Справа № 302/1080/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представник органу пробації Міжгірського РС ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`я кримінальне провадження № 0000264 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загально середня, не працюючого, розлучений, інвалід ІІ групи, знаходиться на «Д» обліку при фтизіатричному кабінеті Міжгірської РЛ, раніше судимого Міжгірським районним судом 21.07.2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 510 гривень (сплачений) та ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту на чотири місяці,

про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , являючись батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимог ч. 2 ст.150 Сімейного Кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, злісно ухилявся від виконання цих обов`язків, що виразилось в наступному. ОСОБА_4 , знаючи та усвідомлюючи те, що з вересня місяця 2012 року перебуває на «Д» обліку при фтизіатричному кабінеті Міжгірської районної лікарні з діагнозом мультирезисцентний туберкульоз, дистрикція+мікобактерії туберкульозу виявлені методом мікроскопічного мазка категорії 4.1.А (мульрезисцентний туберкульоз, що підтверджений ТМЧ загально лікувальної форми), будучи суспільно небезпечним для оточуючих, протягом двох років, а саме, 2012-2014 р.р. відмовлявся від стаціонарного лікування та весь період часу контактував зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , що призвело до тяжких наслідків, а саме, поставлення на « ОСОБА_7 » облік при фтизіатричному кабінеті Міжгірської районної лікарні 29.05.2014 року з діагнозом ВДПБ ПТБ (вперше діагностований позалегеневий туберкульоз) внутрішніх лімфатичних вузлів справа малолітньої ОСОБА_4 , причиною якого є прямий контакт з батьком ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому злочині за ст.. 166 КК України винним себе визнав в суді повністю, щиро кається і показав, що йому було відомо про те, що він хворий, однак хотів бути разом із своєю сім`єю, а тому постійно спілкувався з дитиною.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись тільки допитом обвинуваченого.

За вищевстановлених обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 166 КК України як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки і вина такому у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є повністю доведеною.

По справі встановлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Судом встановлено обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: вчинення злочину щодо малолітнього.

Судом враховано також досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий.

Обираючи ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за що був засуджений, злочин вчинено відносно малолітньої дитини, та який віднесений до злочинів середньої тяжкості, не відбув покарання за раніше призначеним вироком, розлучений, утриманців не має, аліменти на утримання дітей не сплачує, по місцю проживання характеризується задовільно, не працює, інвалід ІІ групи, знаходиться на «Д» обліку при фтизіатричному кабінеті Міжгірської РЛ з діагнозом мультирезисцентний туберкульоз, що підтверджений ТМЧ загально лікувальної форми, вину визнав, вісутність претензій з боку потерпілої сторони, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, то суд приходить до висновку що виправлення такого можливе тільки в умовах реальної ізоляції його від суспільства.

Суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнищої межі санкції, передбаченої ст. 166 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, а також те, що являється інвалідом ІІ групи, продовжує хворіти на мультирезисцентний туберкульоз.

Цивільного позову та процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 166 КК України і з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 71 ч.1, 72 ч.1 п.1 п.п. а) КК України шляхом повного складання покарань за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком приєднати повністю не відбуте покарання за вироком Міжгірського районного суду від 21.07.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 21.12.2017 року.

Речовий доказ, а саме: оригінал диспансерної історії хвороби туберкульозного хворого ОСОБА_4 , який переданий під розписку лікарю ОСОБА_8 , залишити лікарю ОСОБА_8 ..

Цивільного позову та процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через цей райсуд.

Суддя: ОСОБА_1