Справа № 405/4826/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2017 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

ВСТАНОВИВ:

Потерпілий ОСОБА_3 з вказаною скаргою звернувся до суду, в обґрунтування якої вказав, що 28 липня 2017 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0001995, з якою він не погоджується вважаючи її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судове засідання з`явився, надав матеріали кримінального провадження та пояснення, згідно з якими обставини зазначені в скарзі не визнав, в задоволенні скарги просив відмовити. Крім того, прокурор вказав на наявність підстав вважати, що потерпілим пропущено визначений ст. 304 КПК України строк на оскарження даної постанови.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови виходячи з наступного.

Встановлено, що 28.07.2017 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 , на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001995 від 07.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Обгрунтовуючи вказану постанову слідчий дійшов висновку про те, що фактів умисного спричинення потерпілому ОСОБА_3 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень або спричинення шкоди їх здоров`ю працівниками поліції досудовим розслідуванням кримінального провадження не встановлено, факти викладені в заявах ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування проведено низку заходів спрямованих на виконання завдання кримінального провадження. Разом з тим, розслідування злочину проведено не повно, не всебічно та не об`єктивно, про що свідчать наявні матеріали.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом .

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст. 86 КПК України).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За змістом ч. 1 ст. 92 КПК України доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України покладається на слідчого.

Ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається зокрема, в разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Водночас, як з`ясовано фактичними даними, при проведенні досудового розслідування не було повністю враховано весь момент побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , а лише окремий фрагмент з відео, наданий працівниками поліції.

Крім того, залишено поза увагою заяву ОСОБА_3 від 28.09.2016 року (а.с. 137-139).

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, копію постанови про закриття даного кримінального провадження ОСОБА_3 отримав 04.08.2017 року (а. с. 323). 11.08.2017 року звернувся зі скаргою на рішення слідчого до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Відповідно до ухвали слідчого судді цього суду від 14.08.2017 року, скаргу ОСОБА_3 було повернуто йому ж, оскільки скарга підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда. Відповідно до відмітки на ухвалі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 року, дану ухвалу ОСОБА_3 видано 04.09.2017 року. До Ленінського районного суду м. Кіровограда потерпілий ОСОБА_3 зі скаргою на рішення слідчого звернувся 07.09.2017 року, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для застосування положення ст. 304 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про скасування рішення слідчого чи прокурора (п.1 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Враховуючи викладене, слідчим суддею відзначається, що в ході досудового розслідування не було вжито всіх слідчих дій на виконання завдання кримінального провадження, а тому постанова слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001995 від 07 серпня 2016 року, підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 28 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001995 від 07 серпня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Кримінальне провадження № 0001995 від 07 серпня 2016 року та дану ухвалу направити до прокуратури Кіровоградської області для подальшого розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1