В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.08.2017 Справа №607/15145/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003944 від 26 листопада 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільхівці Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.05.2007 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 680 грн.;

-16.01.2009 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-21.12.2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців;

-07.03.2014 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 01.09.2016 року у зв`язку із заміною не відбутої частини покарання на 240 годин громадських робіт. Замінене покарання у виді 240 годин громадських робіт не відбуто,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 його захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

У обвинуваченого у ОСОБА_3 , 26 листопада 2016 року близько 15 години 30 хвилин, який перебував неподалік Парафії Святого Івана Богослова, що по просп. Злуки, 14 в м. Тернополі, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення 26 листопада 2016 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на території АДРЕСА_2 , переконавшись що за ним ніхто не спостерігає і його дії є непомітними для сторонніх осіб підійшов до Парафіяльного будинку Парафії Святого Івана Богослова УГКЦ Тернопільсько-Зборівської Архієпархії міста Тернополя, шляхом розбиття вікна, проник в приміщення Парафіяльного будинку, звідки викрав кутову шліфувальну машину болгарку торгової марки «Фиолент» professional вартістю 720,00 грн., дискову пилу торгової марки FERM моделі FKS-185, вартістю 580,00 грн., кутову шліфувальну машину болгарку торгової марки Bosh моделі GWS-1400, вартістю 810,00 грн., перфоратор торгової марки «Зенит» моделі ЗПП 1100/2, вартістю 435,00 грн., спричинивши шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 2 545 гривень.

Однак, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням в інше приміщення, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки одразу після заволодіння майном, ОСОБА_3 був затриманий працівниками патрульної поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно 26 листопада 2016 року близько 15 год. 30 хв. перебуваючи на території Парафії Святого Івана Богослова, що по АДРЕСА_2 він підійшов до Парафіяльного будинку Парафії Святого Івана Богослова УГКЦ Тернопільсько-Зборівської Архієпархії міста Тернополя, де шляхом розбиття вікна, проник в приміщення Парафіяльного будинку. Перебуваючи в приміщенні Парафіяльного будинку він викрав інструменти на загальну суму 2 545 гривень. В подальшому, відразу після заволодіння майном, він був затриманий працівниками патрульної поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, його вік, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Судом також встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2014 року ОСОБА_3 засуджено ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання у зв`язку із заміною не відбутої частини покарання на 240 годин громадських робіт. Замінене покарання у виді 240 годин громадських робіт ОСОБА_3 не відбуто.

А тому, згідно ст.71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком, ОСОБА_3 слід повністю приєднати невідбуту частину більш м`якого покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2014 року, призначеного судом ОСОБА_3 в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт в розмірі 240 годин.

Беручи до уваги вимоги п.п. г п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 29 грудня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту затримання 26 листопада 2016 року по 28 листопада 2016 року, а також з 29 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 23 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 3 місяці 24 дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін та продовжити строк його дії до 20 жовтня 2017 року.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати ОСОБА_3 невідбуту частину більш м`якого покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2014 року, призначеного судом ОСОБА_3 в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт в розмірі 240 годин.

Відповідно до п.п. г п.1 ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Беручи до уваги вимоги п.п.г п.1 ч.1 ст.72 КК України, визначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 3 (три) роки 30 (тридцять) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 29 грудня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту затримання 26 листопада 2016 року по 28 листопада 2016 року, а також з 29 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 23 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 3 місяці 24 дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін та продовжити строк його дії до 20 жовтня 2017 року.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351,84 грн. (триста п`ятдесят одну грн. 84 коп.) в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1