Справа № 639/6527/17
1-кп/639/163/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м.Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої сторони ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 26.01.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за корисні злочини, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та в період відбування іспитового строку за попереднім вироком суду, знову скоїв корисний злочин за наступних обставин.
ОСОБА_5 09 жовтня 2017 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, маючи умисел на вчинення таємного викрадення будь-якого майна, з території соціального-психологічного центру реабілітації для дітей, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , через отвір у фасадному паркані проник на територію центру.
Перебуваючи на території вказаного вище закладу ОСОБА_5 помітив біля центрального входу до будівлі реабілітаційного центру металеву віконну решітку, якою вирішив таємно заволодіти.
Таким чином ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав за необхідне для таємного заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням на охоронювану територію закладу, однак довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був помічений вихователькою центру ОСОБА_6 , яка наздогнала його на вулиці за огорожею центру та утримувала до приїзду співробітників СОГ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області, якими ОСОБА_5 був затриманий із викраденим майном.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив суду про обставини вчинення злочину, як зазначено вище у вироку, вказав, що до вказаних обставин, які встановлені в ході досудового слідства йому добавити нічого, у скоєному щиро кається, просить суд не призначати йому суворе покарання. Судові витрати визнає в повному обсягу. Вказаний злочин скоїв через скрутне матеріальне становище, оскільки не може працевлаштуватися. Викрадений метал він мав намір здати до пункту прийому металолому.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює директором Комунального закладу соціального захисту для дітей. 09 жовтня 2017 року приблизно о 19 годині, їй додому зателефонувала вихователька закладу та повідомила про те, що на території центру був затриманий чоловік, який намагався вкрасти металеву решітку. Вказана віконна решітка була повернута до закладу, будь яких претензій до обвинуваченого вона не має. При призначенні ОСОБА_5 покарання покладається на розсуд суду.
Зазначені вище обставини, встановлені в судовому засіданні, ніким з учасників процесу не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілої сторони ОСОБА_7 та дослідженням письмових доказів в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, щодо долі речових доказів та судових витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні всіх доказів по справі. Сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст вказаних вище обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_5 із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та місце постійного проживання в м. Харкові, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення корисного злочину, судимість не погашена у встановленому законом порядку.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному, та його активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують його покарання, дані, що характеризують його особу.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, із призначенням остаточного покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2016р. до знову призначеного покаранням, з урахуванням вимог ст.68 КК України про призначення покарання за незакінчений злочин.
В ході досудового та судового слідства запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався. За вказаних вище обставин суд, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Після набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з особистого зобов`язання на утримання під вартою.
Судові витрати, вартість проведення товарознавчої експертизи, яка виконана експертами ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса за рахунок Державного бюджету України, суд на підставі ст.124 КПК України покладає на обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання з урахуванням ст.68 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2016 р., у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Після набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 змінити з особистого зобов`язання на утримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань №27».
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 396 гривень 00 коп., в якості судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: металеву решітку, яка передана на зберігання до Комунального закладу соціального захисту для дітей, повернути закладу, як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1