Кримінальне провадження № 629/670/17
Номер провадження 1-кп/629/188/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження № 0000313 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Лозівського району Харківської області, громадянки України, з початковою освітою, розлученої, не працюючої, пенсіонера по інвалідності 2-ї групи з дитинства, яка зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що 11 лютого 2017 року близько 16:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася в квартирі АДРЕСА_2 , де у неї виник умисел на крадіжку чужого майна. Діючи умисно з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 таємно викрала з сумки ОСОБА_6 400 гривень та розпорядилася ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною в інкримінованому їй правопорушенні в повному обсязі та пояснила, що 11.02.2017 року вона, знаходячись в квартирі ОСОБА_6 , викрала з сумки останньої 400 гривень, які потім потратила. В скоєному щиро розкаялася, просить суд застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні неповнолітніх дітей, з приводу чого надала письмову заяву.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, крім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 , суд вважає винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй правопорушенні, також підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого свідок на фото № 2 впізнав жінку, яку він 11.02.2017 року з маленькою дівчинкою підвозив на автомобілі у вечірній час від буд. АДРЕСА_3 та яка розрахувалася з ним купюрою номіналом 200 грн.. Жінку впізнав за загальними рисами обличчя, розташуванням брів, носу та тонкими губами (а.с.9-10);
- довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання по фотознімкам, в якій зазначено, що на фото під № 2 зображена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2017 року за участю підозрюваної ОСОБА_5 , під час проведення якого ОСОБА_5 в присутності учасників слідчого експерименту, захисника, добровільно показала на місці, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , та пояснила, що 11.02.2017 року близько 16.00 год. вона знаходилась у вказаній квартирі в гостях у ОСОБА_8 . Вона зайшла до кімнати зали, де на той час ніхто не знаходився, де побачила жіночу сумку. Їй було відомо, що дана сумка належить дівчині на ім`я ОСОБА_9 , яка в той час також знаходилась в гостях у ОСОБА_8 . Вона відкрила боковий карман цієї сумки, щоб знайти брасматик та зробити собі макіяж, однак в кармані вона побачила гроші в сумі 400 грн. купюрами по 200 грн. і вирішила їх викрасти. Крім грошей там лежали ключі. Вона витягла гроші та сховала їх до кишені брюк, а сумку залишила на тому ж місці. Після цього вона кілька разів виходила та заходила з квартири та до квартири, маючи при собі викрадені гроші. В подальшому, у вечері, ОСОБА_5 використала одну з викрадених купюр, коли розраховувалась за таксі, а іншу купюру віддала своєму знайомому на ім`я ОСОБА_10 для придбання спиртних напоїв (а.с.20-21);
- фото таблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 17.02.2017 року (а.с.22).
Свідчення обвинуваченої ОСОБА_5 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_5 скоїла злочин середньої тяжкості.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона громадянка України, в силу ст. 89 КК України не судима, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «Помірна розумова відсталість з емоційно вольовою нестійкістю», з 2014 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю з шкідливими наслідками, інвалід ІІ групи з дитинства, не працює, за місцем проживання характеризується формально, розлучена, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 150 від 21.02.2017 року ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.23-24).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, знаходження на утриманні неповнолітніх дітей, стан здоров`я - інвалідність ІІ групи з дитинства .

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_5 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї покарання у виді штрафу на користь держави.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до її підзахисної Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_5 скоїла правопорушення середньої тяжкості, крім того у неї на утриманні знаходяться неповнолітні діти до 18 років, відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, про що подала письмове клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні просила звільнити її від відбування покарання в зв`язку з Законом України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 27.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 287; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 30.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 114; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 27.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 494, та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 17.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 379.

З даних свідоцтв вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 є матір`ю дітей, стосовно яких не позбавлена батьківських прав.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувачену ОСОБА_5 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, про що просила обвинувачена в судовому засіданні.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченій суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

У кримінальному провадженні судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, п. «в» ст.1 ст.ст. 9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року суд
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання - штраф на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді штрафу на користь держави на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1