Справа № 308/9746/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16 серпня 2016 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №23 по вул. Грушевського в м. Ужгороді, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 - працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Так, 16 серпня 2016 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи на посаді інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Ужгород та м. Мукачево, має спеціальне звання лейтенанта поліції та ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді командира роти №1 УПП в м. Ужгороді та Мукачево, має спеціальне звання лейтенанта поліції були при виконані своїх службових обов`язків та несли службу по охороні громадського порядку на маршруті патрулювання №151 у форменому одязі.

В цей час ними було виявлено громадянина, який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зупинивши автомобіль працівники поліції , перебуваючи у форменому одязі, підійшли до ОСОБА_4 з метою перевірки документів та проведення зовнішнього огляду, оскільки виникла підозра, що вищевказаний громадянин може мати при собі заборонені речі та висловили усну вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу та було запропоновано провести поверхневу перевірку, однак ОСОБА_4 почувши вимогу , почав втікати в двори, однак був затриманий ОСОБА_7 .

Під час спроби перешкодити виконанню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, не бажаючи виконувати законні вимоги працівника поліції, ОСОБА_4 , діючи умисно , наніс один удар обутою ногою по обличчю в область носа працівнику правоохоронного органу ОСОБА_6 , спричинивши останньому фізичний біль та легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №885 від 05.09.2016 року на момент судово-медичного обстеження та тілі гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: незначного набряку м`яких тканин спинки носа.Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 16.08.2016 року близько 03 години повертався додому по вул. Грушевського в м. Ужгороді. Побачив службовий автомобіль екіпажа патрульної поліції , який зупинився і поліцейські покликали його, однак він злякався і почав тікати. Під час його затримання він наніс один удар ногою патрульному поліцейському в область обличчя. Вказав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння.

В судові засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`являвся, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має . Враховуючи викладене суд, керуючись ст.325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання, суд відповідно до статті 67 КК України відносить вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати на залучення експерта - відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді 1 ( один) рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_4 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 не обирався .
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Судові витрати у кримінальному провадженні -відсутні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1