Ухвала
іменем україни

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000 щодо ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Черкаської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішені питання про судові витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 10 квітня 2016 року приблизно о 16 год. 15 хв., керуючи автомобілем Dacia Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 51 км+800м. автодороги Канів-Чигирин-Кременчуг, у с. Мошни, Черкаського району Черкаської області, зі сторони центру села в напрямку с. Будище Черкаського району Черкаської області, в порушення вимог п.п. 2,3. б), 10.1, 12.1,12.4 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перевищив максимально допустиму швидкість руху в населених пунктах та рухався зі швидкістю, яка перевищувала 60 км/год, перед зміною напрямку руху вліво не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з вантажним автомобілем Renault Magnum 440, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Dacia Logan ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці, а пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і спричинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого. Стверджує, що апеляційний суд не перевірив доводи апеляції про м`якість призначеного покарання, відповідей на них не надав, своє рішення про залишення без зміни вироку належним чином не вмотивував. Зазначає, що судом залишено поза увагою наслідки, що настали, а саме загибель 4 молодих людей та отримання 2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вважає, що суди послалися на обставини, що пом`якшують покарання, які є загальними, але вони не знижують суспільну небезпеку діяння.

В надісланих запереченнях захисник засудженого ухвалу апеляційного суду вважає законною та обґрунтованою і просить залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення. Зазначає, що внаслідок отриманих травм ОСОБА_7 встановлена ІІ група інвалідності.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора на підтримку касаційних доводів; пояснення захисника засудженого, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, кваліфікація його дій та призначене додаткове покарання у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, та м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Вказаних вимог закону судом апеляційної інстанції при перегляді вироку дотримано.

З матеріалів провадження убачається, що вирок суду першої інстанції був оскаржений в апеляційному порядку прокурором з підстав м`якості призначеного покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку надав відповідь на всі доводи апеляції, зазначив, що покарання ОСОБА_7 призначене у відповідності до вищевказаних вимог закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, позитивних даних про особу винного та цілого ряду пом`якшуючих обставин.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, про те, що місцевим судом були враховані всі обставини справи, взято до уваги тяжкі наслідки від вчиненого, а тому ОСОБА_7 призначено покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Зокрема, суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого необережного злочину, наслідком якого стала загибель чотирьох людей та отримання двома потерпілими середньої тяжкості тілесних ушкоджень, усі обставини справи, у тому числі і ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, особу винного, який вину визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілих, які просили призначити покарання на розсуд суду.

Також, не встановлено обставин, що обтяжують покарання.
Взято судом до уваги, що за наслідками вчиненої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 став інвалідом (на час касаційного розгляду встановлена ІІ група інвалідності безтерміново).

На думку колегії суддів, призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, є обґрунтованим, законним, справедливим і сприятиме перевихованню засудженого та попередженню нових злочинів, а тому доводи касаційної скарги прокурора про м`якість призначеного засудженому покарання є безпідставними.
Апеляційний розгляд проведений з дотримання вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, її законність сумнівів у колегії суддів не викликає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3