Справа № 487/5773/17
Провадження № 1-кп/487/537/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003978 від 10.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Вознесенськ, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; моб. тел.: НОМЕР_1 , -

за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У невстановлену в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленої в ході досудового розслідування особи ОСОБА_4 придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій в одноразовому медичному шприці ємністю 2,0 мл., після чого поклав його у ліву зовнішню бокову кишеню куртки та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

10.10.2017 року близько 13 годин 33 хвилин біля будинку №5 по вул. 8 Поперечна в місті Миколаєві працівниками патрульної поліції зупинено ОСОБА_4 , у якого в ході огляду виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц з рідиною коричневого кольору, об`ємом 2 мл.

Згідно висновку №1852 від 18.10.2017, надана на експертизу рідина у медичному шприці, номінальною ємністю 2,0 мл, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - ацетильований опій. Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) становить - 0,0480 г.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому їй злочині доведена повністю його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

30.10.2017 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

На момент укладення угоди, прокурор вважає, що ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.309 КК України слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки.

Відповідно до положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком терміном на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України, а ОСОБА_4 згоден понести за вчинене ним протиправне діяння вищезазначене покарання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів унаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному проваджені, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 30.10.2017 року, укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003978 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 494, 80 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_7