Справа № 342/1108/16-к
Провадження № 1-кп/346/27/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломиї клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, кримінальне провадження № 0000287 від 14.08.2015 року,

в с т а н о в и в :

Клопотання надійшло до суду 07.12.2017 р.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183, 184 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 доставлений в суд після фактичного затримання о 9 год. 30 хв. 03 січня 2018 року на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , яке мотивує тим, що ОСОБА_4 будучи засудженим 18.02.2016р. Городенківським районним судом за ч.2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі з урахуванням положень ст. 104 КК України відповідно до статей 75-76 КК України звільнений від відбування від покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив шахрайство за наступних обставин:

так, на початку квітня 2016р. ОСОБА_4 , маючи намір вчинити шахрайські дії, з метою заволодіння грошовими коштами громадян розмістив на інтернет-сайті «ОLХ» оголошення про продаж двигуна до автомобіля марки «Опель Омега», вказав завідомо неправдиві відомості про наявність у нього такої автозапчастини та залишив свій контактний телефон.

08.04.2016 до ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 , з метою купити в останнього вищевказану автозапчастину. В розмові з ОСОБА_6 ОСОБА_4 запевнив, що перешле запчастину через відділення «Нової пошти» після попередньої оплати за неї та надав інформацію про номер банківської картки на ім`я свого знайомого ОСОБА_7 в котрого він взяв вказану карту в тимчасове користування, не повідомивши останнього про свої злочинні наміри.

ОСОБА_6 будучи введеним ОСОБА_4 в оману, погодився переслати попередню оплату за товар та 08.04.2016 через інтернет сервіс «Приват 24» в м. Заліщики, Тернопільської області на картку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , перерахував кошти в сумі 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повторно, шляхом обману, достовірно знаючи про те, що запчастини до автомобіля у нього немає, та ніколи не було, повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості її наявності, та наміру пересилати запчастину не мав, а з корисливих мотивів 08.04.2016 з банкомату № BRANCH 10008-079 в м. Городенка по вул. Героїв Євромайдану, Івано-Франківської області, зняв грошові кошти в сумі 950 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразилися в повторному заволодінні чужим майном, шляхом обману, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

21 жовтня 2016 року органом досудового розслідування вручено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

27 жовтня 2016 року прокурором у кримінальному провадженні направлено обвинувальний акт з додатками до суду про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_2 громадянин України, раніше судимий.

Обвинувачення є обґрунтованим, вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доводиться цілим рядом доказів, зокрема, показаннями потерпілих та свідків, документами, отриманими за результатами тимчасового доступу до речей, результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими доказами наявними у кримінальному провадженні.

Місцезнаходження ОСОБА_4 не відоме, забезпечити його явку до суду не представляється можливим та засоби зв`язку з ним відсутні.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (справа Нештяк проти Словаччини).
Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри та обвинувачення у даному кримінальному провадженні, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема усвідомлюючи, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки неодноразово ухилявся від явки до суду, а також фактично перебував у державному розшуку у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Аналіз здобутих під час досудового розслідування відомостей щодо незадовільного майнового стану обвинуваченого, а також способу вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема, того факту, що з метою полегшення доступу до майна потерпілих, обвинувачений застосував обман, для того, щоб потім таємно заволодіти грошовими коштами, наявність у обвинуваченого детального та заздалегідь продуманого плану реалізації свого злочинного умислу, свідчить про схильність ОСОБА_4 до протиправної поведінки, а отже, і про ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений неодружений, не має родини та утриманців, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2016 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням електронного засобу контрою.

В той же час, за інформацією з системи моніторингу місцязнаходження особи стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_4 неодноразово порушував обов`язки, покладені на нього слідчим суддею. Дані факти підтверджуються також інформаціями Городенківського ВП Коломийського ВП ГУ НА в Івано-Франківській області від 24.11.2016 № 3/6740, від 30.11.2016 № 6844, № 3/6844.
З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів неможливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим з огляду на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, особистого зобов`язання, а також застави, є неможливим з огляду на відсутність осіб, що заслуговують на довіру, які готові та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечити його явку до суду на першу про те вимогу, а також через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого даним запобіжним засобам, до Коломийського міськрайонного суду подано клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до чинного законодавства відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від суду, тобто існування підстав, визначених п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри та обвинувачення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 36, 131, 132, 176-178, п.3 ч.1 ст. 183, 184, 194 КПК України, враховуючи вимоги п.п. 3,4,5 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання заперечили.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що прокурор довів наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ризиків передбачених ст. 177 ч.1 п. 1,3,5 КПК України, тобто: можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушень, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий за шахрайство, обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення під час встановленого судом іспитового строку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, не працює, посередньо характеризується, офіційних доходів не має, неодружений, не навчається, утриманців не має, знайомий зі свідками, знає їх місцепроживання та місцепроживання потерпілих, неодноразово не з"являвся в судові засідання без поважних причин,, у зв"язку з чим судом застосовувались примусові приводи, згідно інформації Городенківського ВП перебував у розшуку, порушував раніше обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту по іншій кримінальній справі, яка розглядається Городенківським районним судом. Застосування тримання під вартою є необхідне з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів на погляд суду не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 ч.1 п. 1,3,5 КПК України.
При визначенні розміру застави суд враховує матеріальний та сімейний стан обвинуваченого.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 182,183, 184, 193, 194, 196 198, 331 КПК України,
у х в а л и в:
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в УВП м. Івано-Франківськ на строк 60 (шістдесять) днів до 03.03.2018р.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 9 год. 30 хв. 03 січня 2018 року.
Визначити розмір застави в сумі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) грн.
Заставодавець має право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.
У разі внесення застави у вказаному розмірі обвинувачений звільняється з під варти і зобов`язується прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Городенки без дозволу прокурора чи суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.
Ці зобов`язання у випадку внесення застави застосовуються до обвинуваченого на строк 60 (шістдесять) днів до 03.03.2018 р.
Порушення зобов`язань має наслідком застосування грошового стягнення в сумі до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і доставлення обвинуваченого для тримання під вартою до закінчення строку дії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1