№ 317/240/18
№/п 1-кс/317/84/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурораЗапорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 29.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 29.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, підслідність якого згідно витягу з ЄРДР та постанови прокурора від 29.01.2018 року визначена за СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26.01.2018 до Запорізької місцевої прокуратури №2 із заявою про скоєний злочин звернувся директор ПП «Демос Груп» ОСОБА_4 , а саме щодо шахрайського заволодіння невстановленими особами квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування ОСОБА_4 допитано у якості потерпілого та останній зазначив, що 28.11.2017 на підставі акту приймання-передачі №1 у зв`язку із виходом зі складу співвласників підприємства «Демос груп» вищевказана квартира була передана ОСОБА_5 . Відповідні зміни були внесені до Державного реєстру речових прав. У подальшому у зв`язку зі зміною життєвих обставин ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_4 про повернення до складу співвласників ПП «Демос груп» і передачею до статутного капіталу підприємства квартири за адресою АДРЕСА_1 . На початку січня 2018 року була розпочата процедура підготовки необхідних для цього документів. Проте, 26.01.2018 у телефонній бесіди від ОСОБА_5 потерпілий дізнався про те, що державним реєстратором Запорізької райдержадміністрації ОСОБА_6 до Державного реєстру речових прав були внесені зміни, а саме, що на підставі акту приймання-передачі №1 від 16.01.2018 ОСОБА_4 квартира була передана ОСОБА_7 . Проте, вказаного акту ОСОБА_4 не складав та не підписував.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_4 зазначає, що невстановлені особи за попередньою змовою незаконно заволоділи правом на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , чим у відповідності до оцінки нерухомого майна спричинили шкоду ПП «Демос груп» на суму 50 тисяч гривень.

Від потерпілого ОСОБА_4 в порядку ст. 220 КПК України надійшло клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно від 29.01.2018, квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_7 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №1.

Таким чином, досудовим розслідуванням на теперішній час встановлено, що невстановлені особи вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто незаконно, шляхом шахрайства, з використанням підробленого документа заволоділи правом на квартиру АДРЕСА_2 .

У судове засідання прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , представник власника майна директор ПП «Демос груп» ОСОБА_4 не з`явилися, були повідомлені про місце та час розгляду клопотання, надали до суду заяви, у яких підтримали клопотання, просили його задовольнити, розглянути клопотання за їх відсутності, що згідно ст. 172 ч.1 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме : клопотання, витягу з кримінального провадження, заяви про скоєння злочину, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 , клопотання потерпілого ОСОБА_4 , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії, актів №1 та №3 прийому передачі нерухомого майна із статутного капіталу ПП «Демос Груп», статуту ПП «Демос Груп», інформаційної довідки, накладення арешту на вказане майно є необхідним.

На теперішній час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно знову може бути переоформлено на іншу особу, що буде перешкоджати кримінальному провадженню та можливому забезпеченню цивільного позову

Згідно із абз. 2 ст. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) виникла необхідність у застосуванні заборони розпоряджатися вищевказаним нерухомими майном.

Відповідно до ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, в тому числі, є річчю, набутою в результаті вчинення кримінального правопорушення,або на яку було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що в діях невстановлених осіб є ознаки шахрайського заволодіння правом на квартиру АДРЕСА_2 , а також те, що вказана квартира фактично є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, з метою припинення подальших спроб здійснити протиправні дії щодо розпорядження нею, збереження такого нерухомого майна, та враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування заборони використання та розпорядження майном, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167,170-174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 29.01.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , з забороною права відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1