Cправа № 750/115/18
Провадження № 1-кс/750/90/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2018 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000011 від 28.12.2016 року, -
в с т а н о в и в:
10.01.2018 року до суду надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна з автомобіля марки «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 року, в рамках кримінального провадження було накладено арешт на вказаний автомобіль, проте, на сьогоднішній день відпала потреба в арешті, оскільки на даний час вже проведені всі необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем, а подальше його зберігання в незадовільних умовах завдає шкоди автомобілю та впливає на його технічний стан.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, уточнив вимоги та просив скасувати арешт на вказаний автомобіль в частині заборони його власнику користуватись вказаним автомобілем, з наведених у ньому підстав.

Слідчий військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та пояснив суду, що дійсно по даному кримінальному провадженню з автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, проведення будь-яких інших слідчих дій саме з автомобілем не планується, а тому вважає можливим передати власнику майна його у користування.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 статті 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, судом встановлено, що у в провадженні військової прокуратури Чернігівського гарнізону Центрального регіону України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000011 від 28.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_6 від 28.12.2016 року автомобіль «ВАЗ 21101» р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та залишений на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 року накладено арешт на вказаний автомобіль, що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_5 , із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись ним.

В рамках вищевказаного кримінального провадження були призначені та проведені судова інженерно-транспортна експертиза, судова експертиза обставин та механізму ДТП, висновки яких містяться в матеріалах кримінального провадження №000011.

Станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

За змістом ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, судом встановлено, що автомобіль «ВАЗ 21101» р.н. НОМЕР_1 , на законних правових підставах, а саме на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 року про накладення арешту на майно, знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, однак, з досліджених документів та з пояснень учасників кримінального провадження, а саме слідчого, який в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та вважав за можливе передати вказане майно у користування власника, доказів на підтвердження існування на даний час обставин, передбачених ч.11 ст. 170 КПК України, слідчому судді в судовому засіданні надано не було, крім того, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідує, що клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу, як накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони користування ним власником, відпала потреба, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000011 від 28.12.2016 року задовольнити.

Скасувати арешт з автомобіля «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_5 , в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1