Справа № 371/1137/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/146/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.02.2018

ВИРОК
Іменем України

28 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Миронівського районного суду Київської області від 22.11.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, має середню освіту, не депутат, раніше судимий вироком Богуславського районного суду Київської області від 04 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до 240 годин громадських робіт,
засуджено ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, вирок Богуславського районного суду Київської області від 04.08.2017 року по кримінальному провадженню №371/704/17 виконувати самостійно.
Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

15.05.2017 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в середині нежитлової будівлі з влаштованим баром-магазином, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , та яке орендує ОСОБА_10 , з касового апарату, який розташований на прилавку вказаного магазину, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, вчинив крадіжку грошових коштів у розмірі 300 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богуславського районного суду від 04.08.2017 року, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 місяців арешту. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що ухвалюючи рішення про самостійне виконання вироку Богуславського районного суду Київської області від 04.08.2017 року, суд безпідставно не застосував ч.4 ст. 70 та ст. 72 КК України.

В змінах та доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд допустив неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування покарання. Зокрема, не в повній мірі врахував досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримана не було.

Колегія суддів вважає, що призначивши ОСОБА_11 покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, п.4 ч.1 ст. 420 КПК України тягне за собою скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом свого вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Обґрунтовуючи свій висновок про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання і про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд у вироку послався на наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Між тим, колегія суддів вважає, що підстав вважати можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання немає.
Суд першої інстанції неналежно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи й помилково прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, який згідно з ч.3 ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особа обвинуваченого; а також те, що він повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, згідно висновку досудової доповіді органу пробації характеризується як особа, яка без позбавлення або обмеження волі на певний строк, може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, на думку колегії суддів, виключають можливість застосування положень ст. 75 КК України.
Ті обставини, на які як на підставу звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання послався суд першої інстанції, належало врахувати при визначенні розміру покарання, а не для застосування ст. 75 КК України. Між тим, колегія суддів вважає, що з врахуванням фактичних обставин справи, особи обвинуваченого, висновок про його можливе виправлення без відбування покарання, є безпідставним.
З огляду на викладене колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про не правильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом свого вироку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повторно вчинив новий умисний злочин проти власності та, згідно висновку досудової доповіді органу пробації, характеризується як особа, яка без позбавлення або обмеження волі на певний строк, може становити небезпеку для суспільства; щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту, у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.
Крім того, на думку колегії суддів, судом невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Богуславського районного суду Київської області від 04.08.2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт за скоєння злочину 14.05.2017 року. Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачуваний ч.2 ст. 185 КК України 15.05.2017 року.
Згідно з ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Отже ОСОБА_8 , який вчинив злочин 15.05.2017 року (тобто до постановлення попереднього вироку Богуславського районного суду Київської області від 04.08.2017 року) слід призначити покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст. 70 КК України і у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богуславського районного суду Київської області від 04.08.2017 року, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
ВирокМиронівського районного суду Київської області від 22.11.2017 року щодо ОСОБА_8 скасуватив частині в частині призначеного покарання, та в цій частині ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді5 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богуславського районного суду від 04.08.2017 року, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :