Справа № 344/4392/17
Провадження № 11-кп/779/393/2017
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000581 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с.Задвір`я Буського району Львівської області, жителька АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружена, має одну неповнолітню дитину, не судима згідно ст. 88 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України уродженець та житель АДРЕСА_1 , , з середньою освітою, одружений, має одну неповнолітню дитину, непрацюючий, несудимий,-

визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Цим же вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання 3 (три) місяці арешту.

Стягнуто в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в дохід держави - 439 гривень 80 копійок судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Злочини вчинено за наступних обставин.

Так, 07.02.2015 року приблизно о 15.45 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 зайшли до магазину № НОМЕР_1 , який знаходиться у торговому центрі «Ідеал» по вул. Галицька, 7-А в м. Івано-Франківську. Перебуваючи в даному магазині, скориставшись тим, що продавець обслуговувала інших клієнтів магазину, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 вчинили таємне викрадення майна, а саме, ОСОБА_9 зняв з вішака шубу та поставив її у пакет, який в цей час тримала в руках ОСОБА_8 . Згідно товарного чеку від 21.01.2015 року вартість шуби складає 15378 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 покинули місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.02.2017 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , зайшли до магазину № НОМЕР_2 , який знаходиться у торговому центрі «Мальва Пасаж» по вул. Тичини, 1А в м. Івано-Франківську. Перебуваючи в даному магазині, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, ОСОБА_9 зняв з вішака хутрову безрукавку та поставив її у пакет, який в цей час тримала в руках ОСОБА_8 , тобто ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повторно вчинили таємне викрадення майна за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 таємно викрали безрукавку з хутра, вартість якої згідно висновку експертизи становить 4580 гривень 33 копійки, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на зазначену суму.

Після вчинення злочину ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 покинули місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачена ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікації дій та обставин вчинення злочину, вважає вирок суду незаконним і несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та її особі внаслідок надмірної суворості. Вважає, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі її відповідальність обставини, зокрема, те, що на момент винесення вироку вона одружена, раніше не судима, визнала повністю свою вину, розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, заподіяну шкоду злочином відшкодувала. Зазначає, що обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що вона офіційно тимчасово не працює, проте фактично допомагає чоловікові вирощувати сільськогосподарську продукцію, завдяки чому забезпечують себе продуктами та коштами від її реалізації. Крім того вказує, що вона з чоловіком самі здійснюють догляд за їхнім сином. Зазначає, що призначене судом покарання позбавить їхню сім`ю можливості вчасно та в повному обсязі зібрати урожай та здійснювати нагляд за сином, а також негативно вплине на його психоемоційний стан. Крім того, звертає увагу на висновок представника персоналу органу пробації, в якому вказано про можливість її виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 27.06.2017 року в частині призначення їй покарання змінити, пом`якшивши призначене покарання. Вважати її засудженою за ст. 185 ч. 2 КК України, з призначенням покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, до сплати штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( тисячу сімсот) гривень.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок Івано-Франківського міського суду від 27.06.2017 року в частині призначення йому покарання змінити, пом`якшивши призначене покарання. Вважати його засудженим за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( тисячу сімсот) гривень.

Звертає увагу на те, що він раніше не судимий, визнав свою вину повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, заподіяну злочином шкоду відшкодував.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про його провідну ступінь участі у вчиненні злочинів, оскільки в дійсності злочин він вчинив за умов простої співучасті, де він поряд із ОСОБА_8 був виконавцем злочину.

Вважає, що сукупність пом`якшуючих покарання обставин давала суду першої інстанції підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання.

Заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_13 було подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду від 27.06.2017 року в частині призначеного покарання з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_8 за ч. 2 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі, ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Разом з тим, до початку розгляду справи заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_13 відмовився від апеляційної скарги, тому апеляція державного обвинувача колегією суддів не розглядається.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник адвокат ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційних скарг;

- прокурор заперечив з приводу апеляційних скарг обвинувачених, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення та частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, доведеність їхньої вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою вони визнані винуватими, у поданих апеляційних скаргах не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 висловили свою незгоду щодо призначеного їм покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог закону та призначив йому справедливе покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд врахував його ступінь участі у вчиненні злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, розмір викраденого майна, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має одну неповнолітню дитину.

У відповідності до вимог ст..66 КК України суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини на які покликається обвинувачений, та призначив у межах санкції і призначив у межах санкції ч.2 ст.185 КК України справедливе покарання в його мінімальних межах, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь участі у вчиненні злочинів, те, що вона вважається несудимою та позитивно характеризується за місцем проживання, одружена, має одну неповнолітню дитину, її щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винної, свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і дає підстави для застосування ст.69 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції призначив обвинуваченій ОСОБА_8 занадто суворе покарання, яке не в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченій, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу.

Колегія суддів враховує, що відповідно до висновку представника персоналу органу пробації в досудовій доповіді від 16.06.2017 року щодо ОСОБА_8 , виправлення обвинуваченої можливо без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк з урахуванням доступних програм та послуг за умови їх реалізації, можливо досягнути правослухняної поведінки , застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі (а.п. 107-113).

Колегія суддів також враховує, що зі змісту довідки щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності вбачається, що 25.09.2011 року Сихівським районим судом м. Львова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України було закрито на підставі ст.1 п. «в» ст.6 Закону України «Про амністію».

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 колегія суддів у відповідності до вимог ст.66 КК України враховує обставинами, які пом`якшують покарання те, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів вважає, що наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання з урахуванням особи винної, свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і дає підстави для застосування ст.69 КК України та перейти до іншого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України у виді штрафу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_10 було заявлено клопотання, погоджене з обвинуваченим ОСОБА_9 , про застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи тим, що на день набрання чинності цим законом він має неповнолітню дитину.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону №1810-VIII (набрав чинності 07 вересня 2017 року), питання про застосування амністії суд вирішує також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Пунктом г) ч. 2 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, стосовно яких ухвалені вироки, що не набрали законної сили, за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Частиною 1 статті 13 зазначеного Закону передбачено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 вчинив злочини 07.02.2015 та 11.02.2017 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році».

Інкримінований обвинуваченим злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Окрім того, обвинуваченим було надано докази того, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син, стосовно якого він не позбавлений батьківських прав.

Зі змісту копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 19.06.2007 року Куровицькою сільскою радою Золочівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є батьками сина ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначені обставини вказують на те, що на обвинуваченого ОСОБА_9 поширюється дія п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень, визначених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування вказаного Закону до обвинуваченого, встановлено не було.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 . Закон України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині, призначеного їй покарання.

Вважати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Клопотання захисника ОСОБА_10 , погоджене з обвинуваченим ОСОБА_9 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року, на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

В решті вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5