ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 25.05.2014 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Олександрівка, Широківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, має неповнолітню дитину, який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4
представника законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
25 травня 2014 року приблизно о 18 годині 30 хвилин в Індустріальному районі м. Дніпро по вул. Маршала Малиновського з боку вул. Стрілкової в напрямку Мосту №2 (Новий міст) рухався автомобіль «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 ..
Під час руху ОСОБА_3 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості, обмеженою дорожнім знаком 3.29 («40 км/год.»), при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра»), розташованого в районі будинку № 34 по вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме малолітнього пішохода ОСОБА_8 , заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинки для надання йому дороги не прийняв, і продовживши рух, скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, вдавленого осколкового перелому правої тім`яної кістки зі зміщенням уламків та переходом лінійно на лобну кістку (з приводу чого було проведено оперативне втручання), забійної рани в правій тім`яній області, параорбітальної гематоми праворуч, саден обличчя, з розвитком в посттравматичному періоді моторної афазії та нижнього парапарезу більш ліворуч; закритого осколкового перелому в середній третині лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; закритого осколкового перелому у верхній третині правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; численних саден передньої черевної стінки та кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги п.п. 18.1, 12.9 «б» та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, які свідчить:
-12.9 Водієві забороняється:
-б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.3, або на транспортному засобі, на якому встановлений розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
-п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив суду що 25 травня 2014 року близько 18 години 30 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 21061 по вул. М. Маліновського у м. Дніпро, рухаючись в сторону Центрального мосту, в районі магазину "АТБ" на пішохідному переході здійснив наїзд на малолітнього потерпілого який переходив дорогу, після чого його автомобіль перекинувся. Конкретних обставин дорожньо - транспортної пригоди не пам`ятає, в зв`язку з отриманням після 25 травня 2014 року контузій.
Щодо позовної заяви законного представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений надав показання, що спричинену матеріальну шкоду не визнає у повному обсязі, оскільки матеріальна шкода була завдана на його думку не безпосередньо ним, а транспортним засобом яким він керував. Щодо відшкодування моральної шкоди то визнає її частково, у сумі 20 000 гривень, оскільки вважає заявлену суму у розмірі 200 000 гривень, занадто завищеною.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду повідомив, що є батьком неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , якому на час скоєння ДТП виповнилося п`ять із половиною років, та пояснив що свідком безпосередньо дорожньо-транспортної пригоди не був, а підійшов приблизно через дві хвилини після того, як сталася пригода, та побачив що його син лежав на землі на відстані приблизно 2 метрів від пішохідного переходу з наявними тілесними ушкодженнями.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 також пояснив, що не зважаючи на тривалий термін часу, який минув з моменту дорожньо-транспортної пригоди, його син - ОСОБА_8 й досі потребує лікування у зв`язку з забиттям щелепи необхідно встановлювати брекет-систему, та реабілітаційної допомоги відвідування логопеда-дефектолога, сеанси реабілітаційної фізкультури, в той час, як обвинувачений за весь цей час жодним чином не намагався надати будь яку матеріальну допомогу, у зв`язку з чим підтримав позовну заяву та просив стягнути з ОСОБА_3 135 791,73 гривні за рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.
Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , показів законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , його вина підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 травня 2014 року зі схемою та фото-таблицею до нього згідно якого було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди та вилучено транспортний засіб ВАЗ-21061 д/н НОМЕР_2 , протоколом огляду транспортного засобу від 25 травня 2014 року з фото-таблицею до нього, протоколом проведення слідчого експерименту від 05 червня 2014 року зі схемою до нього згідно якого ОСОБА_3 вказав на обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди 25 травня 2014 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4441е/47 від 17 листопада 2014 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, вдавленого осколкового перелому правої тім`яної кістки зі зміщенням уламків та переходом лінійно на лобну кістку (з приводу чого було проведено оперативне втручання), забійної рани в правій тім`яній області, параорбітальної гематоми праворуч, саден обличчя, з розвитком в посттравматичному періоді моторної афазії та нижнього парапарезу більш ліворуч; закритого осколкового перелому в середній третині лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; закритого осколкового перелому у верхній третині правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; численних саден передньої черевної стінки та кінцівок. Ураховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації (стан хворого на момент госпіталізації), встановлено, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування.

Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від дії тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Згідно висновку транспортно трасологічної експертизи №70/29-457 від 09 липня 2014 року місце наїзду автомобіля ВАЗ-21061 на пішохода в повздовжньому напрямку відносно меж проїзної частини було розташоване на деякій відстані перед першою плямою бурого кольору.

Згідно висновку комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи, експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи №6944/6945/6946/10623 від 24 вересня 2014 року швидкість руху автомобіля ВАЗ-21061 в момент його появи в полі зору об`єктива відеокамери, виходячи із відеозапису, наданого на дослідження, складає 62,5 км/год. За умови, якщо пішохід рухався по пішохідному переходу, в даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21061 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.4, 12.9(б), 18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній обстановці дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України. За умови, якщо пішохід рухався на відстані 2,6 метри за межами пішохідного переходу, в даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля ВАЗ- 21061 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній обстановці дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №70/27-828 від 24 листопада 2014 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1, 12.9 «б» та дорожнього знака 3.29. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з подією даної ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 не відповідали вимогам 12.9 «б» та дорожнього знака 3.29. Правил дорожнього руху України, але дана невідповідність, з технічної точки зору, не знаходилась в причинному зв`язку з подією даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.9 «б» та дорожнього знака 3.29. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №5/10.1-697 від 22 серпня 2016 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1, 12.9 «б» та дорожнього знака 3.29. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з подією даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21061» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних.
Вищевказані, безпосередньо досліджені судом докази є належними, допустимими, у своєї сукупності та взаємозв`язку, не містять суперечностей, доповнюють один одного і приводять суд до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а тому суд вважає подвійну правову кваліфікацію, що викладена у обвинувальному акті, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, зайвою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, що віднесений законом до тяжких правопорушень, та особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем - учасником бойових дій у зоні АТО, , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, провину визнав повністю. Обставин що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено, та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, суд враховує, що п. "д" ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, засуджених за необережні злочини, які не є особливо тяжкими, осіб, які на день набрання чинності цим Законом є ветеранами війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"). Таким чином, суд вважає необхідним обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі п. "д" ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року, оскільки ОСОБА_3 є учасником бойових дій у зоні АТО, а також вчинене кримінальне правопорушення є злочином вчиненим з необережності та не є особливо тяжким злочином та під обмеження амністії не підпадає.

При вирішенні цивільного позову законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок заподіяння матеріальної шкоди суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині матеріальних витрат, що підтверджені чеками і квитанціями 15 923, 78 гривень на придбання ліків і побутових товарів в ході проведення лікування від отриманої травми; 1250 гривень на заплановане ортодонтичне лікування системи апаратів МРС, та 39 480 гривень згідно довідки спеціалізованого дитячого закладу ДЦ «Солнечные Лучики», на загальну суму 56 653,78 гривень.
Розглядаючи позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 на суму 200 000 (двісті тисяч) гривень внаслідок заподіяння кримінальним правопорушенням моральної шкоди, суд, з урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження у віці п`ять років і шість місяців, що негативним чином вплинуло на фізичний розвиток дитини, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, як дитини, так і всієї родини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов до висновку, що позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 належно задовольнити у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі п. "д" ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного вироком суду основного та додаткового покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти за рахунок проведення експертиз у розмірі 491,40 гривень, 589,68 гривень, 703,68 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - 56 653,78 гривень за рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 200 000 (двісті тисяч) гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Речовий доказ - лазерний диск DVD-R "Videx" помаранчевого кольору який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1