709/1204/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілих - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Під час розгляду кримінального провадження представником потерпілих ОСОБА_4 заявлено клопотання про призначення судової психологічної експертизи щодо встановлення факту завдання та розміру моральної шкоди у кримінальному провадженні, для обґрунтування потерпілими розміру моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, проведення якої доручити експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
В судовому засіданні представник потерпілих просив клопотання задовольнити на підставах викладених в клопотанні.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.
Обвинувачений та його захисник проти заявленого клопотання заперечували. Захисник зауважив, що в цивільних позовах жодного клопотання про те, що будуть заявлені якісь докази немає. Крім цього, в клопотанні не зазначено, що робити з кримінальним провадженням на час проведення експертизи. Посилаючись на зазначене, та те, що призначення експертизи призведе до затягування процесу, просив в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Положеннями ч. 2 ст. 242 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав для обов"язкового проведення експертизи, в пункті 6 якої передбачено проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Як вбачається з аналізу вищезазначеної норми права, обов"язковість звернення до експерта для проведення експертизи у зазначених в цій статті випадках обумовлено необхідністю доказування тих обставин, без встановлення яких неможливе всебічне та повне розслідування вчиненого кримінального правопорушення.
Отже, експертиза повинна призначатися в обов"язковому порядку якщо вона необхідна для з"ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, і для цього потрібні спеціальні знання.
Однак, питання, які ставляться у клопотанні представника потерпілих, фактично зводяться лише до з"ясування обставин, якими позивачі обґрунтовують свої позови, а не для з"ясування питань, які мають значення для самого кримінального провадження. Суд вважає, що положення ст. 242 та ст. 91 КПК України слід розуміти таким чином, що відповідна експертиза повинна бути проведена для визначення розміру відповідної шкоди лише у випадку, коли наявність та/або розмір такої шкоди є обов"язковим чи факультативним елементом складу відповідного кримінального правопорушення, наявність якого і підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
У даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подано цивільні позови про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 100000 грн. кожному.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Таким чином, під час розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні суд застосовує положення ЦПК України в частині, що не врегульована КПК України і не суперечить засадам кримінального судочинства. Однією із засад як цивільного так і кримінального судочинства є змагальність сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Отже суд вважає, що потерпілі не позбавлені можливості, з огляду на положення ст.ст. 12,81 ЦПК України, самостійно звернутися до відповідної експертної установи і надати суду висновок експерта як доказ на підтвердження своїх позовних вимог, тягар доведення обґрунтованості яких покладається на потерпілих (позивачів). Розгляд заявлених потерпілими цивільних позовів у рамках кримінального провадження не звільняє потерпілих (позивачів) від цього, оскільки в іншому випадку це призвело б до порушення принципів змагальності і диспозитивності судового процесу.
Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що для обгрунтування вимог про стягнення моральної шкоди надання висновку експерта не є обов"язковим, суд дійшов висновк про відсутність підстав для задоволення клопотанн.
Керуючись ст. 242, 332, 350, 372, 392 КПК України суд,-
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1