АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора філії та заступника начальника філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно вилучене 16 лютого 2018 року в ході проведення обшуку у приміщеннях філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74, а саме на: мобільний телефон марки Iphone 10X imei НОМЕР_1 1 шт.; мобільний телефон марки Iphone 6 imei НОМЕР_2 1 шт.; мобільний телефон марки Lenovo imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 1 шт.; два договори позики № 01-18-25-01 від 25 січня 2018 року, № 01-18-11-01 від 11 січня 2018 року ТОВ «Компанія Віс груп плюс» у двох примірниках, запчастини поставлені з ТОВ «Євроінструмент», ТОВ «Компанія Віс груп плюс», а саме: вставка струни Тріангеля в кількості 6 800 штук, петля кришки люка в кількості 18 000 штук, упор передній 73 штуки, упор задній 56 штук, упор передній 120 штук, пластина рухомого поглинального апарату ПМК-110А 96 штук.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим доведена наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, на думку апелянтів, слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, не дотримався вимог ст. 173 КПК України та не врахував всіх обставин, які зобов`язує приймати до уваги дана норма закону. Так, згідно доводів апеляційної скарги, підстави для застування такого заходу забезпечення кримінального провадження відносно Філії відсутні, оскільки стороною обвинувачення не доведено відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, апелянти вважають, що вилучення цього майна є незаконним, так як відбулося без належних на те підстав. Зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказують, що зазначене вище майно не входило до переліку тих речей і документів на відшукання яких надавалося дозвіл в ухвали про проведення обшуку.

Також, апелянти вказують на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без їх повідомлення, а копію постановленого судом рішення вони отримали 01 березня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення осіб які подали апеляційну скаргу, а копію постановленого судом рішення ними було отримано 01 березня 2018 року та 05 березня 2018 року ними подано апеляційну скаргу, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянтів, щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу не законності і не обґрунтованості постановленого судом рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 15 березня 2017 року за фактом привласнення грошових коштів державних підприємств у великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно доводів клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що починаючи з жовтня 2016 року директор ТОВ «Українська машинобудівельна техніка» ОСОБА_11 , за попередньою змовою із службовими особами інших пов`язаних з ними суб`єктів господарської діяльності та службовими особами відокремлених підрозділів ПАТ «Укрзалізниця», за результатами проведення конкурсних торгів, щодо закупівлі товарно-матеріальних цінностей для потреб ПАТ «Укрзалізниця», укладали удавані договори поставки запчастин до потягів та вагонів із директором ТОВ «Євроінструмент», директором ТОВ «Компанія Віс груп плюс», учасником та директором ТОВ «Технорейлгруп», учасниками ТОВ «Українська великовантажна техніка», колишнім директором ТОВ «Електромашкомплект-1», директором ТОВ «Українська машинобудівельна група», директором ТОВ «ВНГ Україна», директором і учасником ТОВ «Армапром» та іншими, внаслідок чого завдали матеріальної шкоди ПАТ «Укрзалізниця».

За результатами проведених негласних слідчих (розшукових дій), встановлено, що директор ТОВ «Українська машинобудівельна техніка» ОСОБА_11 , всупереч умовам укладених за результатами проведених конкурсних торгів договорів щодо постачання товарно-матеріальних цінностей для потреб відокремлених підрозділів ПАТ «Укрзалізниця», за попередньою змовою із службовими особами цих відокремлених підрозділів та іншими пов`язаними з ним суб`єктами господарської діяльності, здійснювали поставку запчастин до потягів та вагонів, які по своїм технічним характеристикам не відповідають якості, раніше були у використанні або їх походження не відповідає зазначеному в договорах.

Крім того, органом досудового розслідування було встановлено, що службові особи ТОВ «Українська машинобудівельна техніка», ТОВ «Євроінструмент», ТОВ «Компанія Віс груп плюс», ТОВ «Технорейлгруп», ТОВ «Українська великовантажна техніка», ТОВ «Електромашкомплект-1», ТОВ «Армапром», які приймали участь у тендерних закупівлях, вели спільну господарську діяльність та мали можливість обміну інформації, що свідчить, що на стадії підготовки тендерних пропозицій учасники знали один одного та були обізнані щодо конкурсних пропозицій, що дозволило забезпечити у подальшому перемогу у відкритих торгах ТОВ «Українська машинобудівельна техніка».

16 лютого 2018 року, в рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук у всіх приміщеннях філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74, в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 10X imei НОМЕР_1 1 шт.; мобільний телефон марки Iphone 6 imei НОМЕР_2 1 шт.; мобільний телефон марки Lenovo imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 1 шт.; два договори позики № 01-18-25-01 від 25 січня 2018 року, № 01-18-11-01 від 11 січня 2018 року ТОВ «Компанія Віс груп плюс» у двох примірниках, запчастини поставлені з ТОВ «Євроінструмент», ТОВ «Компанія Віс груп плюс», а саме: вставка струни Тріангеля в кількості 6 800 штук, петля кришки люка в кількості 18 000 штук, упор передній 73 штуки, упор задній 56 штук, упор передній 120 штук, пластина рухомого поглинального апарату ПМК-110А 96 штук.

17 лютого 2018 року постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_12 вилучене майно визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000064.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт вказаного майна, слідчий суддя, постановлене рішення мотивував наявністю підстав для застування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання.

Так, згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що вилучене в ході обшуку у всіх приміщеннях філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74, майно є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000064, були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таким чином, посилання апелянтів на недоведеність стороною обвинувачення тих обставин, що вилучене майно може бути використано як доказ в рамках кримінального провадження № 0000064 є безпідставними, оскілки спростовуються наданими суду матеріалами.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність вилучення даного майна, оскільки воно не входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, то слід зазначити, що ч. 7 ст. 236 КПК України передбачає можливість вилучення такого майна.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно вилучене 16 лютого 2018 року в ході проведення обшуку у приміщеннях філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74, а саме на: мобільний телефон марки Iphone 10X imei НОМЕР_1 1 шт.; мобільний телефон марки Iphone 6 imei НОМЕР_2 1 шт.; мобільний телефон марки Lenovo imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 1 шт.; два договори позики № 01-18-25-01 від 25 січня 2018 року, № 01-18-11-01 від 11 січня 2018 року ТОВ «Компанія Віс груп плюс» у двох примірниках, запчастини поставлені з ТОВ «Євроінструмент», ТОВ «Компанія Віс груп плюс», а саме: вставка струни Тріангеля в кількості 6 800 штук, петля кришки люка в кількості 18 000 штук, упор передній 73 штуки, упор задній 56 штук, упор передній 120 штук, пластина рухомого поглинального апарату ПМК-110А 96 штук, залишити без зміни, а апеляційну скаргу директора філії та заступника начальника філії «Дарницький вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1669/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1