Справа № 520/3974/17
Провадження № 1-кп/520/717/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2017 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005272 від 16.12.2016 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , маючої на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судима, 29.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.190 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Повторно, 15.12.2016 року о 14:00 год., ОСОБА_4 , з дозволу своєї бабусі ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , умисно з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з ліжка, розташованого у кімнаті, вказаної вище квартири, таємно викрала, належний потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «SАMSUNG GT 1200і», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 350 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «MТС-Водафон», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось 20 грн., на загальну суму 380 грн., після чого поклала до кишені своєї куртки та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, тим самим отримавши можливість розпорядитись таємно викраденим майно на власний розсуд, при цьому завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 380 грн.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надала наступні покази.

Дійсно, 15.12.2016 року приблизно о 14:00 год., вона, з дозволу своєї бабусі ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з ліжка, розташованого у кімнаті, вказаної квартири, таємно викрала, належний потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «SАMSUNG GT 1200і», поклавши до кишені своєї куртки та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

У скоєному щиро розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість. Також, обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують її особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України до обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, її щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілої, яка просять суд призначити покарання обвинуваченій не пов`язане з позбавленням волі, претензій морального та матеріального характеру не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

Разом з тим, захисником обвинуваченої ОСОБА_5 надано до суду клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 Закону України «Про амністію в 2016 році», що набрав законної сили 07.09.2017 року, а саме п. «в» ст.1 цього Закону, оскільки остання являється суб`єктом амністії, так як має на утримані двох малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 17 квітня 2013 року.

Прокурор не заперечував проти вищезазначеного клопотання захисника.

Обвинувачена підтримала думку захисника в повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
З урахуванням вищезазначених обставин, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

На підставі вищевикладеного, керуючись п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.86 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими за належністю потерпілій, згідно гарантійної розписки.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та від призначеного випробування строком на 1 (один) рік, у зв`язку із амністією.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .