними для інших осіб, усвідомлюючи, що немає права використовувати кошти з банківської картки потерпілого, в цей же день, о 15 годині 55 хвилин, з банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований у м. Житомирі по вул.Покровській, 94, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом набрання пін-коду авторизував вказану банківську картку у системі та зняв із неї гроші в сумі 1000 гривень. В подальшому, утримуючи викрадені кошти при собі, ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив. Таким чином, ОСОБА_5 таємно, повторно, викрав 1200 гривень, що належать ОСОБА_4 , чим завдав йому матеріальної шкоди на вказану суму.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України до суду разом із обвинувальним актом надійшла скріплена підписами угода про примирення від 29.03.2018 року, укладена у м. Житомирі між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, погодився на призначення узгодженого покарання, отримав роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, які обтяжують покарання, погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за:

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначили остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення, зазначив, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Перевіривши угоду, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 471 КПК України, при її укладенні дотримано вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, обвинувачений може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а отже може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів доведеною і кваліфікує його дії за:

- ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази:

- куртка чоловіча зимова, яка належить обвинуваченому та під час досудового розслідування передана на зберігання останньому, підлягає залишенню власнику ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.03.2018 у м. Житомирі між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання за:

- ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженому визначити остаточне основне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази:

- куртку чоловічу зимову, - залишити засудженому.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя