Справа № 171/1288/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м.Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000606 від 29 травня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 16.01.2017 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України, призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
Так, 20 лютого 2015 року, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_5 , де у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, після чого він запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку майна, яке розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 , на що ОСОБА_5 погодився, тим самим вступивши у злочинну змову. Після цього, ОСОБА_5 діючи повторно, за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна вчинене групою осіб, прийшли до вищевказаного домоволодіння належного ОСОБА_7 , де, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно із корисливих мотивів, демонтували одну створу двустворчатих металевих воріт огорожі домоволодіння та металеву калітку огорожі домоволодіння, після чого сховали їх на другому боці вищевказаної вулиці. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна вчинене групою осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу проникли на територію вищевказаного домоволодіння, де побачили будівлю сараю, після чого таємно, умисно із корисливих мотивів, шляхом зламу дверей із приміщення сараю вчинили крадіжку чотирьох металевих труб діаметром 80 мм. кожна, та довжиною по 3 м кожна, після чого з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 , було заподіяно майнову шкоду на суму 800 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, 22 березня 2017 року, приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи на території літнього майданчику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Нива Трудова, вул. Каштанова, 66, відпочивав разом з ОСОБА_8 . Під час відпочинку, у ОСОБА_5 , винник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , умисно, повторно, із корисливих мотивів, повалив ОСОБА_8 , на асфальт, та з внутрішньої лівої кишені куртки ОСОБА_8 , відкрито заволодів, належними останньому зв`язкою ключів і мобільним телефон марки «Нокіа 225» вартістю 350 грн., після чого зник в невідомому напрямку, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, пояснивши суду, що дійсно 20 лютого 2015 року, розуміючи, що він вчиняє крадіжку, разом зі ОСОБА_6 пішли до домоволодіння родича останнього потерпілого ОСОБА_7 , де демонтували одну створу двустворчатих металевих воріт огорожі домоволодіння та металеву калітку огорожі домоволодіння, після чого сховали викрадене. Також, шляхом зламу дверей із приміщення сараю, який розташований на території домоволодіння ОСОБА_7 , вчинили крадіжку чотирьох металевих труб.

Крім того, зазначив, що 22 березня 2017 року перебуваючи на території літнього майданчику кафе «Ластівка», де відпочивав з потерпілим ОСОБА_8 , заволодів, належними останньому зв`язкою ключів і мобільним телефон марки «Нокіа 225», при цьому розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення.

У вчиненому щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведеною.
Умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_5 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо (а.с.80 - матеріали КП), на утриманні має малолітню дитину (а.с.79 - матеріали КП), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.81,82 - матеріали КП), є учасником бойових дій (а.с.37), раніше судимий (а.с.77 - матеріали КП), те, що шкоду потерпілому ОСОБА_8 обвинуваченим відшкодовано в повному обсязі, а потерпілому ОСОБА_7 - відшкодовано частково, думку потерпілого ОСОБА_8 , висловлену у заяві щодо покарання обвинуваченого (а.с.49).
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення мінімального строку покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, оскільки обвинувачений є особою, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, отримав статус учасника бойових дій.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора просив застосувати до обвинуваченого ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, №1810-VIII, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Так, 06 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Як вбачається з посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 15 квітня 2016 року ОСОБА_5 є учасником бойових дій (а.с.37).
Відповідно до запису п.20 (відомості про державні нагороди, участь у боях, бойових діях) військового квитка серія НОМЕР_2 виданого ОСОБА_5 вбачається, що останній брав участь у антитерористичній операції у м.Маріуполь Донецької області з 12.07.2015 року по 27.12.2015 року на посаді помічника гранатометника (а.с.55).
Обмежень щодо застосування амністії відносно обвинуваченого зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закон України «Про амністію у 2016 році» не встановлено.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Процесуальні витрати за проведення експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році» суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 9 липня 2017 року до 03 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного за даним вироком покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.
Речові докази: металеву калітку та одну створу воріт, передані на зберігання ОСОБА_9 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 ; зв`язку з шести ключів та мобільний телефон марки «Нокіа 225», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути йому за належністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 351 грн. 84 коп.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1