Ухвала
Іменем України

15 березня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-3449 зп 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 . Верховним Судом України,
встановила:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 днів.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на окремі докази, а також посилання у резолютивній частині вироку на ч. 1 ст. 71 КК при визначенні остаточного покарання. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2015 року на остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 днів. У частині вирішення цивільного позову вирок місцевого суду скасовано та призначено новий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 03 лютого 2015 року по 26 серпня 2015 року включно та з 03 березня 2016 року по 25 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
12 грудня 2017 року захисник ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд ухвал апеляційного та касаційного судів щодо ОСОБА_5 . Верховним Судом України.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII(далі - Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2018 року захисника ОСОБА_4 повідомлено про недоліки його заяви та надано строк для їх усунення.
На виконання вказаної ухвали захисник звернувся з новою заявою, в якій просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК.
Свої вимоги мотивує тим, що має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, згідно яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
На підтвердження підстави для перегляду захисник додав до заяви копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2016 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду про закриття кримінального провадження у зв`язку з неповідомленням потерпілого про дату, час і місце судового засідання суду апеляційної інстанції.
Вивчивши заяву та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Тобто, для допуску справи до провадження в порядку глави 33 КПК рішення касаційного суду повинні містити різні за змістом висновки щодо правозастосування однієї і тієї самої норми права.
Однак, надані захисником ОСОБА_4 для порівняння копії судових рішень таких висновків касаційного суду не містять.
Як убачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року, про перегляд якої захисник ОСОБА_4 порушив питання у своїй заяві, підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника і залишення ухвали апеляційного суду без зміни послугували висновки суду касаційної інстанції про правильне застосування положень ч. 2 ст. 289 КК та дотримання вимог ст. 404, ст. 419 КПК при здійсненні кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку. При цьому висновків про порушення (відсутність порушень) апеляційним судом вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК ухвала касаційного суду не містить, оскільки відповідне питання на вирішення суду касаційної інстанції у касаційній скарзі не ставилось.
Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2016 року, яку захисник надав для порівняння, касаційний суд за результатами перевірки відповідних доводів прокурора дійшов висновку про порушення апеляційним судом вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, а тому скасував ухвалу апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначив новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала касаційного суду не містить висновку про правозастосування тлумачення щодо правильності/неправильності застосування п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, колегія суддів вважає заяву захисника ОСОБА_4 необґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для відкриття провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 445, 451 КПК (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015), п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), колегія суддів

постановила:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у допуску до провадження його заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3