Справа № 186/6/14-к
Провадження № 1-кс/0186/104/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 20.10.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Петропавлівка, Дніпропетровської області, громадянки України, не одруженої, непрацюючої, в силу ст.89 КК України раніше не судимої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України

в с т а н о в и в:
Прокурор Першотравенського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та прохав суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до обвинуваченої ОСОБА_7 , який обрано відповідно до ухвали Першотравенського міського суду від 05 травня 2017 року..

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 20 жовтня 2013 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , де наодинці вживала спиртні напої. У вказаний час в квартиру, де знаходилась ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_7 біля 6 років співмешкала за вказаною адресою, який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 , перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_2 , став ображати ОСОБА_7 та принижувати її людську гідність, на ґрунті чого, між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 , яка бажаючи помститися ОСОБА_8 за нанесені образи та приниження, виник злочинний умисел, направлений на умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяла кухонний ніж, який використовуючи як знаряддя вчинення злочину, та умисно, бажаючи спричинити ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, нанесла один удар вказаним ножем в область грудної клітини ОСОБА_8 , чим спричинила останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, поранення, тампонада серця, після чого потерпілий бригадою швидкої допомоги був доставлений до КЗ «Першотравенська міська лікарня» ДОР».

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 помер у відділенні інтенсивної терапії КЗ «Першотравенська МЛ» ДОР» 20.10.2013 року о 07 год. 10 хв.

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_7 в інкримінованому їй злочині підтверджується:

- свідченнями свідків які вказують що карета швидкої допомоги забирала ОСОБА_8 саме з квартири АДРЕСА_2 з тілесними ушкодженнями;

- свідченнями медсестри приймального відділення ОСОБА_9 яка вказує що ОСОБА_8 поясняв що тілесні ушкодження нанесла йому його співмешканка;

-речовими доказами: ножем, речами ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду місця події, де вказано що слідів бурого кольору в під`їзді не має;

-свідченнями судово-медичного експерта, який вказує що смерть настала внаслідок колото-різаного поранення серця, і те що з такими тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 міг пересуватися в рамках декількох хвилин.

У своїй сукупності, приведені в даному клопотанні обставини беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Окрім цього під час судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою, неодноразово не з`являлася в судове засідання, не повідомляючи про причини неявки. У зв`язку з цим судом 01.10.2014 року винесено ухвалу, якою оголошено розшук обвинуваченої ОСОБА_7 та зупинено судовий розгляд.

Беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_7 перебуваючи на волі переховується від суду, намагається уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджає судовому розгляду кримінального провадження, та те, що вона обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 5 років вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обрано ухвалою Першотравенського міського суду від 05 травня 2017 року, оскільки у справі достатньо фактів, які беззаперечно вказують на наявність ризиків передбачених п.1,4 ч.1 ст.177 КК України, а саме:

- переховування від суду;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільне, оскільки ОСОБА_7 вже переховувалася від суду, намагалася уникнути покарання, та є достатньо підстав вважати, що вона продовжить перешкоджати розгляду кримінального провадження після обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та прохав суд його задовольнити.

Вислухавши прокурора, думку адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , які підтримали клопотання прокурора та прохали суд застосувати відносно ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що обвинувачена вимушено покинула місце свого проживання у зв`язку з онкологічним захворюванням доньки, та мала намір в подальшому, після одужання доньки з`явитися до суду, та прохали суд обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У ході розгляду кримінального провадження встановлена наявність того, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: свідченнями свідків які вказують що карета швидкої допомоги забирала ОСОБА_8 саме з квартири АДРЕСА_2 з тілесними ушкодженнями; свідченнями медсестри приймального відділення ОСОБА_9 , яка вказує що ОСОБА_8 поясняв, що тілесні ушкодження нанесла йому його співмешканка; протоколом огляду місця події, де вказано що слідів бурого кольору в під`їзді не має; свідченнями судово-медичного експерта, який вказує що смерть настала внаслідок колото-різаного поранення серця, і те що з такими тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 міг пересуватися в рамках декількох хвилин.

У зв`язку з тим, що обвинувачена ОСОБА_7 переховувалася від суду, вона відповідно до ухвали Першотравенського міського суду від 01 жовтня 2014 року була оголошена в розшук.

20 березня 2017 року циркуляром Генерального секретаріату Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошена у міжнародний розшук каналами Інтерполу та Європолу з метою встановлення її місця перебування та затримання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

05 травня 2017 року ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було обрано відносно ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

14 грудня 2017 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, та 15 грудня 2017 року доставлено до суду.

Згідно до ч. 6 ст. 193 КПК України суд після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до вимог ст.178 КПК України суд враховує вагомість доказів вини обвинуваченої ОСОБА_7 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , яка є працездатною, не перебуває на диспансерному обліку у медичному закладі, відсутність у неї утриманців та судимостей.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначені вище, суд приходить до висновку, що дійсно існує ризик переховування обвинуваченої від суду так як остання перебувала у розшуці більше трьох років.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти її спробам переховуватися від суду, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України та переховувалася від суду тривалий час у зв`язку з чим була оголошена в міжнародний розшук, офіційно не працює, самостійного джерела доходів не має, неодружена, малолітніх дітей та інших недієздатних, або обмежено дієздатних осіб на піклуванні не має, за час перебування у розшуку певний час перебувала на території іншої держави.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченої такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання обвинуваченою ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити її до суду на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до обвинуваченої такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_7 може знову переховуватися від суду.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст.183 КПК України, відповідно до яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим ч.4 ст.183 КПК України, та не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-183, 193, 194, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Першотравенського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Петропавлівка, Дніпропетровської області запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 з 14 години 30 хвилин 14 грудня 2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1 .