Справа № 544/55/18
№ пров.1-кп/544/36/2018
В И Р О К
іменем України
25 січня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт із угодою про примирення в кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000457 від 16.11.2017, стосовно

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Калинівка Семенівського району Полтавської області, зареєстрованої по у АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлученої, пенсіонерки, такої, що не має утриманців, раніше несудимої,

якій органами досудового розслідування висунуто підозру в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 124 КК України,
із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділення Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , із боку захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування встановлено, що 15.11.2017 близько 15 год 30 хв у с. Прихідьки Пирятинського району ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із своїм братом ОСОБА_8 прийшли до домоволодіння знайомого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши через незачинені вхідні двері до жилого будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дізнавшись від співмешканки власника будинку ОСОБА_3 , що ОСОБА_9 вдома немає, залишилися з дозволу ОСОБА_3 , чекати на нього в кухні будинку.
Близько 16 години, ОСОБА_3 бачачи, що ОСОБА_8 заснув на стільці за кухонним столом, стала проганяти його та ОСОБА_7 із жилого будинку, після чого між нею та ОСОБА_7 на ґрунті відмови останнього залишити приміщення будинку, розпочалася словесна сварка.
Під час словесної сварки, ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_7 , котрий сидів на стільці та взявши останнього обома руками за передню поверхню куртки, стала стягувати його із стільця, маючи намір вивести його із жилого будинку. Заперечуючи проти свого видворення із будинку, ОСОБА_7 із великою силою, обома руками відштовхнув ОСОБА_3 від себе, внаслідок чого остання упала назад та при падінні ударилася правою бровою об тверде покриття кута кухонного столу, отримавши тілесні ушкодження у вигляді садна правої брови та кровопідтіку лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 111 від 18.11.2017 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_7 взяв правою рукою із поверхні кухонного столу господарсько-побутового ножа та став розмахувати ним перед ОСОБА_3 , відмовляючись виходити із будинку.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , котрий перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно, погрожував ОСОБА_3 фізично розправою та заподіяв їй тілесні ушкодження, створилася обстановка, обумовлена необхідністю захисту ОСОБА_3 від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_7 на її життя та здоров`я.
В даній обстановці, ОСОБА_3 з метою припинення суспільно небезпечного посягання, ударила своєю лівою рукою по правій руці ОСОБА_7 в якій він тримав ножа, тим самим вибивши ножа із руки ОСОБА_7 на підлогу.
У цей час, ОСОБА_7 став підніматися із стільця, після чого у ОСОБА_3 , котра злякалася за своє життя та здоров`я, виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, шляхом нанесення удару клинком ножа у життєво неважливу ділянку тіла, в область лівої ноги.
Після цього, ОСОБА_3 перевищуючи межі необхідної оборони, за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя, перебуваючи у обстановці, яка явно не відповідала небезпечності посягання, та обстановці захисту, маючи можливість захистити своє життя та здоров`я без заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, чи залишити місця події, усвідомлюючи наявність такої можливості, підняла із підлоги господарсько-побутового ножа, який має односторонній гострий клинок, довжиною 160 мм., шириною 13 мм. та із великою силою нанесла один удар клинком ножа у нижню третину лівого стегна ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани нижньої третини лівого стегна з ушкодженням стегнової вени і суцільним крововиливом по ходу раньового каналу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 29.12.2017 за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення .

У подальшому до будинку зайшов його власник ОСОБА_9 , котрий прогнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із свого господарства. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на проїжджій частині вул. Гнилогуз неподалік господарства ОСОБА_9 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 29.12.2017 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок кровотечі.
У судовому засідання захисником обвинуваченої ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 було оголошено угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 19 січня 2018 року.
Відповідно до угоди про примирення матеріальна шкода, завдана учиненням обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення (злочину), відшкодована потерпілому ОСОБА_5 у повному обсязі.
В угоді зазначається також узгоджене її сторонами покарання у відповідності до статті 69 КК України та статей 468, 469, 471, 473 КПК України, більш м`яке ніж передбачене законом, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
У судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кваліфікація органами досудового розслідування дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ст. 124 КК України відповідає змісту обвинувального акта.

Кримінальне правопорушення (злочин), учинене обвинуваченою ОСОБА_3 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Суд також упевнився, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.
Відповідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Як вбачається з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У ч. 2 ст. 53 КК України зазначено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Абз. 1 п. 8 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд уважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України, дії обвинуваченої за ст. 124 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, обвинувачена ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останньої наявні, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України та 69 КК України.
Судом установлено, що підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Цивільний позов заявлено не було.
Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.11.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: гумовий тапочок червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору; ніж із обламаним клинком та пластмасовою чорною рукояткою; ніж із вузьким клинком та дерев`яною рукояткою; ніж із широким клинком та дерев`яною рукояткою.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.
Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.
У відношенні обвинуваченої ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.11.2017 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченої у виді домашнього арешту підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 19 січня 2018 року в кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 16.11.2017, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.11.2017 на майно, для забезпечення шкоди завданої злочином, а саме гумовий тапочок червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору; ніж із обламаним клинком та пластмасовою чорною рукояткою; ніж із вузьким клинком та дерев`яною рукояткою; ніж із широким клинком та дерев`яною рукояткою.
Речові докази по справі: гумовий тапочок червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, ніж із обламаним клинком та пластмасовою чорною рукояткою, ніж із вузьким клинком та дерев`яною рукояткою, ніж із широким клинком та дерев`яною рукояткою, куртка, светер, труси, ботинки та підкладки у ботинки по типу валянки, що знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів при Пирятинському ВП ГУНП в Полтавській області знищити після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 3 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1