Справа №487/5819/17 20.12.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6
на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, працює водієм у ПАТ «Укрпошта», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст рішення слідчого судді.
У відношенні підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 грудня 2017 року до 16 год.
Визначено ОСОБА_6 розмір застави у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.
Визначено у разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного слідчим органу державної влади;
- утримуватися від спілкування з будь-якими свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, будь-яким чином у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку та Інтернет мережі;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.
Підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Захисник зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину. Він безпідставно був оголошений у розшук, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження його відсутності вдома. Співробітники поліції опитали сусідів з інших поверхів, вони приходили у час, коли працездатні особи перебувають на роботі.
Вважає, що підозра є необґрунтованою, оскільки у ній не міститься правової кваліфікації кримінального правопорушення.
На думку апелянта, посилання суду на тяжкість висунутих обвинувачень є неправильним, оскільки ця причина не може сама по собі виправдовувати тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що у 2010 році він написав заяву про викрадення карабіну. На його думку, обшук проведено незаконно, у його відсутність, оспорює, що під час обшуку у нього в квартирі вилучено карабін. Вказує, що не ухилявся від виклику слідчого.
Встановлені слідчим суддею обставини.
06.10.2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно рапорту ст. о/у Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 07.12.2017 р. о 08:00 год ОСОБА_6 затриманий.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 22.09.2017 р. при проведенні обшуку на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_6 , виявлено та вилучено предмет, який зовні схожий на автомат, який ОСОБА_6 зберігав за вищевказаною адресою. Згідно висновку експертизи, предмет вилучений в ході обшуку 22.09.2017 р. , є середньоствольною нарізною вогнепальною зброєю - самозарядним мисливським карабіном моделі «АКМС-МФ» (7,62х39 мм) серія № НОМЕР_1 , 1970 року, виробництво КНПО «Форт» м. Вінниця, Україна. Карабін виготовлений промисловим способом, та призначений для стрільби 7,62-мм мисливськими патронами (7,62х39 мм).
ОСОБА_6 , маючи попередній дозвіл на карабін марки моделі «АКС-МФ» (7,62х39 мм) серія № НОМЕР_1 , не продовжив термін використання його у період закінчення строку дії дозволу та зберігав його під диваном у власній квартирі, що суперечить встановленим нормам закону та становить суспільну небезпеку.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою.
Зазначив, що ОСОБА_6 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України, а також за ч. 3 ст. 296 КК України, неодноразово викликався до слідчого на 13.10.2017 р., 16.10.2017 р. та 17.10.2017 р., але не з`явився. Доводи підозрюваного ОСОБА_6 щодо не отримання ним повістки про виклик до слідчого та повідомлення про підозру від 06.10.2017 р. спростовуються дослідженими в судовому засіданні зворотними повідомленнями..
Також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, який з ним не проживає, працює, раніше не судимий, притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296 КК України, переховувався від органів досудового розслідування.
Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які містяться в наданих до апеляційного суду матеріалах кримінального провадження, на які у своєму рішенні послався слідчий суддя. Посилання апелянтів на необґрунтованість підозри, є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_6 вилучена зброя, яку останній зберігав без будь-якого дозволу, що вказує на ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отже, з огляду на наведені рішення Європейського Суду з прав людини, враховуючи, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, послався на докази, які дають підставу для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, апеляційний суд вважає, що посилання захисника та підозрюваного на відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , а за такого, і про безпідставність обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу, не є слушними.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , який не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, з яким не проживає, працює, раніше не судимий, але притягується до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 296 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово викликався до слідчого на 13.10.2017 р., 16.10.2017 р. та 17.10.2017 р., але не з`являвся, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями про вручення йому повісток. Ця обставина свідчить про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.
З огляду на дані про особу підозрюваного, враховуючи ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає правильними висновки слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи наведене, є правильними висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, визнаним слідчим суддею доведеними.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України. Тому немає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст.ст. 407 ч.3, 422, 532 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3