Номер провадження 1-кп/243/654/2017
Номер справи 243/7601/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 17 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження № 0000083, обвинувальний акт якого надійшов 28 серпня 2017 року з Військової прокуратури Донецького гарнізону Сил антитерористичної операції по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андрушки, Попільнянського р-ну, Житомирської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 408 КК України, при наступних обставинах.

20.03.2014 громадянин ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 20 березня 2014 року (по стройовій частині) №60 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого телефоніста апаратної центру зв`язку польового вузла зв`язку.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Так, 14 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам нормативно-правових актів з України, в період проходження військової служби та будучи придатним для несення та виконання службових обов`язків, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

В період часу з 14 липня 2014 року по 31 липня 2017 року солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

31 липня 2017 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши власну протиправну поведінку, самостійно прибув до органу досудового розслідування - військової прокуратури Донецького гарнізону, таким чином припинивши ухилятися від проходження та виконання обов`язків військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно скоїв правопорушення у час, місці та обставинах, викладених у обвинувальному акті, а саме з 14.07.2014 року по 31.07.2017 року без поважних причин для звільнення від військової служби покинув розташування військової частини в АДРЕСА_2 та знаходився за місцем свого мешкання в Житомирській області, з метою відвідування своєї сім`ї. У скоєному щиро кається. Просить призначити покарання без позбавлення волі.

Враховуючи свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 , повне визнання ним своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів показами обвинуваченого, без дослідження інших доказів,

що стосуються фактичних обставин справи.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні доведена, і його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.408 КК України, як самовільного залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкціях ч.1 ст. 408 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вперше скоїв кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, відповідно до досудової доповіді Слов`янського МРВ з питань пробації Південно-Східного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, можливе перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому.

Обставин, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 за ст. 408 ч. 1 КК України потрібно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції інкримінованої статті КК України, а перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливі без відбування ним покарання, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з

уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Цивільного позову не заявлено. Процесуальних витрат не має.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.408 ч.1 КК України та призначити покарання в вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1