Справа № 592/9817/15-к
Провадження №1-кп/592/40/17

УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

10 жовтня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 27.05.2015 року, близько 15:30 год., діючи за попередньою змовою в групі із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, з проникненням до її квартири АДРЕСА_1 , внаслідок чого заподіяли їй матеріальну шкоду на загальну суму 115 535,32 грн.

Відповідно до другого обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він 27.05.2015 року, близько 15:30 год., діючи за попередньою змовою і в групі ОСОБА_8 вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, з проникненням до її квартири АДРЕСА_1 , внаслідок чого заподіяли їй матеріальну шкоду на загальну суму 115 535,32 грн.

Тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою і в групі з невстановленою особою, а ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні цього ж самого розбійного нападу але за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_8 .

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника вказані два кримінальні провадження були об`єднані в одне з метою надання можливості ОСОБА_8 захищатись від обвинувачення зазначеного по ОСОБА_9 , що останній вчинив даний злочин в групі з ним.

Після об`єднання кримінальних проваджень, судовий розгляд розпочався з самого початку і з самого початку судом було розпочате дослідження доказів сторони обвинувачення.

В ході судового розгляду об`єднаного кримінального провадження прокурором було заявлене письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ще на 60 днів, оскільки строк його тримання під вартою закінчується 15.10.2017 року і до вказаної дати, на думку прокурора, неможливо дослідити всі докази обвинувачення, а раніше заявлені ризики відносно ОСОБА_8 як вважає прокурор не зменшились, оскільки перебуваючи на свободі, він зможе переховуватись від суду та чинити тиск на свідків і потерпілу, яка побоюється помсти з його боку.

Потерпіла підтримала дане клопотання прокурора і просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , пояснивши, що після закінчення минулого судового засідання, коли вона виходила із зала судових засідань, то обвинувачений ОСОБА_8 спитав у неї, чи не боїться вона, коли він вийде на свободу. Це вселило у неї ще більше страху за помсту з боку ОСОБА_8 , якого вона викрила у розбійному нападі. Тому наполягає на продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в свою чергу подав до суду письмове клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, обґрунтувавши його тим, що він перебуває під вартою два роки та чотири місяці і за цей час прокуратурою не було надано жодного прямого доказу його винуватості. На місці вчинення злочину не було виявлено відбитків його пальців. Його взуття, по якому проводилась експертиза є предметом масового виробництва, яке є у багатьох тисяч мешканців міста Суми. Обвинувачений ОСОБА_10 , який визнає свою вину прямо вказує, що його з ним на місці злочину не було. Під час обшуку в його помешканні були вилучені речі, які частково належать йому, а іншу частину він ніколи не бачив і слідчий не фіксував цей обшук за допомогою відео зйомки. Особи зазначені в протоколах впізнання в якості понятих є працівниками поліції. Також він вважає, що прокурором вичерпані всі можливості подання доказів його присутності на місці вчинення злочину. Крім того, зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, ніколи не переховувався від правосуддя та не перебував у розшуку, у прокурора не має конкретних фактів щодо наявності ризиків, тому просить змінити відносно нього запобіжний захід на більш м`який.

З приводу пояснень потерпілої показав, що дійсно після закінчення минулого судового засідання він не питав у потерпілої, а казав їй, якщо вона боїться його на даний час, то чи не буде вона боятись його після того, коли він відбуде якийсь строк покарання і вийде на свободу. Це він казав не для залякування потерпілої.

Захисник ОСОБА_7 просила відкласти судовий розгляд із-за неявки захисника другого обвинуваченого ОСОБА_9 і не розглядати дане клопотання прокурора, оскільки вважає, що інакше право на захист обвинуваченого ОСОБА_9 буде порушене, т.я. він має право висловлювати свою думку з приводу продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 . По суті клопотання прокурора заначила, що всі клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою ідентичні, прокурор не підтвердила існування ризиків і це тільки її припущення, прокурор не може забезпечити явку двох понятих, на допиті яких наполягає, це не резонансна справа, як то стверджує прокурор, побоювання потерпілої це тільки її суб`єктивна думка і що за наслідками розгляду кримінального провадження вона із своїм підзахисним ОСОБА_8 будуть ставити перед судом питання про його виправдання. Просила змінити запобіжний захід відносно її підзахисного ОСОБА_8 на домашній арешті з носінням електронного засобу контролю і додала, що у випадку порушення її підзахисним даного запобіжного заходу, відносно нього запобіжний захід може бути знову змінений на тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 попросив суд надати йому можливість висловитись з приводу даного клопотання і суду пояснив, що він теж просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення потерпілої, обвинувачених та думку захисника дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності з вимогами ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 17.08.2017 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 був продовжений до 24:00 год. - 15.10.2017 року за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В даному випадку при вирішенні питання що продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики, та чи не з`явились нові ризики.

Також слід зазначити, що суть заперечень як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і його захисника проти клопотання прокурора зводиться до того, що на їх думку прокурором не надано ніяких доказів, які б підтверджували присутність ОСОБА_8 на місці злочину і що такі докази взагалі відсутні і що ОСОБА_8 перебуває під вартою більше 2 років.

З цього приводу суд зазначає, що дослідження доказів сторони обвинувачення було розпочато з самого початку після об`єднання кримінальних проваджень відносно ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , після наполегливих клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які стверджували, що тільки в такий спосіб ОСОБА_8 зможе захиститись від звинувачень висунутих проти ОСОБА_9 , що він за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 вчинив даний розбійний напад.

Таким чином, що стосується строків судового розгляду, то складність даної справи /відмова обох обвинувачених від дачі показань, користуючись своїм правом на захист, неодноразові зриви судових засідань обвинуваченим ОСОБА_9 , неявка захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 в судове засідання 10.10.2017 р., що також не дає можливості продовжити дослідження доказів/ з усією очевидністю вказує на те, що у даному випадку ці строки не виходять за межі розумних. Дослідження доказів триває, порядок їх дослідження реалізується з урахуванням думки всіх сторін провадження.

Натомість на даний час продовжує залишатись достатньо підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1 і 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, оскільки опинившись на волі, обвинувачений ОСОБА_8 зможе ухилитись від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Фактичними обставинами, які обґрунтовують існування такого ризику, є: зухвалий та жорстокий характер групових дій при вчиненні розбійного нападу, які ставляться в провину обвинуваченим, тяжкість покарання, яке їм може загрожувати у разі визнання винуватими, що суд повинен враховувати у відповідності з п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

Фактичними обставинами, які обґрунтовують існування ризику незаконного впливу на потерпілу є те, що після минулого судового засідання, обвинувачений ОСОБА_8 спитав у потерпілої чи не боїться вона, коли він вийде на свободу, що підтверджує побоювання потерпілої помсти з боку обвинуваченого ОСОБА_8 і підтверджує наявність даного ризику.

Що стосується ризику вказаного прокурором стосовно незаконного впливу на свідків, то суд вважає, що даний ризик втратив своє існування, оскільки свідки сторони обвинувачення, які вже допитувались в судовому засіданні підтверджували тільки той факт, що на передодні розбійного нападу обвинувачений ОСОБА_8 ходив по під`їзду в якому живе потерпіла і шукав хлопця на ім`я ОСОБА_12 , але обвинувачений підтвердив показання цих свідків, тому у нього не має сенсу будь-яким чином впливати на них. Щодо впливу на двох понятих, які були присутні при обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 і які як зазначає прокурор є свідками сторони обвинувачення, то на думку суду обвинувачений також не зможе на них вплинути, оскільки йому не відомі їхні адреси та у нього не має їхніх анкетних даних, крім того прокурор сама не могла забезпечити явку цих свідків протягом тривалого часу у судові засідання, пояснивши, що невідомо де вони знаходяться.

У відповідності з вимогами ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) зазначив наступне:
п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).
п.21. Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Вирішуючи аргументи «за» і «проти» звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти суд зазначає, що до моменту об`єднання кримінальних проваджень, судом були досліджені майже всі докази сторін і судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 доходив свого логічного завершення, однак до суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , який обвинувачувався у вчиненні цього ж самого розбійного нападу, що і ОСОБА_8 але за попередньою змовою і в групі з останнім, тому після об`єднання проваджень, дослідженя доказів судом розпочалось з самого початку.
І після об`єдання, суд не може в найкоротший термін дослідити всі докази, не з вини суду, а причиною цьому стали заявлення обвинуваченими неодноразових відводів спочатку прокурору, а потім всьому складу суду, також причиною стали неодноразові зриви судових засідань обвинуваченим ОСОБА_9 , а 10.10.2017 року в судове засідання не з`явилась його захисник, яка повідомила, що перебуває в іншому місті Сумської області в іншому судовому засіданні за ч.2 ст.115 КК України, що не дає можливості суду досліджувати докази.
Відсутність захисника обвинуваченого ОСОБА_9 не є перешкодою у вирішенні клопотання прокурора стосовно продовження строку триманя під вартою відносно ОСОБА_8 , оскільки при розгляді даного клопотання судом будуть вирішуватись питання, що стосуються виключно обвинуваченого ОСОБА_8 , які ніяким чином не стосуються обвинуваченого ОСОБА_9 , тому його право на захист в даному випадку ніяким чином не порушується.
Крім того, суд звертає увагу на те, що як обвинувачений ОСОБА_8 , так і його захисник просили суд не відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а просили змінити запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду, знищення речових доказів, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Заявляючи дане клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт як сам обвинувачений, так і його захисник підтверджують висновки суду про існування необхідності застосування заапобіжного заходу.
Таким чином, після наведення вищезазначених аргументів «за» і «проти» звільнення, колегія суддів дійшла висновку, що аргументи «проти» звільнення превалюють.
Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 спливає 15.10.2017 року і у зв`язку з об`єднанням кримінальних проваджень в одне потрібно досліджувати всі докази сторони обвинувачення спочатку і дослідити які до закінчення вказаного стоку неможливо, тому враховуючи всі вище перелічені обставини та те, що зазначені судом ризики на даний час не зменшились, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ще на 60 днів, тобто до 24:00 год. 08.12.2017 року, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за вище перелічених причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1 і 3 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо зміни відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Керуючись ст.ст.331, 350 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів до 24:00 год. - 08.12.2017 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо зміни відносно нього запобіжного заходу на більш м`який на домашній арешт відмовити за необґрунтованістю.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3