Справа №127/1762/18
Провадження №1-кс/127/790/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Вінницької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві скаржника від 28.12.2017 року, в порядку ст. 303, 304 КПК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що слідчий СВ ВПГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_5 проводить досудове слідство по кримінальному провадженню №0000275 за ст. 367 КК України. Під час проведення слідства, проводячи слідчі дії, на думку заявника вказаний слідчий здійснив низку грубих порушень Законодавства України. Дії слідчого заявник оскаржував у слідчому відділі ВП-ГУ НП у Вінницькій області та в прокуратурі, оскільки відповіді на оскарження дій слідчого мали

ознаки «відписок». Ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» визначено, що органи державної влади, посадові особи зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Також, п. 4.4 Наказу МВС України №1177 від 10.10.2004 визначено, що рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. А Указ Президента України № 109/2008 від 07.02.2008 «державні органи влади зобов`язано забезпечити реалізацію конституційних прав громадян на письмове звернення, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян» зокрема, щодо: «недопущення надання неоднозначних, необгрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян», при цьому, відписки не допускаються.

В грудні 2017 року до ДВБ МВС України заявник подав заяву про вчинення злочинів слідчим СВ ВПГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_5 за

ст.ст. 365, 366 КК України. З ДВБ МВС України її було направлено до ГУ

НП України у Вінницькій області. Проте, у супереч діючим положенням КПК України представниками ГУНП України у Вінницькій області кримінальних проваджень не відкрито, а на його ім`я надіслано відповідь , яку заявник вважає «відпискою». Таким чином, відомості по його заяві до МВС не були внесені до ЄРДР, відповідне процесуальне рішення не прийнято.

Не погоджуючись із цим, ним було подано до обласної прокуратури Вінницької області заяву про вчинення злочинів слідчим СВ ВП-ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_5 за ст.ст. 365, 366 КК України. Проте з обласної прокуратури 16.01.2018 року заявник отримав відповідь №18/7-391-11 від 09.01.2018 року за підписом начальника відділу прокуратури області ОСОБА_6 , яка на думку заявника має ознаки «відписки». Відомості по його заяві до прокуратури області не були внесені до ЄРДР, відповідне процесуальне рішення не прийнято, в зв`язку з чим він змушений, в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, звернутись до слідчого судді з даною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , пославшись на обставини викладені вище, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні суду повідомив, що відомості по заяві ОСОБА_4 до ЄРДР не вносилися, оскільки дана категорія заяв їм не підслідна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в грудні 2017 року до ДВБ МВС України ОСОБА_4 подав заяву про вчинення злочинів слідчим СВ ВПГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_5 за

ст.ст. 365, 366 КК України та її було направлено до ГУ НП України у Вінницькій області.

Не погоджуючись із цим, ним було подано до обласної прокуратури Вінницької області заяву про вчинення злочинів слідчим СВ ВП-ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_5 за ст.ст. 365, 366 КК України.

Відомості по заяві ОСОБА_4 не були внесені до ЄРДР, відповідне процесуальне рішення не прийнято.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України, який набрав чинності 19.11.2012, слідчі органів Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених, у тому числі, працівником правоохоронного органу.
Згідно п. 1 Розділу X «Прикінцеві положення» Кримінального процесуального кодексу України положення ч. 4 ст. 216 цього Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом.
Абзацом 2 пункту 1 Розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України визначено, що після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.
Тобто, з огляду на вищевказані положення КПК України, слідчі органів прокуратури втратили повноваження щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, розпочатих після 19.11.2017, оскільки розслідування злочинів, підслідність яких визначена ч. 4 ст. 216 цього Кодексу, повинні здійснювати слідчі органи Державного бюро розслідувань.
З вказаних мотивів слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Вінницької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві скаржника від 28.12.2017 року, в порядку ст. 303, 304 КПК України відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя