АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а :
Старший слідчий Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 03.10.2017 р. звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0007971 від 01.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 с т. 187 КК України. Клопотання погоджено прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Клопотання мотивує тим, що 01.10.2017 р. приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_7 разом з невстановленою вході досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_12 , перебували в парку «Хіміків», що розташований на перехресті прос. Хіміків та вул. С. Кішки, й, знайшовши пакет з документами, які належить ОСОБА_13 , вирішив отримати за це винагороду. Після чого, зустрівшись з ОСОБА_13 та показавши йому його паспорт громадянина України, почали вимагати за повернення документів грошову винагороду в розмірі 500 грн. Не маючи вказаних коштів, потерпілий запропонував пригостити останніх пивом, на що ОСОБА_7 та чоловік на ім`я ОСОБА_12 погодились, й, придбавши дві пляшки пива за кошти ОСОБА_13 , перейшли прос. Хіміків і прослідували в арку будинку 220 по вул. С. Кішки та будинку АДРЕСА_2 . Там в цей час ОСОБА_12 представив до живота ОСОБА_13 предмет, схожий на пістолет, й почав вимагати у потерпілого грошові кошти. Сприймаючи погрозу як реальну загрозу життю і здоров`ю, ОСОБА_13 не чинив спротив та повідомив, що в нього немає грошей, після чого чоловік на ім`я ОСОБА_12 наніс удар кулаком та іншою рукою, в якій тримав пістолет, в обличчя ОСОБА_13 , від чого останній впав на землю та, діставши свої телефони Самсунг і «Меizu МХЗ», почав телефонувати до поліції. В цей час ОСОБА_7 , вихвативши з рук мобільний телефон «Меizu МХЗ», разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 втік з місця вчинення злочину.

02.10.2017 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2017 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 21 год. по 06 год. терміном на 60 (шістдесят) діб з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 в період часу з 21 години по 06 годину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. Строк домашнього арешту вирішено обчислювати з моменту постановлення ухвали, тобто з 03.10.2017 р.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами, тому ОСОБА_7 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2017 р. та задовольнити вказане клопотання в повному обсязі, обравши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визнавати розмір застави.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна. Також підозрюваний знає паспортні дані потерпілого, номер його мобільного телефону, адресу проживання, що безпосередньо посилює ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України. Крім того ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності й, усвідомлюючи покарання за інкримінований йому злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури, просив її задовольнити. Вказав, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може зникнути з метою ухилення від відповідальності та перешкоджати судовому провадженню.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили відхилити апеляційну скаргу прокурора.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, підозрюваного, захисника, слідчого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Враховуючи це, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

У своїй ухвалі слідчий суддя слушно врахував, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами, тому підозрюваний ОСОБА_7 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що, зокрема, посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того стороною обвинувачення не доведено, що запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим; відсутні докази того, що підозрюваний вчиняв дії по знищенню, схову або спотворенню будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, змінював місце проживання чи переховувався від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняв тиск на свідків, потерпілого чи іншого співучасника злочину при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано, через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягненню цілей покарання.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України": на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (справа "Єлоєв проти України", п. 60). Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

За таких обставин, суд з метою запобігання ризиків і забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і попередження можливості його переховуватися від органів досудового розслідування та суду, попередження можливості впливати на свідків та потерпілого обґрунтовано дійшов висновку про достатність обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період часу з 21 год. до 06 год. наступної доби терміном на 60 діб, з покладенням на останнього відповідних, вказаних в ухвалі, обов`язків, у зв`язку з чим доводи прокурора з цих питань колегія суддів вважає безпідставними та невідповідними фактичним обставинам.

Підозрюваний з моменту обрання такого запобіжного заходу як домашній арешт його та покладені на нього обов`язки не порушував, з`являється на виклики до слідчого і суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора і скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 діб, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :