Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 10 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2016 року за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді обмеження волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК,
в с т а н о в и л а:
Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області

від 26 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком і вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2016 року,

ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі

на строк 3 роки 1 місяць.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 25 жовтня 2015 року приблизно о 21.00 год., проникнувши до належного ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_2 , повторно таємно викрав електроплитку марки «Siemens» вартістю 6000 грн, яку на наступний день продав ОСОБА_8 у смт Ворохті. Під час досудового розслідування працівники міліції виявили вказану електроплитку та повернули потерпілій ОСОБА_7 .
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Мотивує це тим, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, не навів мотивів прийнятого рішення. На думку прокурора, апеляційний суд не звернув належної уваги на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і безпідставно не визнав рецидив злочинів обставиною, яка обтяжує покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому колегія суддів не перевіряла доведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 3 ст. 185 КК, оскільки законність та обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржувалися.
Що ж стосується доводів прокурора, викладених у касаційній скарзі,

про неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через м`якість, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу засудженого, який характеризується позитивно, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав з`явлення зі зізнанням та щире каяття, а також повне відшкодування майнової шкоди та відсутність майнових претензій з боку потерпілої. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені у ст. 67 КК, суд не встановив.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин кримінального провадження в сукупності, розмір визначеного місцевим судом ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується доводів прокурора про те, що апеляційний суд немотивовано залишив без задоволення доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості через неврахування наявної у кримінальному провадженні такої обставини, що обтяжує покарання «рецидив злочинів», то колегія суддів вважає, що цей

суд, з огляду на положення п. 6 ч. 2 ст. 291, 337 КПК, обґрунтовано визнав такі доводи прокурора безпідставними. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, апеляційний суд належним чином умотивував у прийнятому рішенні. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону,

які б були безумовною підставою для скасування судових рішень у справі,

не встановлено.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3