Провадження № 1-кп/638/451/18
О К Р Е М А Д У М К А
15 січня 2018 року м.Харків
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.01.2018р. (головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) задоволене клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 та відмовлено в клопотанні захисника щодо зміни запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченої на домашній арешт.
Частково не погоджуюсь з таким рішенням колегії суддів з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження:
- ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05.09.2017р., без визначення застави.
- ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_7 від 02.10.2017р. призначено судовий розгляд на 06.10.2017р.
- ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова (головуючий - суддя ОСОБА_7 , судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) від 05.10.2017р. відносно ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою - до 02.12.2017р. Судовий розгляд призначений на 15.11.2017р.
- ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова (головуючий - суддя ОСОБА_7 , судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) від 15.11.2017р. за наслідками проведення підготовчого судового засідання призначений судовий розгляд на 22.11.2017р.
- ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова (головуючий суддя ОСОБА_7 , судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) від 22.11.2017р. відносно ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою - до 18.01.2017р. Судовий розгляд призначений на 26.12.2017р.
28.12.2017р. склад суду змінився через відставку судді ОСОБА_7
05.01.2018р. склад суду змінився через відпустку суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
В судовому засіданні 12.01.2018р. прокурор заявив усне клопотання в порядку ст.331 КПК України про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , а захисник заявив також усне клопотання щодо зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт.
Суд прийняв рішення щодо задоволення клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченої та відмові у задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відносно обвинуваченої ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, визначеному главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України передбачена процедура розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності клопотань.
Якщо сторони провадження бажають заявити кожен своє клопотання, то відповідно до ч.ч.: 1, 2 ст.331 КПК України, до форми таких клопотань та порядку їх розгляду передбачені вимоги глави 18 цього Кодексу, про що прямо вказано у ч.2 ст.331 КПК України.
Усна форма вказаних клопотань не передбачена процесуальним законом.
Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017р. № 1-р/2017 під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього провадження.
Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.
Конституційний Суд України вважає, що будь-які положення Кодексу повинні застосовуватися органами державної влади та їх посадовими особами з урахуванням конституційних норм, принципів і цінностей.
Згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).
У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України").
Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Розгляд судом усного клопотання прокурора та його задоволення призвів до того, що в матеріалах справи відсутня, через не надання прокурором, ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 05.09.2017р., без визначення застави.
Тобто суду не було відомо щодо яких саме ризиків, передбачених ст.177 КПК України, раніше було прийняте вказане рішення.
Згадка про наявність такого рішення слідчого судді є тільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
З огляду на вищевикладене:
Щодо відмови суду в задоволенні усного клопотання захисника про зміну запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченої на домашній арешт погоджуюсь з рішенням суду через порушення захисником форми клопотання та не надання жодного підтверджуючого доводи клопотання документа.
Не погоджуюсь з рішення суду щодо задоволення судом усного клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки воно суперечить ч.ч.: 1, 2 ст.331 КПК України та Рішенню Конституційного Суду України від 23.11.2017р. № 1-р/2017, та вважаю, що в даному випадку суд повинен був відмовити прокурору в задоволені його усного клопотання через порушення прокурором вимог ч.2 ст.331 КПК України та порядку, передбаченого главою 18 КПК України.
Суддя ОСОБА_1