ЄУН № 336/538/18
пр. № 1-кс/336/135/2018
УХВАЛА
Іменем України
02 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000462 від 28.01.2018 року за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна, вилученого під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля вікна кабінету адміністративного приміщення, яке знаходиться на території підприємства «Умвельт Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя,вул. Іванова. 99, а саме нотубуку, сумки для ноутбука, пристрою на USBвходів, дроту для з`єднання ноутбука з принтером, візитниці, пульту для кондиціонера, в`язаної печатки, викрутки, візитниці.

Слідчий та прокурор до суду не з`явились, про причини своєї неявки слідчого суддю не сповістили, клопотання було направлено до суду з відділення кур`єрської служби «Нова пошта».

Фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось з урахуванням положень ст. 107 ч. 4 КПК України через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

За відсутності відомостей про власника майна, на яке слідчий просить накласти арешт, клопотання розглядалось без такої особи.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтями 8,9 КПК України до основних з засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Натомість при вивченні клопотання слідчим суддею встановлено, що воно не відповідає вимогам, які встановлені КПК України для такого клопотання.

Так, клопотання не містить зазначення конкретних підстави та мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, у клопотанні містяться суперечливі відомості щодо місця виявлення вказаного майна, адже спочатку слідчий вказує, що майно було винайдено на ділянці місцевості біля вікна кабінету адміністративного приміщення, що знаходиться на території підприємства «Умвельт Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, 99, натомість як далі за текстом зазначено, що речі були вилучені під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості між багатоповерховим будинком за адресою: м. Вороніна, 5 та АЗС «Шел» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна, 2.

Крім того, клопотання подане слідчим з пропуском встановлено КПК строку, адже майно було вилучено 28.01.2018 року, натомість як клопотання подане лише 30.01.2018 року, про що свідчить експрес-накладна.

Також до клопотання не додано документів на підтвердження того, що слідчому, яким підписано та подане клопотання доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, адже відповідна постанова від 28.01.2018 року не підписана.

Нарешті жодного обґрунтування необхідності арешту вказаного майна та мети, з якою необхідності застосувати такі заходи забезпечення клопотання не містить.

Відповідно до положень ст. 233 ч. 3 КПК України якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, не обґрунтовано, подане особою, яка не довела своїх повноважень на вчинення таких дій, у зв`язку з чим підстав для задоволення клопотання слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000462 від 28.01.2018 року за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1