Справа №589/4662/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/153/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 589/4662/15-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 та представника цивільних позивачів ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

визнаний невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправданий за відсутністю в його діях складу злочину,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10

законного представника потерпілої ОСОБА_11

представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_12

цивільного відповідача ОСОБА_13

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15

захисника адвоката ОСОБА_16 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , із змінами, просить скасувати вирок суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки висновки суду про недопустимість доказів не відповідають вимогам кримінального процесуального закону. Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про проведення повторної комплексної комісійної судово-медичної експертизи. Також зазначає, що прокурор не зміг об`єктивно забезпечити явку свідків в судове засідання;

- законний представник потерпілої ОСОБА_18 просить скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_15 у вчиненні злочину, однак вони не були належним чином проаналізовані в сукупності, суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не вмотивував належним чином, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, не дав оцінки всім фактичним обставинам справи. Також вказує на безпідставність залишення без розгляду цивільного позову;

- представник цивільних позивачів ОСОБА_11 та ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_20 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вина ОСОБА_15 доводиться наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, однак суд не оцінив їх належним чином у сукупності, показання не всіх свідків взяв до уваги та безпідставно не розглянув цивільний позов.

В запереченнях на апеляційні скарги:

- цивільний відповідач ОСОБА_13 просить залишити вирок суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю;

- обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник адвокат ОСОБА_16 зазначають, що вирок суду є законним та вмотивованим, а апеляційні скарги необґрунтованими та безпідставними, тому також просять залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін.

Органами досудового розслідування ОСОБА_15 було пред`явлено обвинувачення в тому, що 12.08.2014 близько 14-20 години, керуючи автомобілем «Рута-17» р.н. НОМЕР_1 по вул. К. Маркса в м. Шостка Сумської області він проявив неуважність, вчасно не помітив та не відреагував на появу пішоходів ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_19 , які перетинали проїзну частину, хоча об`єктивно мав таку можливість, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитись, чим грубо порушив п.п.2.3.6. і 12.3 Правил дорожнього руху України та допустив на них наїзд, внаслідок чого ОСОБА_19 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Розглядаючи провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що частина наданих стороною обвинувачення доказів є недопустимими, зокрема, протокол проведення слідчого експерименту, оскільки він був проведений з ОСОБА_15 у якості свідка, а повідомлення про підозру йому було вручено лише 09.09.2015, та висновки судових автотехнічних експертиз від 21.11.2014 і 25.08.2015, оскільки вихідні дані для проведення цих експертиз були отримані, в тому числі з показань ОСОБА_15 , допитаного як свідка. Також враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_15 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_21 , протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_22 від 16.09.2014 та висновок судової транспортно-трасологічної експертизи від 13.08.2015, суд прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася за межами пішохідного переходу. Крім того, суду не було надано доказів, які б детально розкривали механізм отримання потерпілою тілесних ушкоджень, а також щодо взаємного розташування транспортного засобу та пішоходів в момент зіткнення. Зважаючи на викладені обставини, суд першої інстанції визнав ОСОБА_23 невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдав у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_10 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 , представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_12 , цивільного відповідача ОСОБА_13 , представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника адвоката ОСОБА_16 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги прокурора ОСОБА_24 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 та представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів п.п.1-3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

? висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

? суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

? за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

? висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істоті суперечності (п.п.1-4 ч.1 ст.411 КПК).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_15 було пред`явлено обвинувачення в тому, що керуючи автомобілем він проявив неуважність, вчасно не помітив та не відреагував на появу пішоходів, які перетинали проїзну частину, хоча об`єктивно мав таку можливість, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитись, чим грубо порушив п.п.2.3.6. і 12.3 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_19 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За наслідками судового розгляду даного кримінального провадження суд першої інстанції визнав ОСОБА_15 невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдав у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи виправданою: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення (п.1 ч.3 ст.374 КПК).

Розглянувши кримінальне провадження суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, що завадило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, визнаючи недопустимими доказами висновки судових автотехнічних експертиз від 21.11.2014 та 25.08.2015 у зв`язку з тим, що вихідні дані для проведення цих експертиз були здобуті з показань ОСОБА_15 , допитаного у якості свідка, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що при проведенні експертного дослідження за вихідні дані бралися не тільки його показання, а також і показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_11 , які пояснювали, що наїзд на потерпілу стався під час її руху через проїзну частину в межах пішохідного переходу, в тому числі і показання свідка ОСОБА_21 , які у свою чергу не узгоджуються з зазначеними обставинами щодо точного місця ДТП.

Тобто суд першої інстанції визнав недопустимими доказами вказані висновки судових експертиз виключно через те, що вони частково були проведені з участю свідка, який надалі був визнаний підозрюваним, не навівши жодних мотивів, чому суд визнав ці докази недопустимими у повному обсязі, хоча їх дослідницькі частини та висновки розмежовані по варіантам в залежності від показань тих чи інших осіб, на підставі яких проводилися експертизи.

Крім того, судом не були взяті до уваги протоколи слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , при цьому належної оцінки цим доказам як того вимагає кримінальний процесуальний закон (ч.1 ст.94 КПК України) судом надано не було, як і не наведено достатніх мотивів, з яких вказані докази були відкинуті, натомість у вироку вказано лише про те, що їх зміст істотно суперечить іншим доказам.

При цьому, суд дійшов висновку про неможливість взяття до уваги викладених в протоколах слідчих експериментів показань свідків через те, що вони не були предметом безпосереднього дослідження суду, хоча показання особи, з якою проводиться слідчий експеримент, є невід`ємною частиною складеного за наслідками його проведення протоколу, які у своїй сукупності складають єдиний цілісний доказ, і виокремлення судом якоїсь її частини, без врахування всього змісту, є неприпустимим, незважаючи на те, що протоколи вказаних слідчих експериментів належним чином досліджені так і не були.

У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_15 повністю заперечував свою вину у вчиненні злочину за викладених в обвинувальному акті обставин та, враховуючи показання учасників судового провадження щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, прокурором було заявлено клопотання про проведення повторної комплексної комісійної судово-медичної експертизи щодо з`ясування механізму заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень та остаточного визначення ступеня їх тяжкості.

Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою відмовив у його задоволенні з тих підстав, що під час проведення досудового розслідування сторони кримінального провадження не заявляли клопотання про проведення повторної експертизи щодо визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, і призначення нової експертизи призведе лише до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що порушені прокурором у клопотанні обставини були слушними і їх з`ясування має суттєве значення для встановлення дійсних обставин у даному кримінальному провадженні, оскільки висновки відповідних експертиз можуть впливати на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого та інших пов`язаних з цим фактів та обставин, які підлягають доказуванню.

При цьому, звертаючись з клопотанням про призначення повторної експертизи прокурор мотивував свої вимоги не тільки необхідністю визначення остаточного ступеня тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а також і з метою з`ясування механізму заподіяння тілесних ушкоджень, однак в мотивувальній частині ухвали суду про відмову у задоволенні вказаного клопотання відповідні доводи прокурора свого відображення не знайшли.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду стороною обвинувачення був наданий, а судом долучений та досліджений протокол огляду транспортного засобу від 13.08.2014, але жодної оцінки цьому доказу у вироку судом надано не було.

Крім того, судом не були допитані всі свідки, а саме ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, і показання яких також мають суттєве значення для даного кримінального провадження. При цьому, незважаючи на те, що вказані свідки неодноразово викликалися в судові засідання та не з`являлися, судом не було вжито всіх можливих заходів та не вирішено питання можливості допитати їх як самим судом, так і сторонами кримінального провадження, зокрема шляхом здійснення судового провадження в цій частині в режимі відеоконференції з іншим судом, який є найбільш територіально наближеним до місця їх мешкання, оскільки ці свідки зазначали, що проживають в м. Києві і прибути до Конотопського міськрайонного суду Сумської області не мають можливості в силу об`єктивних причин (сімейні обставини, відсутність додаткових грошових коштів для поїздки), але в той же час від надання пояснень вони не відмовлялися.

Вказані порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки завадили суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, хоча право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р. та національним законодавством України (ст.ст.7-29, п.2 ч.1 ст.372 КПК).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§29-30).

Ігнорування судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є також грубим порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., а також сталої практики Верховного Суду України і ЄСПЛ, внаслідок чого можна зробити висновок про те, що необґрунтованість і невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів апеляційних скарг, оскільки у відповідності до ч.ч.5 і 6 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Таким чином, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду, в даному випадку, потягли за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України та, у разі визнання особи виправданою, вказати підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає кожен з доказів обвинувачення.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно ч.3 цієї статті за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою, внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_24 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 та представника цивільних позивачів ОСОБА_12 .

Що стосується інших доводів апеляційних скарг, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені цими учасниками судового провадження питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 та представника цивільних позивачів ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року відносно ОСОБА_28 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4