Справа № 524/1427/18
Провадження №1-кп/524/219/18
17.04.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката - ОСОБА_6
представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.1 ст. 366 КК України, -
До суду надійшов обвинувальний акт від 28.02.2018 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.1 ст. 366 КК України. Вказаний обвинувальний акт надійшов разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 28.02.2018 року між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 під час досудового розслідування.
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши представника потерпілого, обвинуваченого, його захисника та прокурора, суд дійшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між підозрюваною та прокурором затвердженню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За змістом ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
За статтею 364-1 КК встановлено відповідальність за злочин із матеріальним складом. Таким чином, при вчиненні злочину, передбаченого ст.364-1 КК України, шкода завдається потерпілому .
В обґрунтування повноважень на укладення угоди про визнання винуватості у справі, в якій заподіяно шкоду потерпілому - Управлінню з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі ЖКГ, прокурор не подав суду письмову заяву потерпілого ( представника потерпілого) про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні при виконанні судом положень ст.474 КК України, представник потерпілого ОСОБА_7 повідомила, що згоду прокурору на укладання угоди Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі ЖКГ не надавало, проти затвердження вказаної угоди категорично заперечують, збитки спричинені діями обвинуваченого не відшкодовані . Також зазначила, що про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку передбаченому ст. 290 КПК їх не повідомляли.
Прокурор, обвинувачений його захисник, враховуючи відсутність згоди потерпілої вважали за неможливе затвердження угоди про визнання винуватості, клопотань не заявляли.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексута/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.
Враховуючи пояснення представника потерпілого, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості не відповідають його інтересам, а саме обмежують його права, свободи та інтереси, оскільки згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості надано не було, збитки не відшкодовані, а тому суд вважає, що є достатні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 надійшов до суду разом з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості, досягнутою під час досудового розслідування.
Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає лише два варіанти розгляду угод в підготовчому судовому засіданні, а саме суд має право: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Із цих підстав кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Суд звертає увагу, що частиною 4 ст. 314 КПК передбачено можливість оскарження повернення обвинувального акта, а не повернення кримінального провадження внаслідок відмови суду у затвердженні угоди.
Колегією суддів Верховного Суду в Ухвалі від 12.03.2018 року по справі №576/1012/17 викладена правова позиція, про те, що згідно з положеннями ст. 392 КПК ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, постановлені в підготовчому судовому засіданні, не входять до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст. 314-316, 468-474 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: