Справа № 1-кп/593/57/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"19" грудня 2017 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника ( адвоката) - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальну справу (кримінальне провадження) №- 00 00114 від 21 липня 2016 року про обвинувачення:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, не одруженого, утриманців немає, на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не судимого, засудженого вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі; із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та з встановленням іспитового строку в 3 (три) роки; ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2017 року звільнення засудженого від відбування покарання з іспитовим строком три роки скасоване й направлено засудженого для реального відбування покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 19 липня 2016 року, близько 23 год 00 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у с. Вимислівка Козівського району Тернопільської області біля житлового будинку, у якому проживає ОСОБА_5 , побачивши, що у житлі горить світло, вирішив зайти до останнього в гості. Так, обвинувачений ОСОБА_6 відчинив вхідні двері будинку, які були замкнені на защіпку та зайшов усередину житлового будинку, зокрема в одну із його кімнат. Під час перебування у помешканні потерпілого, побачивши, що ОСОБА_5 спить, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір та переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 , під час перебування у кімнаті житлового будинку де спав ОСОБА_5 , викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Alkatel 5015 D», вартістю 1 200,00 грн., який лежав в помешканні на столі, а також гроші у сумі 10 000,00 гривень, які знаходилися поруч на столі у паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_5 . Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 11 200,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, запевнив суд про своє щире каяття, просить його суворо не карати, запевнив, що усвідомлює протиправність вчиненого і готовий нести за це відповідальність. Також у судовому засіданні пояснив, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті, 19 липня 2016 року, близько 23-23 год 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи з собою ще горілку, йшов селом Вимислівка Козівського району Тернопільської області й побачив світло у будинку знайомого ОСОБА_8 із яким у нього є нормальні стосунки. Вирішив зайти до нього, підійшов й зайшов в будинок через незачинені двері. Там побачив, що ОСОБА_5 спав на ліжку і на грудях у нього лежала музична колонка й грала музика; тоді намагався розбудити потерпілого, однак це йому не вдалося. Побачив на столі, що був у цій кімнаті телефон і вирішив його викрасти, також з паспорта громадянина України на ім`я потерпілого, який був на цьому ж столі, взяв гроші в сумі близько 10 000, 00 грн., купюрами по 200,00 грн. З викраденим пішов з будинку. Викрадені гроші витрачав на придбання сигарет, також загубив їх частину в смт. Козова, однак де і за яких обставин не пригадує. Через деякий час дав телефон потерпілого своїй сестрі, якій збрехав, що телефон ним знайдено. У подальшому сестра повернула йому той телефон, однак куди він його подів вже не пам`ятає. Заподіяні потерпілому збитки ним не відшкодовані. Вартість викраденого, яка вказана в інкримінованому йому обвинуваченні, не оспорив й погодився.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає як односельчанина, родичами один одному вони не доводяться, стосунки між ними відсутні. Також пояснив, що 19 липня 2016 року близько 22 години, будучи тверезим він ліг спати у житловому будинку в с.Вимислівка Козівського району Тернопільської області, який винайняв для проживання. При цьому він ввімкнув собі музику, колонка (музична) знаходилася біля ліжка, двері в будинок були зачинені на защіпку ( однак при легкому поштовху ручки защіпка відчинялася), на столі в кімнаті знаходився його телефон марки «Алкатель» і гроші в сумі близько 10 000, 00 грн., які були в його паспорті. Пробудившись зранку 20 липня 2017 року близько 06 год., виявив, що гроші й телефон пропали, а двері в будинок були відчинені настіж. Після цього від сусідів зателефонував на свій номер в мобільному телефоні, але той не відповідав, потім викликав працівників поліції та написав заяву про крадіжку. При цьому він помилково вказав у заяві, що було викрадено 15 000,00 грн., але насправді в паспорті було близько 10 000,00 грн., які й були викрадені. Ці гроші він заробив працюючи із знайомим ОСОБА_9 в Москві в період літа 2016 року, повернувся додому із заробітків 14 липня 2016 року. При цьому заробив близько 50 000,00 російських рублів, які обміняв по курсу 4,90 і отримав близько 10 000, грн., купюрами по 200,00 грн. Про зароблені гроші розповідав лише своїй сестрі ОСОБА_10 ; житловий будинок у якому тоді проживав, винайняв у ОСОБА_11 . Вже після крадіжки розмовляв про це із обвинуваченим ОСОБА_12 , але той свою причетність до злочину заперечував. Також в серпні 2016 року працівники поліції казали йому, що сестра ОСОБА_6 хотіла здати його телефон в ломбард. Вартість викраденого, яка вказана в обвинуваченні, не оспорив й погодився. У судовому засіданні потерпілий також повідомив, що викрадене йому не повернуте, але претензій до обвинуваченого він немає, просить не карати його суворо, волі не позбавляти, він його пробачив.

Не зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України по факту крадіжки 19 липня 2016 року мобільного телефону та грошей потерпілого ОСОБА_5 , окрім показань потерпілого ОСОБА_5 , винність обвинуваченого у вчиненні умисного таємного викрадення чужого майна вчиненого повторно, також доводиться показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, а саме:

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомив, що обвинуваченого та потерпілого знає, родичами вони йому не доводяться, стосунки між ними нормальні. Також пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 працював із ним в Москві влітку 2016 року; при поверненні додому в липні 2016 року, він (потерпілий) обміняв на кордоні гроші й мав близько 10 000, 00 грн. й 100 або 200 доларів США, також помітив, що гривні той тримав в паспорті, а долари за його обкладинкою. Поверталися додому його (свідка) автомобілем і він залишив Василя в селі на зупинці. Пізніше дізнався, що у потерпілого було викрадено його телефон й гроші.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду повідомила, що обвинуваченого та потерпілого знає, родичами вони їй не доводяться, стосунки між ними нормальні; потерпілий є її сусідом, а обвинувачений односельчанином. Також пояснила, що влітку 2016 року ОСОБА_5 повернувся із заробітків й одного ранку прийшов до них і повідомив, що у нього вкрали гроші, конкретної суми викрадених грошей не повідомляв, як і не казав скільки ним було зароблено. На що вона порадила йому викликати поліцію, що він і зробив. У подальшому, в цей самий день вона як понятий була присутня при огляді місця події крадіжки з житла ОСОБА_5 , при якому той розповідав, що окрім грошей, з столу в кімнаті викрали його телефон, називав точну суму викраденого 10 000,00 грн. і казав, що гроші були в паспорті, Також знає, що проводився слідчий експеримент з потерпілим і той показував де він поклав гроші і телефон, а саме на столі біля ліжка і гроші при цьому були в паспорті.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що обвинуваченого та потерпілого знає, стосунки із ними нормальні, обвинувачений не родич і є її односельчанином, а потерпілий доводиться їй рідним братом. Також пояснила, що влітку 2016 року її брат ОСОБА_5 повернувся із заробітків у с. Вимислівка Козівського району Тернопільської області. Якогось дня, коли вона перебувала в лікарні в смт. Козова, до неї зателефонувала ОСОБА_14 і повідомила, що у брата була крадіжка. В подальшому була присутня при слідчому експерименті із ОСОБА_15 , яка показувала, що ОСОБА_16 дав їй для продажу телефон, але продати його вона не змогла й про те, що він крадений вона не знала. Щодо суми зароблених братом коштів нічого повідомити не змогла, оскільки з приводу цього із братом не спілкувалася.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду повідомила, що потерпілого знає, родичем їй він не доводиться, відносини із ним відсутні; обвинувачений доводиться їй рідним братом, стосунки із ним не дуже приязні. Також пояснила, що влітку 2016 року приїхала додому в с. Вимислівку Козівського району Тернопільської області. Наступного дня (в серпні 2016 року) бачилася з братом ( обвинуваченим), який сказав, що заробив гроші в сусідньому селі Будилів і купив собі сенсорний телефон, але він йому не зручний, а тому попросив продати його і натомість купити «кнопочний»; казав продати за скільки дадуть від 1 200,00 грн. до 2 000,00 грн. При цьому також бачила в брата гроші купюрами по 100 і 200 грн. й дрібними 10- 20 грн. Вона погодилася виконати прохання брата й взяла той телефон, але в ломбарді в м.Тернополі у неї цей телефон не прийняли, оскільки їй тоді не було 18-ти років. Пізніше до неї зателефонувала бабуся і сказала, що ОСОБА_17 ( обвинувачений) п`яний і каже привезти йому той телефон назад, що вона і зробила, віддавши телефон бабусі, а та, в свою чергу, віддала телефон брату ( обвинуваченому). Це був телефон марки «Алкатель», сірого кольору, бувший у вжитку, в хорошому стані. Десь через місяць почула від односельчанки ОСОБА_18 , що в ОСОБА_8 пропав телефон, а в селі при цьому казали, що пропали й гроші.

Окрім вказаних показів свідків, винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, також доводиться дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 липня 2016 року, складеним у селі Вимислівка т.в.о. слідчим СВ Козівського ВП ОСОБА_19 , згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що 20 липня 2016 року в період часу з 00 год 10 хв. до 06 год. 00 хв. невідома особа проникла у його будинок та викрала з паспорта, який знаходився на столі в кімнаті де він спав, гроші в сумі 15 000,00 гривень та мобільний телефон марки «Алкатель» й тим самим йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 17 000,00 грн. ( а.с.109-110);

-Протоколом огляду місця події від 20 липня 2016 року із доданою таблицею ілюстрацій, в процесі якого було оглянуто житловий будинок в с.Вимислівка Козівського району Тернопільської області у якому проживав на час вчинення крадіжки потерпілий ОСОБА_5 , який в процесі огляду вказав на місце у кімнаті будинку, а саме стіл, на якому знаходився його мобільний телефон марки «Алкатель» та паспорт у якому знаходилися його гроші, пропажу яких він виявив зранку 20 липня 2016 року. Також в процесі огляду місця події були виявлені та вилучені три сліди папілярних узорів, а саме: №-1 з внутрішньої сторони вхідних дверей в будинок на відстані 151 см від низу та 6 см від правого краю; №-2 із внутрішньої сторони вхідних дверей в будинок на відстані 154 см від низу та 5 см від правого краю; №-3 з поверхні коробки від телефону марки «Алкатель», що знаходилася на столі кімнати де спав потерпілий.( а.с.92-95, 96-101);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2016 року та доданою до нього таблицею ілюстрацій, в процесі якого потерпілий ОСОБА_5 розказав та показав всі обставини викрадення у нього мобільного телефону марки «Алкатель» та грошей, яка мала місце в ніч з 19 на 20 липня 2016 року з житлового будинку, у якому проживав потерпілий, що в с.Вимислівка Козівського району Тернопільської області.( а.с. 87-88, 89-91);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 грудня 2016 року та доданою до нього таблицею ілюстрацій, в процесі якого свідок ОСОБА_15 розказала та показала обставини спроби продажу нею мобільного телефону марки «Алкатель», який в серпні 2016 року передав їй для продажу її брат (обвинувачений ОСОБА_6 ), попередньо викравши його у потерпілого ОСОБА_5 (а.с.111-113, 114-116);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19 грудня 2016 року та доданою до нього таблицею ілюстрацій, в процесі якого свідок ОСОБА_20 розказала та показала обставини за яких в серпні 2016 року в с.Вимислівка Козівського району Тернопільської області її внучка ОСОБА_15 привезла мобільний телефон марки «Алкатель», який їй попередньо передав для продажу її онук (обвинувачений ОСОБА_6 ) а також те, як вона залишила цей телефон в кімнаті обвинуваченого ( а.с.117-118, 119-120);

-Із висновку експерта №-1.4-1040/16 від 04 листопада 2016 року, складеного за наслідками проведеної дактилоскопічної експертизи, вбачається, що із трьох слідів папілярних узорів, які були виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події 20 липня 2016 року в будинку, який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , що за адресою с.Вимислівка Козівського району Тернопільської області, два сліди пальців руки придатні для ідентифікації по них особи, а саме: слід пальця руки, із найбільшими розмірами по осях 22х18 мм, вилучений на відрізок липкої стрічки №-1, із внутрішньої сторони вхідних дверей на відстані 151 см від низу та 6 см від правого краю; слід пальця руки, із найбільшими розмірами по осях 24х17 мм, вилучений на відрізок липкої стрічки №-3, з поверхні коробки від телефону марки «Алкатель», що знаходилася на столі кімнати, де спав потерпілий. Слід папілярного узору, овальної форми, із найбільшими розмірами по осях 19х16 мм, вилучений на відрізок липкої стрічки №-2, із внутрішньої сторони вхідних дверей в будинок на відстані 154 см від низу та 5 см від правого краю непридатні для ідентифікації по ньому особи. Два сліди пальців руки, які під час дослідження визнані придатними для ідентифікації залишені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - слід пальця руки, із найбільшими розмірами по осях 22х18 мм, вилучений на відрізок липкої стрічки №-1, із внутрішньої сторони вхідних дверей на відстані 151 см від низу та 6 см від правого краю, залишений мізинцем правої руки; слід пальця руки, із найбільшими розмірами по осях 24х17 мм, вилучений на відрізок липкої стрічки №-3, з поверхні коробки від телефону марки «Алкатель», що знаходилася на столі кімнати, де спав потерпілий, залишений середнім пальцем правої руки. ( а.с.121-124,125,129);

-Згідно довідки про витрати на проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 ( дактилоскопічні дослідження) від 04 листопада 2016 року №-1.4/1040/16 становлять 440, 20 грн. ( а.с. 130);

-Як вбачається із протоколу отримання добровільно наданих предметів та речей, від 17 листопада 2016 року ОСОБА_6 добровільно надав і від нього було отримано дві сім карти, одна із них № НОМЕР_1 , друга - № НОМЕР_2 ( а.с. 131);

-Згідно протоколу огляду від 17 листопада 2016 року із додатком у виді фотоілюстрацій, слідчим оглянуто поліетиленовий пакет у якому знаходяться дві сім-карти добровільно надані ОСОБА_6 . Постановою слідчого від 17 листопада 2016 року зазначені сім-карти визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні і зберігаються при матеріалах кримінального провадження ( а.с. 132, 133-135, 136,137);

-Згідно довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_21 , середньо-ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону марки «Алкатель» модель 5015» без механічних пошкоджень у справному стані, станом на 20 липня 2016 року становить 1200,00 гривень ( а.с. 138);

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 185 КК України, які були вчинені ним 23 березня та 10 квітня 2016 року і на підставі ч.1 ст. 70 КК України засуджений до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки; згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в 3 ( три) роки). ( а.с. 141-147).

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком три роки та направлено його для реального відбування покарання, призначеного вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.( а.с.205-206).

Згідно характеристики, виданої 16 листопада 2016 року за №-01-504-14-14 виконавчим комітетом Вибудівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, ОСОБА_6 , 1994 року народження, житель с.Вимислівка, за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе не з доброї сторони; до сільської ради надходили усні скарги від його матері ОСОБА_22 та бабці ОСОБА_20 за погану поведінку вдома; час від часу вживав алкогольні напої, а також був затриманий за крадіжки.( а.с. 150).

Актом огляду №-452 спеціальної медичної комісії КУТОР Тернопільського обласного наркологічного диспансеру від 20 грудня 2016 року, ОСОБА_6 має розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю; синдром залежності. ( а.с.153).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №-546 від 20 грудня 2016 року, ОСОБА_6 , в період інкримінованого йому злочину тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв виявляє емоційно-лабільного розладу органічного ґенезу із психопатизацією особи по нестійкому типу, обтяжений зловживанням алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. Зазначений розлад психіки не позбавляв підекспертного здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними. За теперішнього часу ОСОБА_6 виявляє емоційно-лабільного розладу органічного ґенезу із психопатизацією особи по нестійкому типу, обтяжений зловживанням алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ( а.с. 154-155).

Суд вважає правильною кваліфікацію органом досудового слідства дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України по факту крадіжки 19 липня 2016 року мобільного телефону та грошей потерпілого ОСОБА_5 . Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено належними та допустимими доказами у справі той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні виду та терміну покарання обвинуваченому, суд, враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості. Окрім цього, суд також враховує і особу обвинуваченого, його молодий вік, добровільне зізнання та повне визнання своєї вини у скоєному злочині, де він з самого початку давав правдиві та визнавальні покази, активно сприяв органам слідства у розкритті злочину; також суд приймає до уваги й позицію потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, де той просить суворо обвинуваченого не карати.

Поряд з цим, судом враховується те, що обвинувачений в період іспитового строку встановленого згаданим вироком суду від 03 січня 2017 року систематично вчиняв правопорушення, які тягнули за собою адміністративні стягнення, що свідчило про небажання засудженого стати на шлях виправлення й потягнуло за собою скасування судом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлення засудженого для реального відбуття покарання у виді позбавлення волі. Судом також враховується й негативна характеристика обвинуваченого за його місцем проживання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із мінімальним терміном. Загалом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за новим вироком суду та за вироком суду від 03 січня 2017 року. Суду не повідомлено про відбуття обвинуваченим (повністю або частково) покарання за попереднім вироком суду, а тому у суду при постановленні даного вироку немає підстав для зарахування обвинуваченому в строк відбуття остаточного покарання такого строку.

Рішення про відшкодування судових витрат та про речові докази, а також про вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні, - вирішити відповідно до вимог кримінально-процесуального судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за яке призначити йому основне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком суду та за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року, шляхом часткового складання призначених судом покарань, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років та 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Остаточно вважати засудженим обвинуваченого ОСОБА_6 до основного покарання у виді позбавлення волі на термін 4 (чотири) роки та 01 (один) місяць.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 ( дактилоскопічні дослідженні) від 04 листопада 2016 року №-1.4-1040/16 в розмірі 440 (чотириста сорок) гривень 20 коп.

Речові докази:

-дві сім карти, - № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду, яка після його проголошення негайно буде вручена обвинуваченому та прокурору.
Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1