справа №619/3321/17
провадження №1-кп/619/463/17
ВИРОК
іменем України
06 грудня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000607 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого водієм у КП «Дергачікомунсервіс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив
29 квітня 2017 року приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_4 знаходився за кермом технічно справного транспортного засобу «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , який був зупинений ним в напрямку центру м. Дергачі Харківської області, з послідуючою стоянкою в районі будинку №31 по вул. Залізнична м. Дергачі Харківської області, при цьому його праві колеса знаходились на узбіччі, а ліві на проїжджій частині. Під час стоянки, кришка капоту автомобіля «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 була піднята, що не давала змогу йому стежити за дорожньою обстановкою та своєчасно реагувати на її зміну, однак не зважаючи на це, ОСОБА_4 проявив неуважність та під час заведення транспортного засобу «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 розпочав його рух, попередньо не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не буде загрожувати їх життю та здоров`ю, ігноруючи п.п. 1.5, (б) 2.3 та 10.1 Правил дорожнього руху, згідно яких: 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в цей час рухався на зустріч транспортному засобу під керуванням ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть, з послідуючим наїздом на автомобіль «Ніва Шевролет» р/н НОМЕР_2 , який був зупинений ОСОБА_6 та залишений в напрямку м. Харкова навпроти транспортного засобу «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , який стояв. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1191-ДМ/17 від 16.06.2017 причиною смерті ОСОБА_6 стала механічна асфіксія, яка розвинулась внаслідок здавлення грудної клітки та живота між колесом транспортного засобу та поверхнею дорожнього покриття. Порушення п.10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 , що перебувають у причинному зв`язку із наїздом на пішохода виразилося в тому, що він як водій автомобіля «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , не закриваючи кришку капоту транспортного засобу, що повністю обмежувала йому видимість дороги, чим заважала своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, проявивши неуважність розпочав рух керованого ним транспортного засобу «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , при цьому не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Дії водія ОСОБА_4 згідно висновків авто-технічних експертиз №681/17 від 18.08.2017 та №731/17 від 30.08.2017 перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно.

З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, судом було доручено представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь.
Згідно соціально-психологічної характеристики, складеної працівником органу пробації, ОСОБА_4 по типу темпераменту особистості, визначено тип холерично-сангвінічним, має соціальну спрямованість, екстровертований. Ціннісні орієнтації носять адекватний характер. Процеси мислення-динамічні. У взаємовідносинах рівний. Прагне бути стриманим, спокійно реагує на зауваження. Інтелект середнього рівня. Настрій позитивний. Самооцінка адекватна. Рівень свідомості середній, характеризується прийняттям і адекватним ставленням до існуючих соціальних норм. Алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, поведінка відповідає загальноприйнятим нормам суспільства. Стосунки в сім`ї з дружиною та дітьми гарні. З сусідами підтримує дружні стосунки. Згідно з довідок-характеристик від Дергачівської міської ради та КП «Дергачікомунсервіс» зарекомендував себе з позитивного боку. Не має серед своїх друзів та знайомих осіб з антисоціальною поведінкою, до адміністративної відповідальності не притягувався. У обвинуваченого наявна мотивація до позитивних змін так, як він виявив бажання брати участь у підготовці досудової доповіді, ОСОБА_4 дуже шкодує, що через його не уважність та необережність сталася трагедія, яка спричинила смерть людини, і з його слів він не допустить в подальшому подібних злочинів.
Згідно висновку досудової доповіді, складеної відповідно до ст.3141 КПК України, зважаючи на те, що загальний рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення зі сторони обвинуваченого ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, відповідно до обвинуваченого можна застосувати такий вид інтервенції як: виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Згідно ст.76 ч.2 п.2 КК України на обвинуваченого можна покласти додатковий обов`язок, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно абз.17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України та з урахуванням абз.17 ч.1 ст.368 КПК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілої, а також дані про особу обвинуваченого з інформацією про його соціально-психологічну характеристику.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції частини цієї статті.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є пенсіонером.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від призначеного покарання.

Суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого.

Відповідно до п.ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року підлягають звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань не пов`язаних із позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Згідно абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році») особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченому ОСОБА_4 було понад 60 років, тобто він досяг пенсійного віку.

Згідно ч.4 ст.12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

З урахуванням вимог ст.ст.12 ч.4, 25 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є необережним тяжким злочином.

ОСОБА_4 не відноситься до осіб, зазначених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо яких не може бути застосована амністія.

Також обвинувачений дав свою згоду на застосування амністії.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування основного та додаткового покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 05 травня 2017 року (справа №640/6630/17 провадження №1-кс/640/3452/17) було накладено арешт на на автомобіль «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт цього майна, який був накладений під час досудового розслідування.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі п.ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 05 травня 2017 року, а саме про накладення арешту на автомобіль «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , - скасувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль «ГАЗ 3307» р/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спеціально обладнаному майдані зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДЕКЦ МВС України: експертизи №380/17 від 18.07.2017 у розмірі 1483,05 грн, експертизи №681/17 від 18.08.2017 у розмірі 1186,44 грн, експертизи №731/17 від 30.08.2017 у розмірі 593,22 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1