Справа № 496/5/18
Провадження № 1-кп/496/2/18
У Х В А Л А
Іменем України

14 березня 2018 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році»,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з із заявою про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від призначеного покарання вироком Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 мотивував свої вимоги тим, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 22.02.10.2018 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1, 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Скоєне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, скоєні до набрання законної сили ЗУ «Про амністію у 2016 році», раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вважав за можливе застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник підтримали подану до суду заяву та просили її задовольнити.
Прокурор проти задоволення вказаної заяви не заперечував, вважаючи її такою, що відповідає вимогам закону.
Суд дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов до наступного.
Згідно ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, і відповідно до п. в) ч.1 зазначеного Закону ОСОБА_5 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що не позбавлений батьківських прав, і який на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Біляївського районного суду Одеської області області від 22.02.2018 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1, 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Аналізуючи вищевикладене, з огляду на те, що засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», надав до суду заяву про застосування до нього амністії, раніше не судимий та амністія стосовно нього не застосовувалася, він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якої батьківських прав не позбавлений; обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 «ЗУ Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно засудженої ОСОБА_5 амністії, не встановлено, вважаю, що заява засудженого щодо застосування стосовно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання, підлягає задоволенню.
Керуючись п. в ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ч.1 ст. 85 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від призначеного покарання - задовольнити.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування покарання призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_1 .