Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
09 жовтня 2017 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року у кримінальному провадженні №0001854 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Городок Рівненського району Рівненської області, громадянина України, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
з участю прокурора Бернадської- ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :

16 березня 2017 року, близько о 10 год. 40 хв. ОСОБА_6 , керував автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул.Млинівська зі сторони вул.Біла в напрямку вул.Соборна в м. Рівне із швидкістю 70 км/год, яка перевищує допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти будинку №12 по вул.Млинівська в м.Рівне він, в порушення вимог п.12.4 та п.18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -Правила дорожнього руху), неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалась, при виникненні небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку вказаного автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування гальмування при своєчасному прийнятті заходів до реагування.
У результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 отримав
тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з явищами множинних
______________________________________________________________________________

№11кп/787/378/ 2017 р. Головуюча в суді 1-ї інстанції ОСОБА_9
Категорія:ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_1
тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з явищами множинних контузій головного мозку, субдуральних нашарувань лівої тім`яної частки, переломів потиличної, тім`яної кісток зліва, лобної кістки справа, закритого перелому кісток лівої гомілки зі зміщенням, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Порушення ОСОБА_6 п. 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху, які передбачають, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год, а також водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді троьх років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання за умови, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік шість місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2891 грн. 76 коп.
Вирішено питання стосовно речових доказів по справі.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , не оспорюючи кваліфікацію та доведеність вини обвинуваченого, зазначила, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Судом не призначено додаткове покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, без наведення мотивів незастосування такого покарання, оскільки встановлено обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення.
Просила скасувати вказаний вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Колегія вважає, що при призначенні основного покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (далі Постанова), згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), дані про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню особою інших злочинів.

Поряд з цим, відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови, висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Окрім того, як зазначено у п.15 цієї Постанови, додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.
Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відноситься до тяжких злочинів відповідно до ст.12 цього Кодексу, оскільки злочин характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки. Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Однак, без наведення мотивів судом першої інстанції не призначено ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами. Як видно з вироку і матеріалів провадження, в ході судового та досудового розгляду встановлено обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення. За висновком результатів медичного огляду станом на 11 год. 35 хв. 16.03.2017 р. ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп?яніння з вмістом алкоголю, що становив 2,08 проміле (а.с.27). Проте судом першої інстанції не дано належної оцінки зазначеній обставині.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у скоєному, що підтверджено позицією потерпілого, який не має претензій, шкоду йому відшкодовано, то з урахуванням викладеного та змісту скарги, колегія суддів вважає за необхідне призначити додаткове покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією за даний злочин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців та, відповідно до ст.76 цього Кодексу, покласти на ОСОБА_6 в період іспитового строку обов`язки:
1) періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3