печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
17 жовтня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкритих ТОВ «Неман Україна» () в Черкаському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347), яке розташоване за адресою м. Черкаси вул. Байди Вишневецького, 40.
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 за фактом розкрадання службовими особами апарату Верховної Ради України коштів державного бюджету в особливо великих розмірах, виділених на реконструкцію систем опалення - холодопостачання та зміни нагрівальних приладів в адмінбудинках Верховної Ради України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Управління справами Апарату Верховної Ради України в інтересах ТОВ «ВУЛВЕР» під час закупівлі та виконанні робіт з реконструкції системи опалення та охолодження в адміністративних будинках представницького органу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на вимоги ст. 98, ч. 2 ст. 170 КПК України, просив накласти арешт на вказані грошові кошти, як на предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення грошових коштів та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт грошових коштів, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, оскільки є достатні підстави вважати, що грошові кошти, на які просить накласти арешт прокурор, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також перебувають у власності юридичної особи, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, - задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкритих ТОВ «Неман Україна» () в Черкаському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347), що розташоване за адресою м. Черкаси вул. Байди Вишневецького, 40, та зупинити видаткові операції по даним рахунках.
Зобов`язати Черкаське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347) надати слідчому в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , прокурору першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 або за їх відповідним дорученням, наданому у кримінальному провадженні №0000160 від 25.01.2017, оперативним підрозділам інформацію щодо залишку грошових коштів та інших цінностей на банківських рахунках Черкаського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347), на дату постановлення ухвали слідчого судді про арешт та зупинення видаткових операцій по ним.
Зобов`язати Черкаське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347) невідкладно інформувати слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01010, тел. ) щодо кожного факту надходження грошових коштів або інших цінностей на банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкритих ТОВ «Неман Україна» () в Черкаському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 354347) з обов`язковим зазначенням контрагентів та призначення платежу.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1