Дата документу Справа № 317/2801/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/2801/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/458/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, про застосування до нього амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія №99»,

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 , знаходячись на випробувальному терміні, і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин. Відповідно до п.«в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього амністію на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на дані про його особу, а саме на те, що він має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, мати, яка є інвалідом II групи, та батька пенсіонера. Засуджений також вказує на наявність в нього певного захворювання.

Згідно з ухвалою, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія №99», про застосування до нього амністії на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

У клопотанні засуджений зазначив, що він має на утриманні неповнолітню доньку, мати, яка є інвалідом II групи, та батька пенсіонера.

У судовому засіданні засуджений просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки останній вчинив умисний тяжкий злочин перебуваючи на випробувальному терміні.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» та захисник засудженого - адвокат ОСОБА_8 просили вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і на думку колегії суддів є обґрунтованими.
Відповідно до положень п.«в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено при апеляційному розгляді, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 вчинив новий умисний тяжкий злочин під час випробування, до закінчення іспитового строку, визначеному йому за попереднім вироком суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до засудженого ОСОБА_6 не може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим підстав для задоволення його апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4