Справа № 504/454/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2018 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно неодруженого, непрацюючого, зареєстованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 13.02.2018р. Комінтернівським районним судом Одеської області за ст.ст.70, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки, вирок не набрав законної сили;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, в свою чергу пояснив, що вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає, наміру переховуватися від органів досудового слідства/суду та вчиняти нові злочини немає.

Захисник адвокат ОСОБА_7 також заперечувала щодо задоволення клопотання, просила взагалі не обирати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід, оскільки останній не вчиняв інкримінований йому злочин, має стійкі соціальні зв`язки, а саме батька, який проживає в с.Красносілка Лиманського району Одеської області та підтвердила, що ОСОБА_5 немає наміру переховуватися від органів досудового слідства/суду та вчиняти нові злочини.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до клопотання ОСОБА_5 , в період іспитового строку, встановленого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.02.2018р., яким його засуджено за ст.ст.70, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки, судимість у якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків не зробив, знову вчинив умисний тяжкий майновий злочин за наступних обставин.

Так, він, 14.02.2017р. приблизно о 10.50 годині, під час перебування поряд з житловим будинком АДРЕСА_3 , помітив у салоні автомобіля «MISUBISHI CANTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , прикріплений до лобового скла відеореєстратор «Full HB 1080».

Побачивши вказаний прилад, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на його викрадення.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливого мотиву, переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу відчинив незачинені двері транспортного засобу, зірвав відеореєстратор із кріплення, після чого помістив його до внутрішньої лівої кишені своєї куртки. У цей час ОСОБА_5 був помічений потерпілим, який став вимагати від нього залишатися на місці.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи викриття його протиправних дій, у продовження свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення майна, залишив місце вчинення злочину, однак, не зміг розпорядитися відкрито викраденим відеореєстратором «Full HB» з причини його затримання ОСОБА_8 одразу після скоєння злочину.

Тим самим, своїми незаконними діями ОСОБА_5 намагався відкрито викрасти належне ОСОБА_8 майно та спричинити йому майнову шкоду на загальну суму 597 гривень.

Правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення є ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, що відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкція якої передбачає позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Слідчим відділенням Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000256 від 14.02.2018р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

14.02.2018р. о 17 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано, в порядку ст. 207 та ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України.

15.02.2018р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.
В обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчинені вказаного кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначив, що це є:
- протокол прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене відносно нього кримінального правопорушення від 14.02.2018р.;

- протокол огляду місця події від 14.02.2018р.;

- протокол огляду від 14.02.2018р. з таблицею фотоілюстрацій, у ході проведення якого співробітниками поліції в приміщенні поліцейської дільниці у ОСОБА_5 був виявлений та вилучений викрадений ним відеореєстратор «Full HB 1080»;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2018р., який надав показання про обставини вчиненого відносно нього злочину;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.02.2018р., яка надала показання про обставини вчиненого ОСОБА_5 відкритого викрадення відеореєстратора «Full HB 1080»;

- протокол допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 15.02.2018р., які надали показання про обставини вилучення у ОСОБА_5 викраденого ним відеореєстратора «Full HB 1080».

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд враховує, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходив з того, що сторонами кримінального провадження надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення, що також підтверджується дослідженими доказами по справі.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 відмовився давати покази з приводу кримінального правопорушення, обґрунтовуючи це наявністю загрози для його життя. На питання суду щодо необхідності застосування заходів безпеки відносно нього, підозрюваний ОСОБА_5 відмовився, будь-які пояснення з цього приводу давати не захотів. Враховуючи це, слідчий суддя розцінює таку позицію підозрюваного ОСОБА_5 як спосіб захисту від кримінальної відповідальності.

Крім того суд враховує, що, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.02.2018р., яким його засуджено за ст.ст.70, 185 ч.2, 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Незважаючи на висловлену довіру суду та застосування до нього пільгових інститутів звільнення від відбування покарання за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, належних висновків не зробив, знову підозрюється у вчиненні умисного майнового тяжкого злочину уже на 2 день після звільнення з-під варти за раніше вчинені злочини, що свідчить про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя враховує, що докази про вчинення злочину підозрюваним є вагомими, санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, у самого підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, останній не працює та не навчається, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість. Тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених у ст.2 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, з метою виключення спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду і з метою недопущення вчинення іншго кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, підозрюваним ОСОБА_5 , у супереч положень ст.132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені ризики та обставини, визначені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, є неактуальними, а він як особа перестав бути суспільно небезпечним. Додаткових характеризуючих даних на підозрюваного під час розгляду клопотання надано не було, тому слідчий суддя не може прийняти до уваги пояснення ОСОБА_5 про те, що він не має наміру переховуватися від правосуддя і обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_6 про те, що підозрюваний ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, а саме батька, який проживає у с.Красносілка Лиманського району Одеської області, слідчий суддя не може прийняти до уваги, оскільки стороною захисту не надано жодного підтверджуючого цьому документа, крім того сам підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що одразу після звільнення під варти за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.02.2018р. він поїхав до друзів, з батьком не проживає. Крім того, сам факт проживання батька підозрюваного на території Лиманського району Одеської області, на думку суду, не може вказувати на наявність стійких соціальних зв`язків.

Доводи сторони захисту про те, що затримання ОСОБА_5 відбулося в період з 10 по 11 год. 14.02.2018р., а не в 17 год. 50 хв., як це зазначено в протоколі, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки протокол затримання підписувався ОСОБА_5 в присутності понятих, зауваження і доповнення до протоколу не надходили.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначається застава, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачем обов`язків, передбачених цим Кодексом, на підставі цього слідчий суддя вважає, необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 51 000 гривень, він підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язаний, згідно ст.194 КПК України, виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль для пошуку роботи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 176-178, 182,183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покараннь (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з 14 лютого 2018 року 17 год. 50 хв.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 14 квітня 2018 року 17 год. 50 хв.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, звільнити його негайно з-під варти та зобов`язати: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль для пошуку роботи.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Термін дії ухвали до 14 квітня 2018 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1