У Х В А Л А
30.11.2017 Справа №607/12138/17

Тернопільський міськрайонний суд в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під час судового розгляду кримінального провадження стосовно:

1. ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України;

2. ОСОБА_7 про обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України;

3. ОСОБА_8 про обвинувачення за ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України;

4. ОСОБА_9 про обвинувачення за ч.3 ст.307, ч.2 ст.314, ч.1 ст.315, ч.2 ст.317 КК України, -

встановив:
Прокурор подав письмові клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на 60 діб кожному. У клопотаннях вказано, що є необхідність у їх продовженні, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених. Ризики, що стали підставою для застосування таких запобіжних заходів не зменшилися на даний час і продовжують існувати. Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підставою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує він може умисно переховуватись від суду, як на території України так і поза її межами. Обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , серед іншого, ґрунтується на показаннях свідків, які на даний час безпосередньо у суді не допитані. ОСОБА_6 у зв`язку із виконанням вимог ст.290 КПК України ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, володіє інформацією про осіб, які є свідками, місце їх проживання, навчання чи роботи, підтримує з частиною із них відносини, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. Тому, існує ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що негативно вплине на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_6 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів, чи надання показів в його користь. ОСОБА_6 не навчається, не працює, немає постійного законного заробітку, на його утриманні ніхто не перебуває, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків в місці проживання. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.02.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.296 КК України і призначено покарання 5 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки. ОСОБА_6 раніше ухилявся від суду за межами України його затримано та екстрадовано в Україну. Вказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші злочини. Ці обставини свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та відповідно не можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу. Відомостей, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_6 під вартою на даний час немає.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 , є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підставою застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від 9 до 12 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від суду, як на території України так і поза її межами. Обвинувачення стосовно ОСОБА_7 , серед іншого, ґрунтується на показаннях свідків, які на даний час безпосередньо в суді не допитані. ОСОБА_7 у зв`язку із виконанням вимог ст.290 КПК України ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, володіє інформацією про осіб які є свідками, їх місця проживання, навчання чи роботи, підтримує з частиною із них відносини, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. Тому, існує ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_7 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Крім того, ОСОБА_7 не одружений, не навчається, не працює, немає постійного законного заробітку, на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання. Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності у продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою та відповідно не можливості обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу. Відомостей, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_7 під вартою, на даний час не здобуто.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_9 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підставою застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 12 років. Альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від суду, як на території України так і поза її межами. Обвинувачення стосовно ОСОБА_9 , серед іншого, ґрунтується на показаннях свідків, які на даний час безпосередньо в суді не допитані. ОСОБА_9 , у зв`язку із виконанням вимог ст.290 КПК України ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, володіє інформацією про осіб які є свідками, їх місця проживання, навчання чи роботи, підтримує з частиною із них відносини, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. А тому існує ризик того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_9 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. ОСОБА_9 не навчається, не працює, немає постійного законного заробітку, на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання. Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_9 та відповідно не можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу. Відомостей, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_9 під вартою немає.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підставою застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до 15 років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від суду як на території України так і поза її межами. Обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , серед іншого, ґрунтується на показаннях свідків, які на даний час безпосередньо в суді не допитані. ОСОБА_8 у зв`язку із виконанням вимог ст.290 КПК України ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, володіє інформацією про осіб які є свідками, їх місця проживання, навчання чи роботи, підтримує з частиною із них відносини, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. А тому існує ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_8 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Крім того, ОСОБА_8 за місцем проживання у АДРЕСА_1 не зареєстрований, не навчається, не працює, немає постійного законного заробітку, на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання. ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України. На даний час компетентними органами Республіка Польща проводиться розслідування за фактом нанесення ОСОБА_8 у січні 2017 року на території Республіки Польща тілесних ушкоджень іншій особі. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші злочини. Вказані обставини свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 та не можливості обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Відомостей, які б вказували на неможливість його утримування під вартою немає.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченими та виконання ними своїх процесуальних обов`язків, запобігання можливому їх переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків або перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, вчиненню інших злочинів, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого судового розгляду щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура необхідно продовжити дію строків тримання під вартою обвинувачених.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлені клопотання, посилаючись на вказані у них мотиви.
Захисник ОСОБА_10 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 має місце проживання. Для нього достатнім буде запобіжний захід у виді домашнього арешту. Просить змінити йому тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_11 заперечила клопотання прокурора, як безпідставне і пояснила, що для ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застава у невеликому розмірі. Вона просить змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_12 заперечив клопотання прокурора, як надумані і пояснив, що для ОСОБА_6 та ОСОБА_8 достатнім буде застосування домашнього арешту. Просить врахувати, що ОСОБА_6 хворіє і потребує лікування. У випадку, якщо суд не змінить запобіжні заходи, просить встановити їм заставу у розмірах ближче до мінімального, які б не були для них непомірними, як альтернативу перебуванню під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що підтримує заперечення і клопотання захисника ОСОБА_12 і просить застосувати до нього домашній арешт або встановити заставу у розмірі ближче до мінімального.
Інші учасники клопотань не заявили.
З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення. Кваліфікуючими ознаками його дій є вчинення злочину у складі організованої групи та повторність. З наданої суду інформації вбачається, що ОСОБА_13 раніше переховувався від суду і лише після затримання та екстрадиції в Україну був засуджений за вчинення умисних злочинів. На даний час він обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення вчиненого під час випробування та іспитового строку за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року. Отже, є підстави вважати, що ОСОБА_13 може продовжити вчиняти нові злочини. Крім цього, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке суд вправі призначити йому, якщо прокурор доведе його винуватість, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може впливати на свідків, яких не допитано з метою нівелювати докази. Також, він може ухилитися від суду. Наявні ризики унеможливлюють застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Тому, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити. Враховуючи особу ОСОБА_6 , наведені вище ризики і відсутність висновку медичної комісії про неможливість його утримання в умовах СІЗО, йому необхідно продовжити дію строку тримання під вартою на два місяці, оскільки судовий розгляд лише розпочато.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення. Кваліфікуючими ознаками його дій є вчинення злочину у складі організованої злочинної групи та повторність. Отже, існує ризик вчинення ним нових злочинів. Також, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке суд вправі призначити йому, якщо прокурор доведе його винуватість, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може впливати на свідків, яких не допитано з метою нівелювати докази. Також, він може ухилитися від суду.

Суд переконаний, що наявність наведених ризиків унеможливлює застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Тому, в задоволенні клопотання ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити. Враховуючи особу ОСОБА_7 і наведені вище ризики йому необхідно продовжити дію строку тримання під вартою на два місяці, оскільки судовий розгляд лише розпочато.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення трьох кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України, один з яких є тяжким і два особливо тяжкими злочинами, за які законом передбачено, серед інших покарань, позбавлення волі на строк від 9 до 15 років з конфіскацією майна. Кваліфікуючими ознаками його дій є вчинення злочину у складі організованої злочинної групи, будучи організатором та повторність, тобто існує ризик вчинення ним нових злочинів. Крім цього, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке суд вправі призначити йому, якщо прокурор доведе його винуватість, перебуваючи на волі ОСОБА_8 може впливати на свідків, яких не допитано з метою нівелювати докази або ухилитися від суду. Вище наведені ризики реально існують і унеможливлюють застосування до ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Тому, в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 в частині зміни запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити. Враховуючи особу ОСОБА_8 , наведені вище ризики і відсутність висновку медичної комісії про неможливість його утримання в умовах СІЗО, йому необхідно продовжити дію строку тримання під вартою на два місяці, оскільки судовий розгляд лише розпочато.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_9 інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.314, ч.1 ст.315, ч.2 ст.317 КК України, один з яких є кримінальним правопрушенням середньої тяжкості, два тяжкими і один особливо тяжким злочинами за які законом передбачено, серед інших покарань, позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Кваліфікуючими ознаками його дій є вчинення злочину у складі організованої злочинної групи та повторність, тобто існує ризик вчинення ним нових злочинів. ОСОБА_9 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке суд вправі призначити йому, якщо прокурор доведе його винуватість, перебуваючи на волі може впливати на свідків, яких не допитано з метою нівелювати докази або ухилитися від суду.

Суд переконаний, що наявність наведених ризиків унеможливлює застосування до ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Тому, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити. Враховуючи особу ОСОБА_9 та наведені вище ризики йому необхідно продовжити дію строку тримання під вартою на два місяці, оскільки судовий розгляд лише розпочато.

Відповідно до статтей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; обов`язковість судового рішення.

Під час досудового розслідування обвинуваченим було визначено заставу, як альтернативу перебуванню під вартою з покладенням відповідних обов`язків на визначений строк. З ухвал слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_14 від 6.09.2017 року вбачається, що раніше покладені на обвинувачених обов`язки не продовжено. Цими ухвалами вирішено лише продовжити дію строків їх тримання під вартою, тому раніше покладені на них обов`язки скасовані.

Відповідно до ст.194 КПК України обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що за клопотанням прокурора дія строків покладених на обвинувачених обов`язків продовжена ухвалами слідчого судді. Прокурор також не надав суду доказів того, що за його клопотаннями, в порядку передбаченому ст.199 КПК України, продовжено дію строків дії обов`язків, або повторно покладено обов`язки передбачені ст.194 КПК України.

Оскільки, на обвинувачених не покладено обов`язків передбачених ст.194 КПК України, тому немає мети внесення застави визначеної ст.182 КПК України, котра полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, тому було припинено право обвинувачених на внесення застави.

Суд вважає, що відсутність ухвали слідчого судді про продовження дії строку обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, раніше покладених на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 або про повторне покладення обов`язків на певний строк на обвинувачених, унеможливлює їх виконання під умовою звернення застави у дохід держави, тому що обов`язки на обвинувачених не покладено, тобто рішення суду про це немає.

На даний час прокурор не заявив клопотань про покладення на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обов`язків.

В порядку ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 необхідно визначити заставу, в порядку та розмірах визначених ст.182 КПК України, як альтернативу перебуванню під вартою, тобто клопотання захисників і обвинувачених в цій частині підлягає до задоволення.

Учасники судового розгляду не надали суду відомостей про доходи та матеріальний стан обвинувачених на даний час, тому суд враховує дані наявні у матеріалах судового провадження. З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинувачених, інших вище вказаних даних та ризиків їм необхідно визначити заставу кожному індивідуально у розмірах, які достатньою мірою гарантуватимуть виконання ними покладених на них обов`язків і не будуть завідомо непомірними для них. Отже, для обвинувачених альтернативою перебуванню під вартою буде застава. У випадку внесення застави обвинувачений за якого внесено заставу звільняється з-під варти і на нього покладаються відповідні обов`язки передбачені статтею 194 КПК України.

Керуючись статтями 8,129 Конституції України, Главою 18, ст.331 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Продовжити дію строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 29 січня 2018 року включно.

ОСОБА_6 визначити заставу в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

Після внесення застави ОСОБА_6 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання.

ОСОБА_6 роз`яснити, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Продовжити дію строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 29 січня 2018 року включно.

ОСОБА_8 визначити заставу в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

Після внесення застави ОСОБА_8 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання.

ОСОБА_8 роз`яснити, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

В задоволенні клопотання ОСОБА_10 відмовити.

Продовжити дію строку тримання під вартою ОСОБА_9 до 29 січня 2018 року включно.

ОСОБА_9 визначити заставу в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

Після внесення застави ОСОБА_9 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання.

ОСОБА_9 роз`яснити, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

В задоволенні клопотання ОСОБА_11 відмовити.

Продовжити дію строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 29 січня 2018 року включно.

ОСОБА_7 визначити заставу в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

Після внесення застави ОСОБА_7 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суду про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 роз`яснити, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченим.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2
ОСОБА_3