Справа180/1887/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 09 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001046, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Борисівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянин України, із середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08 листопада 2014 року приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_7 , та рухаючись по проїзній частині вул.Пархоменко в м.Марганець Дніпропетровської області зі сторони вул.Інтернаціональної в бік вул.Лермонтова, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, не прийняв заходів належної уваги та обережності і в умовах необмеженої оглядовості в районі будинку АДРЕСА_3 , виїхав на смугу зустрічного руху, з частковим виїздом за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на скутер «FADA-GT 6», без державного реєстраційного знаку, припаркований біля правого краю проїзної частини, на якому знаходився ОСОБА_6 . У результаті зіткнення ОСОБА_6 отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 223-Е від 28.09.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: багато осколкових переломів правої стегнової кістки у нижній третині і кісток правої гомілки у верхній третині, які протягом тривалого часу більш ніж 2 роки, не консолідують (не загоюються); ускладнилися порушенням статодинамічної функції правої нижньої кінцівки 3-го ступеня з інвалідізацією (ІІ група інвалідності). Виявлені тілесні ушкодження за ознакою стійкої втрати працездатності більш ніж на одну третину (порушення функції нижньої кінцівки 3-го ступеня втрата загальної працездатності 45%) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень на підставі п.2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.
Таким чином, керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2106», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 грубо порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України, в якому передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 6/10.1/971 від 10.10.2017 року у дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ 2106», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти наїзду на нерухомий мопед «FADA-GT 6», який знаходився за межами проїжджої частини, з боку водія автомобіля «ВАЗ 2106» ОСОБА_3 полягала у дотриманні ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України.
Дії водія автомобіля «ВАЗ 2106», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 при зданому механізмі події не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в повному обсязі, надав показання, якими підтвердив фактичні обставини їх вчинення, викладені в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_3 розповів, що 08 листопада 2014 року він на автомобілі ВАЗ 21061, яким користується на підставі довіреності, їхав з с.Миколаївка в бік свого дому, що по вул.Чкалова в м.Марганець, об`їжджав ями на дорозі, виїхав на узбіччя зустрічної смуги і наїхав на припаркований там скутер. Автомобіль при зіткненні зупинився. Він, не виходячи з автомобіля, подивився, що чоловік, якого він збив, живий і рухається, викликав швидку допомогу і поїхав додому. Автомобіль поставив у гаражі.

Додатково пояснив, що потерпілому нічим не допоміг і з машини не вийшов, так як злякався. Коли їхав додому, побачив машину швидкої допомоги, яка рухалася йому назустріч. Потерпілому матеріальну та моральну шкоду не відшкодовував.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання, що восени 2014 року, точної дати не пам`ятає, він приїхав з роботи додому, а потім на скутері поїхав до своїх батьків. По дорозі скутер зламався. Він поставив його на узбіччі дороги, присів на нього і запалив. Потім почув удар і втратив свідомість. Опритомнів лише в лікарні. Додатково пояснив, що стояв на узбіччі своєї полоси дороги, фари не горіли, оскільки, коли скутер не їде, то й фари не горять. Машину, що наїхала на нього, не бачив було темно, мимо нього проїжджало багато автомобілів з ввімкненими фарами, і він ніяк не очікував, що на нього буде здійснено наїзд. Він отримав дуже серйозні пошкодження ноги. Два роки лежав у лікарнях, переніс три операції, втратив працездатність і став інвалідом ІІ групи. З роботи його звільнили. Вперше він побачив ОСОБА_8 в суді. Обвинувачений ніяк і нічим йому не допоміг. Скутер отримав серйозні пошкодження і відновленню не підлягає.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, за клопотанням прокурора та за відсутності заперечень з боку обвинуваченого та потерпілого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і постановив розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом потерпілого, обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.
За результатами дослідження обвинувального акту, висновків експертів за результатами судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 та автотехнічної експертизи дій обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі показань потерпілого та обвинуваченого, які є чіткими, послідовними, і такими, що не суперечать обставинам кримінального правопорушення, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тіжкі тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та місце реєстрації, не працює, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 та ст.67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, його поведінку після вчиненого злочину, а саме те, що він, здійснивши наїзд на потерпілого, з машини не вийшов, збитому ним не допоміг, уїхав з місця злочину, ні морально, ні матеріально потерпілому не допоміг, негативні наслідки, завдані злочинними діями обвинуваченого, не усунені, матеріальну та моральну шкоду потерпілому не відшкодовано, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.
Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 22 грудня 2017 року.
Зважаючи на те, що існує велика імовірність ухилення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне скасувати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати на проведення автотехнічної експертизи, оформленої висновком експерта № 6/10.1/971 від 10 жовтня 2017 року, в розмірі 395,48 гривень, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
Згідно постанови про прилучення речових доказів від 14 листопада 2014 року визнано речовими доказами: автомобіль ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , та мопед FADA.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Скасувати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Взяти під варту ОСОБА_3 в залі суду негайно після проголошення вироку.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи, оформленої висновком експерта № 6/10.1/971 від 10 жовтня 2017 року, в розмірі 395 гривень 48 копійок.
Речові докази:
- скутер «FADA-GT 6», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому як власнику;
- автомобіль «ВАЗ 2106», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_10 , повернути власнику ОСОБА_11 , який мешкає: АДРЕСА_4 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1