УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Камінь Каширського району Волинської області, громадянина України, одруженого (зі слів), маючого на утриманні дитину (зі слів), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2017 року за №0010379,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Солом`янського управління поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів та маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин корисливого характеру за наступних обставин.

12.09.2017 року, приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту автобуса № 114 «Залізничний вокзал» за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка стояла на вказаній зупинці з рюкзаком на плечах. В той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов ззаду до ОСОБА_7 та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно для останньої, руками розстебнув одне з відділень рюкзаку, звідки своєю правою рукою дістав мобільний телефон «Meizu M5s 32 Gb grey», вартість якого становить 4399 гривень, на якому знаходився силіконовий чохол, вартість якого становить 90 гривень, в середині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Lifecell», вартість якої становить 30 гривень, на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 1 гривня 11 коп. та карта пам`яті micro SD 16 Gb, вартість якої становить 100 гривень.

Після чого ОСОБА_4 повторно таємно викравши чуже майно, утримуючи його при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим повторно таємно заволодів майном ОСОБА_7 , завдавши останній матеріальної шкоди в розмірі 4620 гривень 11 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав, а також зазначив, що вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, а також, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти обрання відносно нього міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_4 перебуває у цивільному шлюбі, має дитину від цього шлюбу, яка перебуває у нього на утриманні.
Зазначили, що підозрюваний проживає у приватному будинку в Дарницькому районі м. Києва у родичів цивільної дружини, а тому має постійне місце проживання.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, прихожу до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Встановлено, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010379 від 12.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
12.09.2017 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.09.2017 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
З положень ст. 183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, зокрема він не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з матеріалів клопотання необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 12.09.2017 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків; допитом підозрюваного ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Отже, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Таким чином, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.
Доводи сторони захисту про можливість уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, наявність повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не приймає до уваги. Крім того, доводи захисника не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи на даному етапі її провадження.
На той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що підозрюваний ОСОБА_4 , не має постійного місця проживання на території міста Києва та Київської області, не одружений, не працює та не має постійного джерела доходів.

На те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вказує те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів та маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин корисливого характеру.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_4 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження перешкоджати провадженню іншим чином.
Крім того, слідчий суддя не приймає до уваги доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме те, що він перебуває у цивільному шлюбі, має дитину від цього шлюбу, яка знаходиться у ОСОБА_4 на утриманні та наявність постійного місця проживання, оскільки зазначені обставини не були доведені належними доказами.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, за яким законом передбачено арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк., не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий, у зв`язку з чим існують всі підстави вважати, що він в подальшому буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду і вчиняти інші злочини, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , розмір завданої злочином шкоди, а також те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 3 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка Камінь Каширського району Волинської області, громадянина України, одруженого (зі слів), маючого на утриманні дитину (зі слів), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 12 год. 50 хвилин 12 вересня 2017 року.
Дата закінчення дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою 12 година 50 хвилин 10 листопада 2017 року.
Одночасно визначити розмір застави у межах 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва: отримувач: ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: 2089 та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва, та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №9.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1