Провадження № 1-кп/727/503/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі колегії суддів:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

за участю перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в рамках кримінального провадження № 0001130 від 08.06. 2017 р. по обвинуваченню: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, тимчасово проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого 16 грудня 2015 року Вінницьким міськсудом Вінницької області за ст..ст. 185 ч.1, 289 ч.2, 70 ч.1, 75,76 КК України до п`яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на три роки, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 187 ч.3, 289 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Шевченківського районного суду м. Чернівці поступив обвинувальний акт в рамках вищенаведеного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 187 ч.3, 289 ч.3 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 в засіданні заявлено клопотання про продовження терміну дії тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів. Доводи клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, належних для себе висновків не зробив та в період відбування покарання з випробуванням згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2015, яким засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України 2001 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, продовжив вчиняти злочини пов`язані з протиправним заволодінням чужим майном. На даний час продовжують мати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12-ти років з конфіскацією майна, є неодруженим, не маючи на утриманні будь-яких осіб, є уродженцем м. Баку, Азербайджан, не маючи постійного місця проживання, останній знаходячись на волі та усвідомлюючи реальність можливого в подальшому призначення строку покарання у вигляді позбавлення волі, може умисно переховуватись від суду; - крім цього ОСОБА_7 знаходячись на волі, може незаконно впливати на потерпілих та їх родичів, свідків, оскільки в момент вчинення злочину останній погрожував фізичною розправою потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а останній погрожував спричиненням тілесних ушкоджень ножем та праскою у разі чинення йому опору та неповідомлення про місцезнаходження грошей і цінностей; - враховуючи те, що ОСОБА_7 не зареєстрований та немає постійного місця проживання на території України, відсутнє працевлаштування або відомості про його зайнятість, джерела доходу для життя, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за кваліфікуючими ознаками, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тому знаходячись на волі останній може продовжити вчиняти аналогічного роду корисливі злочини, які мають небезпечний ступінь тяжкості та характеризуються, особливим цинізмом, з метою отримання незаконного доходу. . Просять клопотання задовольнити

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 клопотання прокурора не підтрима і просив застосувати до його підзахисного інший вид запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою, враховую наявність в його підзахисного вагітної дружини, а також незадовільного стану здоров`я самого ОСОБА_7 . Позицію захисника в засіданні було підтримано і обвинуваченим ОСОБА_7 .

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового кримінального приходить до наступного.

Колегією суддів встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10. 2017 року відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.01. 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Згідно абз.2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимогами ст. 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілих, свідків.

Судом, при вирішенні питання продовження терміну дії застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія виходячи з обставин справи, характеру інкримінованих діянь, з врахуванням того, останній обвинувачується у вчиненні відповідно тяжкого та особливо тяжкого злочинів; вважає, що ризики продовжують мати місце, а саме ризик перебуваючи на волі переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на те, що на території України обвинувачений постійного місця проживання не має, є громадянином іншої держави; перебуваючи на волі може впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому для запобігання наведених вище ризиків, а також із врахуванням обставин справи і особи обвинуваченого колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним і слід продовжити термін дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При розгляді клопотання суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою (рішення «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. п. 79 в якому зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно, воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти…Аналогічна позиція висловлена і в рішення «Строген проти України» від 06.10. 2016р.); зокрема, при продовженні терміну дії тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" роз`яснив, що при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.

Отже, зважаючи як на національне законодавство, так і на практику Європейського суду, судом враховується, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів, вважає не доцільним визначати розмір застави, при вирішенні питання продовження застосованих відповідно до обвинувачених запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні особливо тяжких кримінальних правопорушень (ч. 3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України), і зокрема поєднаних з насильством що є небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій).

Враховуючи, що спливає двомісячний строк з дня застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу судовий розгляд не розпочато по суті, слід продовжити термін дії застосованого до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 23 лютого 2018 року до 13.30 годин включно.

Керуючись ст. 331, 350 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Продовжити термін дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ст. ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 187 ч.3, 289 ч.3 КК України на строк до 60 діб - до 23.02. 2018 року до 13.30 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3