АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1564/17 Справа № 204/7326/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року було задоволено клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0002402 від 13.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та накладено арешт на тимчасово вилучене майно у підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Shevrolet» Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , фрагмент кабелю розміром 90 см., металевий трос з гачком. Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що для всебічного, повного, об`єктивного встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання слідчого слід задовольнити.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Також апелянт звертає увагу, що тимчасове вилучення майна було проведено з порушеннями норм чинного законодавства, тому протокол огляду від 13.11.2017 року є недопустимим доказом. Вказує, що слідчий не надав достатніх та належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також як на підставу для поновлення строку адвокат посилається на те, що ухвалу суду було постановлено за відсутності ОСОБА_7 , а копію судового рішення останній отримав через свого захисника у слідчого лише 01.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та його захисник участі у судовому засіданні не приймали, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, полягає у тому, що 13.11.2017 року близько 02:00 год. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 73 по вул. Володимира Антоновича, м. Дніпро шляхом проникнення до сховища, використовуючи транспортний засіб марки "Шевроле Авео" д.н.з. НОМЕР_1 таємно викрали кабельну продукцію, однак злочинний умисел не був доведений до кінця, оскільки були зупинені працівниками поліції.

За даним фактом 13 листопада 2017 року в слідчому відділенні Чечелівським ВП ДВП в області вказана інформація внесена до ЄРДР за № 0002402 з попередньою кваліфікацією ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування згідно з рапорту інспектора 6 роти 4 батальону УПП в м. Дніпро ОСОБА_10 від 13.11.2017 року встановлено, що під час патрулювання екіпажем 0601 в складі лейтенанта поліції ОСОБА_11 , лейтенанта поліції ОСОБА_10 , рядового поліції ОСОБА_12 було отримано виклик «Крадіжка» за адресою: м. Дніпро, вул. В. Антоновича, буд. 73. Прибувши на місце було виявлено кабельну продукцію, трос з крюком, автомобіль «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 та двох невідомих чоловіків, які представились як ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході огляду місця події від 13.02.2017 року було виявлено та транспортний засіб марки «Shevrolet» Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , сліди протекторів автомобіля біля колодязю телефонної комунікації, металевий трос з гачком, який був прив`язаний до кабелю, фрагмент кабелю розміром 90 см., який виглядав з колодязя телефонної комунікації. Також було виявлено біля автомобілю двох чоловіків, які представились як ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 Гр. ОСОБА_13 видав ключі та тех. паспорт на автомобіль марки «Shevrolet» Aveo д.н.з. НОМЕР_1 .

13.11.2017 року в порядку ст. 208 КПК України з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, були затримані ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким 13.11.2017 року було пред`явлено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 13 листопада 2017 року вищезазначене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002402.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року про арешт майна - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3