05.04.2018 Провадження № 1-кп/331/39/2018
Єдиний унікальний номер 331/7224/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2018 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, од-
руженого, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , та прожи-
ває за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
1) 24.04.1992 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.140 ч.3, 46-1 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
2) 05.01.1994 р. Запорізьким обласним судом за ст.86-1, ст.17- 81 ч.3, 140 ч.3, 42, 43, 44 КК Украї- ни (в редакції 1960 р.) до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 18.09.1998 р. на підставі ст.6 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 р.;
3) 25.06.1999 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.140 ч.2, 186 ч.3, 42 КК Украї-
ни (в редакції 1960 р.) до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.10.2002 р. постановою
Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.10.2002 р. умовно-достроково на невід- бутий строк 7 місяців 13 днів;
4) 22.10.2003 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.5, 186 ч.5, 187 ч.4, 69, 70, 71
КК України (в редакції 2001 р.) до 6 років позбавлення волі з конфіскаціє майна, звільнений 16.01.2009 р. по відбуттю строку покарання;
5) 17.05.2010 р. Приморським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2, 190 ч.2, 309 ч.1, 70 КК Украї-
ни до 2 років позбавлення волі, строк покарання обчислювати з 06.02.2010 р.;
6) 27.01.2011 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 ро-
ків позбавлення волі, звільнений 06.02.2012 р. по відбуттю строку покарання;
7) 11.12.2012 р. Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ст.185 ч.2,185 ч.3, 263 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 24.04.2015 року по відбуттю строку покарання,
- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 304 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимості за
які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та зно-
ву вчинив корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.
03 жовтня 2016 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на
2.
таємне викрадення чужого майна з проникненням в інше приміщення, діючи повторно, з корисли-
вих мотивів, з метою особистого збагачення, через незачинені двері проник у «Свято-Покровський
собор», розташований по АДРЕСА_3 , де почав роздивлятися, що можна
У цей момент ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному соборі, побачив скриньку з пожерт-
вами громадян, яка була встановлена на стелажі для паніхіди, та вирішив її викрасти, взявши з по-
лиці скриньку для пожертвувань, яка належить УПЦ «Релігійна громада Свято-Покровського ка-
федрального собору» УПЦ, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи ОИ-825 від 08.10.2016 року складає 423 гривні, яку накрив плащем та, тримаючи при собі, вийшов зі «Свято-
Покровського собору», а потім за його територію, після цього зник з місця скоєння злочину.
Таким чином, ОСОБА_9 спричинив УПЦ «Релігійна громада Свято-Покровського ка-
федрального собору УПЦ» матеріальну шкоду на загальну суму 423 гривні.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримі-
нованих йому злочинів визнав частково, пояснив, що за епізодами обвинувачення від 25.06.2015 р.
за ст.185 ч.3, 304 ч.2 КК України винним себе не визнає, оскільки, не вчиняв цього злочину та в
м.Запоріжжя не знаходився; за епізодами обвинувачення від 03.10.2016 р. визнав свою вину за ч.3
ст.185 КК України в повному обсязі, а за ст.304 ч.2 КК України винним себе не визнав, зазначив-
ши, що його пасинок ніякого відношення до вчинення крадіжки не мав, він того не втягував у зло-
чинну діяльність.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати доцільним дослідження доказів в повному обсязі.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд дійшов наступного.
Епізод обвинувачення від 03.10.2016 р. за ст.185 ч.3 КК України:
Обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що в жовтні 2016 р. він приїхав до м.Запоріж-
жя разом із своїм пасинком ОСОБА_10 , вони мали намір відвідати кладовище, але не потрапили
туди. До церкви на вул. ОСОБА_11 заходили вчотирьох: він, його знайомий ОСОБА_12 , його пасинок та колишня дружина ОСОБА_13 . Вони поставили свічки. До церкви він заходив аби вчинити крадіжку. Знаючи, на що він іде, аби його колишня дружина ОСОБА_13 увела його пасинка ОСОБА_14 , він дав їй 100
доларів США та сказав, щоб вона разом із хлопцем пішли з церкви, поміняли гроші, а потім вони
зустрінуться. Знаходячись у церкві, він сидів на лавочці, чекав моменту, коли можна буде вкрасти
скриню з грошима. Дочекавшись, коли охоронець вийшов, подивившись, що вхідні двері відчине-
ні, він зі столу біля ікони взяв скриню, накрив її чорним плащем та вийшов із приміщення церкви,
пішов направо вниз у парк, за кущами біля дерева сховав цю скриню. Після цього пішов у парк, за-
телефонував ОСОБА_15 , щоб дізнатися де вони з ОСОБА_16 знаходяться. Вони зустрілися, своєму пасинкові
він нічого про крадіжку не розповідав. Потім їх затримали співробітники поліції, він сам розповів
і вказав, де сховав скриню.
Представник УПЦ «Релігійна громада Свято-Покровського кафедрального собору УПЦ»
ОСОБА_17 пояснив суду, що в період з 30.09.2016 р. по 09.10.2016 р. він знаходився в Ієруса-
лімі, йому надіслали смс-повідомлення, що з приміщення собору викрали кружку (скринька для
пожертв), скільки там знаходилося грошових коштів йому не було відомо. Коли він повернувся у
м.Запоріжжя, то скриньку та гроші вже знайшли та повернули.
Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що восени 2016 р. його запросили співробітники полі-
ції бути присутнім в якості понятого при огляді речових доказів. Огляд проводився на вулиці, по-
близу дороги. Був оглянутий дерев`яний ящик розміром приблизно 50х50 см. При ньому співро-
бітники поліції відчинили цей ящик, всередині нього знаходилися грошові кошти, в якій сумі не
пам`ятає. При огляді були присутніми співробітники поліції, слідча група та обвинувачений, всі дії фіксувалися на відео.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він працює охоронцем «Свято-Покровського собору». У жовтні 2016 р. він бачив, як до собору прийшли обвинувачений та хлопчик, поводили вони себе не як прихожани, хлопчина ходив та роздивлявся по залі, а обвинувачений періодично виходив із собору, розмовляв з кимось по телефону. Це відбувалося в денний час. На деякий час свідка відво-
лікла співробітниця храму, а коли він повернувся приблизно через 10 хвилин, то через вікно сто-
3.
рожки побачив, що хлопчик виходить із собору, спускається сходинами ганку, а в руках щось
тримає, що було накрито чимось, схожим на куртку. Вважає, що якщо викрали скриньку, значить
хлопець виносив із собору саме її. Свідок окликнув хлопця, але той утік. Він шукав цього хлопчика
у парку, але на знайшов, а коли повернувся до собору, там вже були співробітники поліції, зі слів яких йому стало відомо, що обвинуваченого та хлопця затримали біля гаражів, де вони намагалися відчинити скриньку.
Свідок ОСОБА_10 , допитаний судом в режимі відеоконференції, пояснив суду, що 03 жовт-
ня 2016 р. він разом із батьком ОСОБА_9 приїхали з м.Одеси до м.Запоріжжя до його сест-
ри Анжели, але її не було. Потім вони поїхали на вул. ОСОБА_11 , де зустрілися з першою дружиною
ОСОБА_9 , разом зайшли до церкви, де ОСОБА_9 та ОСОБА_13 поставили свічки, потім батько
дав ОСОБА_15 розміняти 100 доларів. Він та ОСОБА_13 пішли з церкви, розміняли гроші, приблизно півтори-
дві години скуплялися, купували печиво, цукерки, аби потім піти на кладовище, прийшли до парку
та чекали батька. Потім він побачив, що ОСОБА_9 йде з боку складу, вони з ОСОБА_20 пішли
йому назустріч. Після цього він і ОСОБА_9 пішли купити цигарки, а ОСОБА_13 залишилася в пар-
ку. Коли вони підійшли до кіоску, до них під`їхали дві машини, одна «Ланос» сірого кольору, та
запропонували проїхати з ними. На різних машинах їх відвезли до складу. Працівники міліції йому
почали казати про церкву, щоб він розповів, що це він залазив до церкви. Спочатку він відмовлявся,
а потім йому стали погрожувати, обіцяли відпустити додому і його і батька, після цього він напи-
сав пояснення, як зазначали та писали співробітники міліції, його допитували без присутності бать-
ка, або матері.
Законний представник малолітнього свідка ОСОБА_10 - ОСОБА_21 пояснила суду, що
в 2016 р. вона вперше відпустили свого сина ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_9 до м.Запоріж-
жя відвідати сестру останнього. Потім їй телефонувала якась жінка та повідомила, що син зізнався
у вчиненні злочину, дала можливість поспілкуватися з сином, який повідомив їй, що батько
ОСОБА_22 заарештований, а він знаходиться у притулку. Вона скаржилася на дії співробітників
поліції, але відповіді не отримала, вони також вимагали від неї надати якісь пояснення.
Згідно до заяви священика ОСОБА_23 від 03.10.2016 р. (а.с.102) невстановлені особи 03.10.2016 р., приблизно о 14 год. 20 хв., знаходячись в «Свято-Покровському соборі», який розта-
шований за адресою: АДРЕСА_3 , викрали дерев`яну скриньку для пожертвувань
з пожертвами, сума збитку становить 257 гривень.
Згідно довідки (а.с.103) вартість викраденої скрині для пожертв, яку викрали невідомі особи
03.10.2016 р. з приміщення «Покровського архієрейського собору» складає 257 гривень без ураху-
вання ПДВ, та 308 гривень з ПДВ, скринька перебуває на балансі релігійної громади «Свято-Пок-
ровського кафедрального собору» УПЦ.
Згідно протоколу огляду місця події від 03.10.2016 р. та фототаблиці до нього (а.с.104-107)
з приміщення храму, з дерев`яної стійки, була викрадена дерев`яна скриня для пожертв.
Згідно протоколу огляду місця події від 03.10.2016 р. та фототаблиці до нього (а.с.108-114)
на ділянці місцевості по вул.Кірова, 47 розташована бетонна споруда, на якій знаходиться дерев`я-
на скриня, після відкриття скрині виявлені грошові кошти на загальну суму 216 гривень.
Згідно експертного висновку № ОИ-825 від 08.10.2016 р. (а.с.153) ринкова вартість скрині
становить 423 гривні.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2016 р. сві-
док ОСОБА_19 упізнав малолітнього ОСОБА_10 як особу, яка безпосередньо виносила з примі-
щення храму під курткою скриню з пожертвуваннями (а.с.92-93).
При цьому, в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він бачив хлопця приблиз-
но з відстані 30-40 метрів, що знаходилося під курткою він не знає, але, оскільки була викрадена
скриня для пожертв, він припускає, що у хлопця знаходилася саме викрадена скринька, працівни-
ки поліції спочатку сфотографували цього хлопця на мобільний телефон, а потім показали йому цю
фотокартку, після чого в райвідділі він упізнав хлопця за фотознімками та розписався у протоколі.
Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України забороняється попередньо показувати особі, яка впіз-
нає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети
цієї особи.
4.
Таким чином, з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_19 , які суд сприймав безпосередньо
в судовому засіданні, в тій частині, що до впізнання свідку були показані фотознімки хлопця, які містилися в мобільному телефоні, суд вважає наданий стороною обвинувачення зазначений прото-
кол на підтвердження винуватості обвинуваченого, недопустимим доказом.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2016 р. сві-
док ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка була присутня в соборі разом із хлопцем
12-13 років, який виносив з приміщення храму під курткою скриню з пожертвуваннями, свідок
вважає, що вони діяли спільно (а.с.94-95).
До зазначених у протоколі пояснень свідка, наданого стороною обвинувачення на підтверд-
ження винува тості ОСОБА_9 , суд ставиться критично, оскільки протокол містить саме при-
пущення свідка щодо спільності дій обвинуваченого та малолітнього хлопця, а обвинувачення не
може ґрунтуватися на припущеннях, на підставі яких можуть бути зроблені обвинувальні висновки.
Таким чином, оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази в їхній сукупності,
показання обвинуваченого, свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчинені крадіжки скринь-
ки для пожертвувань, яка належить УПЦ «Релігійна громада Свято-Покровського кафедрального
собору УПЦ», з проникненням до іншого приміщення 03.10.2016 р., доведена.
Суд відхиляє доводи сторони захисту в тій частині, що дії обвинуваченого ОСОБА_9
слід перекваліфікувати з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, так як приміщення храму
є загальнодоступним місцем, де можуть перебувати будь-які особи, оскільки під час допиту обви-
нуваченого встановлено, що останній мав цілеспрямований намір на вчинення крадіжки з примі-
щення храму, куди він проник, використовуючи вільний доступ, умисел на вчинення крадіжки у
ОСОБА_9 виник не під час перебування його в приміщенні храму, а до того, як він зайшов у
Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ст.185 ч.3 КК України за ознаками таємного викрадення
чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, з проникненням в інше приміщення.
Епізоди обвинувачення від 25.06.2015 р. за ст.185 ч.3, 304 ч.2 КК України:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні
кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 304 ч.2 КК України за наступних обс-
25.06.2015 року, у денний час, у ОСОБА_9 виник умисел на вчинення крадіжки. В ході планування злочину ОСОБА_9 визначив об`єкт вчинення злочину приміщення «Свято-Вве- денського храму», який розташований по АДРЕСА_3 . Проаналізу-
вавши зібрану інформацію, ОСОБА_9 встановив, що матеріальні цінності, а саме грошові кошти пожертви громадян, знаходяться у скринях для пожертвувань, тому злочин необхідно вчи-
няти безпосередньо в приміщенні церкви.
В цей же день, 25.06.2015 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого зба-
гачення, користуючись своїм впливом на малолітнього ОСОБА_10 , який є його пасинком, шляхом
використання останнього, який відповідно до закону не підлягає кримінальній відповідальності,
прибув до «Свято-Введенського храму», який розташований по проспекту Соборному, 37 в м.Запо-
ріжжі, де повідомив ОСОБА_10 , що необхідно вчинити крадіжку скрині для пожертвувань з по-
жертвами зі «Свято-Введенського храму».
Далі, ОСОБА_9 розбив віконне скло в «Свято-Введенському храмі» та примусив мало-
літнього ОСОБА_10 проникнути до приміщення, де потрібно таємно викрасти скриню для по-
жертв та передати її через розбите скло.
В свою чергу, ОСОБА_10 , в силу своєї необізнаності, не розуміючи протиправний харак-
тер своїх дій, проник через розбите ОСОБА_9 віконне скло до приміщення «Свято-Введенсь-
кого храму», де шляхом вільного доступу таємно викрав з полиці скриньку для пожертвувань, яка
належить «Релігійній громаді на честь введення в храм Пресвятої Богородиці Запорізької єпархії»
УПЦ, вартість якої складає 300 гривень, яку передав через розбите віконне скло ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_10 через віконне скло покинув приміщення «Свято-Введенського храму» та
разом із ОСОБА_9 зник з місця скоєння злочину.
5.
Таким чином, ОСОБА_9 спричинив «Релігійній громаді на честь Введення в храм
Пресвятої Богородиці Запорізької єпархії УПЦ» матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
Крім того, 25.06.2015 року у денний час у ОСОБА_9 виник умисел на вчинення кра-
діжки. В ході планування злочину ОСОБА_9 визначив об`єкт вчинення злочину приміщення
«Свято-Введенського храму», який розташований по АДРЕСА_3 .
Проаналізувавши зібрану інформацію, ОСОБА_9 встановив, що матеріальні цінності, а саме
грошові кошти пожертви громадян, знаходяться у скринях для пожертвувань, тому злочин необ-
хідно вчиняти безпосередньо в приміщенні церкви.
ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що
його пасинок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, тобто таким,
якому на час вчинення діяння не виповнилось 14 років, діючи умисно, з метою втягнення малоліт-
нього у злочинну діяльність, запропонував та переконав його вчинити разом крадіжку чужого
майна, тим самим викликав у ОСОБА_10 бажання вчинити злочин.
В цей же день, 25.06.2015 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого зба-
гачення, користуючись своїм впливом на малолітнього ОСОБА_10 , який є його пасинком, шляхом
використання останнього, який відповідно до закону не підлягає кримінальній відповідальності,
прибув до «Свято-Введенського храму», який розташований по проспекту Соборному, 37 в м.Запо-
ріжжі, де повідомив ОСОБА_10 , що необхідно вчинити крадіжку скрині для пожертвувань з пожертвами зі «Свято-Введенського храму».
Далі, ОСОБА_9 розбив віконне скло в «Свято-Введенському храмі» та примусив ма- лолітнього ОСОБА_10 проникнути до приміщення, де потрібно таємно викрасти скриню для по- жертв та передати її через розбите скло.
В свою чергу, ОСОБА_10 , в силу своєї необізнаності, не розуміючи протиправний харак-
тер своїх дій, проник через розбите ОСОБА_9 віконне скло до приміщення «Світо-Введен-
ського храму», де шляхом вільного доступу таємно викрав з полиці скриньку для пожертвувань, яка
належить «Релігійній громаді на честь введення в храм Пресвятої Богородиці Запорізької єпархії»
УПЦ, вартість якої складає 300 гривень, яку передав через розбите віконне скло ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_10 через віконне скло покинув приміщення «Світо-Введенського храму» та
разом із ОСОБА_9 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили «Релігійній громаді на честь Введення в храм Пресвятої Богоро-
диці Запорізької єпархії» УПЦ матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як таємне викра-
дення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення;
за ст.304 ч.2 КК України як втягнення вітчимом малолітньої особи у злочинну діяльність.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов наступного.
Обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що п ісля звільнення з місць позбавлення волі
він разом із сім`єю: дружина та пасинок ОСОБА_10 постійно проживали в м.Одеса, в 2015 році ані
він ані його пасинок до м.Запоріжжя не приїздили. Під час досудового слідства співробітники полі-
ції пропонували йому «взяти на себе» цей епізод, після чого його відпустять додому.
Представник «Свято-Введенського храму» ОСОБА_24 суду пояснив, що він є свяще-
ником «Свято-Введенського храму», йому доповідають про все, що відбувається у храмі. На той
час він був відсутнім у храмі, перед закриттям храму йому зателефонували та повідомили, що до
приміщення храму заходили жінка з дитиною, які відволікали увагу працівників, та чоловік, який
намагався проникнути до ікони. Наступного дня він першим прийшов до храму та побачив, що вік-
но розбите, розкрита ікона, зникли прикраси, також була викрадена скринька для пожертв
Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що влітку 2015 р. у храмі був випадок, коли до храму в
обідній час зайшли чоловік, жінка та хлопчик. Жінка пішла до ікони, а чоловік із хлопчиком відій-
шли у бік. Через віконце вона побачила, що ікона хитається, вона стала кричати на жінку. В цей час
у чоловіка розбилася баночка, працівниця ОСОБА_26 почала прибирати скло. Вона вигнала їх
з приміщення храму. Цей випадок не пов`язаний із скринькою для пожертв. Стосовно викрадення
6.
скриньки для пожертв (кружки) їй нічого не відомо, хто вчинив крадіжку вона не бачила. Під час
досудового слідства вона нікого з тих осіб, які були їй пред`явлені, не впізнала. У судовому засі-
данні свідок також не вказала на обвинуваченого, як на особу, яка в той день перебувала у храмі.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.10.2016 р. та фототаблиці до
нього (а.с.96-98) свідок ОСОБА_25 серед пред`явлених їй для впізнання осіб, в тому числі
ОСОБА_22 , нікого не впізнала.
Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що напередодні крадіжки, влітку 2015 р. до храму
прийшли чоловік, дівчина та підліток. Дівчина довгий час розглядала прикраси. Чоловік ходив та
роздивлявся, де знаходяться коштовності. Потім у нього розбилася баночка, вона збирала скло.
Наступного дня, коли вони вранці прийшли до храму, то побачили зламане вікно, всередині поба-
чили, що відсутні прикраси від образу Божої матері Самарської. Кружку (скриньку для пожертв),
пожертви викрали в цей же період, але не в той самий день. Також свідок у судовому засіданні
пояснила, що вона впізнала обвинуваченого, саме його вона бачила разом із дівчиною та хлопчи-
ком у храмі, він ходив по залі та нервував. При цьому, свідок також пояснила, що до проведення
впізнання, вона бачила обвинуваченого двічі: в коридорі райвідділу, а потім у кабінеті під час
проведення впізнання.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.10.2016 р. та фототаблиці до
нього (а.с.99-101) свідок ОСОБА_26 серед пред`явлених їй осіб впізнала ОСОБА_9 , як
особу, яка «25.06.2015 р. разом із жінкою та дитиною хлопцем знаходилися у «Свято-Введенсько-
му храмі» та підозріло себе вели, а саме намагалися викрасти пожертви у вигляді золотих та сріб-
них прикрас…». Оцінюючи показання свідка ОСОБА_26 та зазначений протокол, суд вважає, що ці докази стосуються не епізоду обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_9 , а епізоду викрадення золотих виробів, про що зазначається у заяві священика ОСОБА_24 про вчинення
крадіжки золотих виробів із приміщення «Свято-Введенського храму». Крім того, в порушення ви-
мог ч.1 ст.228 КПК України, де зазначено, що забороняється попередньо показувати особі, яка
впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, перед пред`явленням ОСОБА_9
свідку ОСОБА_26 для впізнання, обвинувачений попередньо був показаний свідку, про що
остання пояснила в своїх показах.
Свідок ОСОБА_10 , який на момент допиту його судом був малолітнім, пояснив, що він разом із матір`ю та батьком (вітчим ОСОБА_9 ) постійно проживали в м.Одеса, перший раз він
приїхав до м.Запоріжжя у жовтні 2016 року, до цього ніколи раніше в м.Запоріжжя не перебував.
Допитана під час судового розгляду мати свідка ОСОБА_10 ОСОБА_21 також пояс- нила, що її син ОСОБА_10 до м.Запоріжжя вперше поїхав у 2016 році, до цього ніколи не був у
м.Запоріжжі.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2015 року (а.с.81) від священика ОСОБА_24 прийнята усна заява про вчинення крадіжки золотих
виробів із приміщення «Свято-Введенського храму», розташованого по
АДРЕСА_4 , в період часу з 16 год.00 хв. 25.06.2015 р. до 08 год. 00 хв. 26.06.2015 р.
Згідно заяви Архієпископа Запорізького та Мелітопольского (а.с.82) в період часу з 16 год.
00 хв. 25.06.2015 р. до 08 год.00 хв. 26.06.2015 р. невстановлена особа шляхом розбиття скла про-
никла до приміщення «Свято-Введенського храму», розташованого по пр.Леніна (в теперішній час
пр.Соборний), буд.37, звідки викрала металеву скриню для пожертвувань з пожертвами.
Згідно довідки (а.с.83) вартість викраденої скрині становить 300 гривень.
У протоколі огляду місця події від 26.06.2015 р. зазначено, що предметом огляду є примі-
щення храму, розташованого по пр.Леніна, буд.36 (а.с.85). З місця події вилучені сліди папілярних узорів рук.
Згідно висновку експерта № 168 від 13.07.2015 р. (а.с.127-131) сліди папілярних узорів рук
за фактом крадіжки з «Свято-Введенського храму» по пр.Леніна,36 в м.Запоріжжя придатні для
ідентифікації за ними особи. Інші питання, в тому числі щодо належності зазначених слідів конк-
ретній особі, перед експертом не ставилися.
Згідно довідки № 18/25-336 від 29.06.2015 р. (а.с.32) 5 слідів папілярних узорів рук, вилу-
чених 26.06.2015 р. за фактом крадіжки з церкви «Свято-Покровський храм» за адресою:
АДРЕСА_5 (через вікно) перевірені за ОРК дактилокарт 2015 року. Результат перевір-
ки позитивний. Слід № 2, вилучений із зовнішнього нижнього брусу обв`язки пошкодженого вікна
на відстані 15 см від лівого брусу, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_9 .
Згідно висновку експерта № 1729-д від 26.10.2016 р. (а.с.136-144) слід папілярного узору
руки розміром по вісях 13х17 мм, вилучений 25.06.2015 р. під час огляду місця події за адресою:
м.Запоріжжя, пр.Соборний, 37, «Релігійній громаді на честь Введення в храм пресвятої Богородиці
Запорізької єпархії» УПЦ, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_9 , інші сліди зали-
При цьому, суд звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не наданий, та не був дос-
ліджений під час судового розгляду, протокол огляду місця події від 25.06.2015 року за адресою:
АДРЕСА_3 , на який міститься посилання у висновку експерта.
З пред`явленого обвинувачення вбачається, що крадіжку ОСОБА_9 скоїв із приміщен-
ня «Свято-Введенського храму», який розташований по проспекту Соборному, 37 в місті
Запоріжжі.
Статтею 91 ч.1 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають
доказуванню, в тому числі:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримі-
нального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і
мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування зако-
нодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 су-
ди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було
конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обви-
нувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що протокол огляду місця події складений та
стосується усної заяви священика ОСОБА_24 про вчинення крадіжки золотих виробів із
приміщення «Свято-Введенського храму», розташованого по пр.Леніна (в теперішній час пр.Со-
борний), буд.36, а обвинувачення пред`явлено ОСОБА_9 стосовно викрадення скриньки для
пожертв, про що зазначено у заяві Архієпископа Запорізького та Мелітопольского, за адресою:
АДРЕСА_3 .
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на
справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, на підставі яких можуть бути зроб-
лені обвинувальні висновки. Якщо ж це результат тлумачення сумнівів на користь особи, то такі припущення можуть і повинні бути використані тими, хто веде процес, для формулювання виснов- ків у справі.
На користь особи тлумачаться всі сумніви щодо доведеності її вини, якщо ці сумніви не можна усунути. Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в кримінальному провадженні докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинува-
тість обвинуваченого, а передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані. У цьому
випадку недоведена винуватість рівнозначна доведеній невинуватості.
Відповідно до ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи,
якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинуваль-
ного акту.
Статтею 373 КПК України передбачено, що виправдовувальний вирок ухвалюється, в тому числі, і у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим поза розумним сумнівом - судом ухвалюється виправдовувальний вирок.
8.
Враховуючи те, що стороною обвинувачення не надано суду допустимих та належних доказів на користь зазначеної частини обвинувачення, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_9 вчинив 25.06.2015 р. злочини, передбачені ст.ст.185 ч.3, 304 ч.2 КК України, а тому він підлягає виправданню, оскільки
стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.
Епізод обвинувачення від 03.10.2016 р. за ст.304 ч.2 КК України:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст.304 ч.2 КК України, за наступних обставин.
03.10.2016 року ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, досто-
вірно знаючи, що його пасинок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малоліт-
нім, тобто таким, якому на час вчинення діяння не виповнилось 14 рокув, діючи умисно, з метою
втягнення малолітнього у злочинну діяльність запропонував та переконав його вчинити разом кра-
діжку чужого майна, тим самим викликав у ОСОБА_10 бажання вчинити злочин.
03.10.2016 року приблизно о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_27 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, користуючись своїм впливом на малолітнього ОСОБА_10 , який є його пасинком, шляхом викорис-
тання останнього, який відповідно до закону не підлягає кримінальній відповідальності, через неза-
чинені двері проник у «Свято-Покровський собор», розташований по проспекту Соборному, 37 в
місті Запоріжжі, де почав роздивлятися, що можна вкрасти.
В цей момент ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному соборі, побачив скриньку з пожерт-
вами громадян, яка була встановлена на стелажі для паніхіди, та вирішив його викрасти, про що
повідомив малолітнього ОСОБА_10 .
В свою чергу, ОСОБА_10 , в силу своєї необізнаності, не розуміючи протиправний характер
своїх дій, взяв з полиці скриньку для пожертвувань, яка належить УПЦ «Релігійна громада Свято-
Покровського кафедрального собору УПЦ», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи
№ ОИ-825 від 08.10.2016 року складає 423 гривні, який накрив курткою та тримаючи перед собою,
вийшов зі «Свято-Покровського собору», а потім за його територію, де передав його ОСОБА_9
Після цього, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 зникли з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили УПЦ «Релігійна громада Свято-Покров-
ського кафедрального собору» УПЦ матеріальну шкоду на загальну суму 423 гривні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ст.304 ч.2 КК України як втягнення вітчимом малолітньої особи у злочинну діяльність.
Дослідивши та аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд вважає недоведеною
вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину з огляду на таке.
Обвинувачений ОСОБА_9 пояснив суду, що він не втягував свого пасинка Іпать-
ка ОСОБА_28 у вчинення крадіжки з приміщення храму, а навпаки, вжив заходи, щоб малолітній не ба-
чив, як він вчиняє крадіжку.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду особисто, що вітчим його не схиляв до вчинення злочину, про крадіжку йому стало відомо від працівників поліції, також він крадіжку не вчиняв.
Надані прокурором докази на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчи-
ненні злочину, передбаченому ст.304 ч.2 КК України, а саме показання свідка ОСОБА_19 , прото-
кол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2016 р. за участю свідка
ОСОБА_29 , суд відхиляє з підстав, зазначених вище.
Об`єктивну сторону цього злочину утворює втягнення малолітнього у злочинну діяльність, а
це певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на не-
повнолітнього (малолітнього) з метою схилити його до участі у вчиненні злочину. Суб`єктивна сто-
рона злочину характеризується прямим умислом, поєднаним з метою втягнення підлітка у злочинну
Під час судового розгляду на думку суду стороною обвинувачення не доведена наявність в
діях обвинуваченого ОСОБА_9 умислу, мотиву на втягнення пасинка у злочинну діяльність, також прокурором не надані докази на спростування показань обвинуваченого та малолітнього свідка ОСОБА_10 щодо відсутності у ОСОБА_9 такого умислу.
9.
Суд, оцінюючи докази у цьому кримінальному провадженні на відповідність їх вимогам
КПК, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати
докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко
та Лозенко проти України»), також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять
обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі
«Вєренцов проти України»).
Також, при оцінці усіх наданих суду доказів, суд керується принципом «поза розумним сум-
нівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випли-
вати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених
між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або за відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би осо-
бу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Статтею 373 КПК України передбачено, що виправдовувальний вирок ухвалюється, в тому числі, і у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопору- шення.
Враховуючи те, що стороною обвинувачення не надано суду допустимих та належних до-
казів на користь зазначеної частини обвинувачення, суд приходить до висновку, що сторона обви- нувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_9 вчинив 25.06.2015 р. злочин, передбачений ст.304 ч.2 КК України, а тому він підлягає виправданню, оскільки стороною обвину-
вачення не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є: щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст.67 КК України, є рецидив злочину.
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, об`єм обвинувачення, відшкодування зав-
даної шкоди шляхом повернення викраденого майна, думку представника потерпілого щодо приз-
начення несуворого покарання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу вин-
ного, який раніше неодноразово був засудженим, на обліку в наркоголічному диспансері та психіат-
ричній лікарні не перебуває, його сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини
дружини, та вважає можливим призначити ОСОБА_9 мінімальний строк покарання у вигляді
позбавлення волі, передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України.
Цивільний позов відсутній.
Речові докази по справі відповідно до положень ст.100 КПК України:
- дерев`яну скриню та грошові кошти в сумі 216 гривень, передані на відповідальне зберігання представнику «Релігійної громади Свято-Покровського кафедрального собору» УПЦ (а.с.117, 118)
слід залишити «Релігійній громаді Свято-Покровського кафедрального собору» УПЦ;
- грошові кошти в сумі 177 грн.50 коп., долучені до матеріалів кримінального провадження за зая-
вою ОСОБА_9 (а.с.115, 116, 119), слід передати «Релігійній громаді Свято-Покровського ка-
федрального собору» УПЦ;
- 3 сліди папілярних узорів рук та дактилокарту ОСОБА_9 (а.с.120, 121, 122) слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
- 5 слідів папілярних узорів рук та дактилокарту ОСОБА_9 (а.с.123, 124, 125) слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
По справі є судові витрати за проведення експертизи. Враховуючи, що суду не надано розра-
хунку в частині витратних матеріалів, суд позбавлений можливості визначити розмір судових вит-
рат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки оплата праці експерта здійснюється за рахунок державного бюджету.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 жовтня 2016 р. відносно ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховувати з 05.10.2016 р. з 16 год. 45 хв.
10.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону Ук-
раїни «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань
та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 р.» зарахування судом
строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримі-
нального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, прова-
диться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в зв`язку з чим
термін перебування під вартою з 05 жовтня 2016 р. слід зарахувати в строк відбутого покарання
з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З урахуванням пра-
вової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 13.03.2018 р. у справі №
440/853/17, суд застосовує зазначену норму на день розгляду справи судом.
Враховуючи, що з 05 жовтня 2016 р. до 05 квітня 2018 р. термін перебування ОСОБА_9
під вартою становить 1 рік 6 місяців, а з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк становить 3 роки.
Враховуючи, що на день постановлення вироку ОСОБА_9 відбув покарання у вигляді
3 років позбавлення волі, суд вважає за доцільне скасувати відносно нього запобіжний захід у виг-
ляді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду по відбуттю строку покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину, передбаченому
ст.185 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_9 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченому
ст.185 ч.3 КК України за епізодом обвинувачення від 25 червня 2015 р., та виправдати його у зв`яз-
ку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене ним.
Визнати ОСОБА_9 невинуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст.304 ч.2 КК України за епізодами обвинувачення від 25 червня 2015 р. та від 03 жовтня 2016 р., та виправдати його у зв`язку з тим, що не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад криміналь- ного правопорушення.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 05 жовтня 2016 р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України
«Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зараху-
вання строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 р.», зарахувати в строк відбуто-
го покарання термін попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2016 р. з розрахунку один день триман-
ня під вартою за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 у
вигляді тримання під вартою скасувати.
Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду по відбуттю строку покарання.
Речові докази по справі відповідно до положень ст.100 КПК України:
- дерев`яну скриню та грошові кошти в сумі 216 гривень, передані на відповідальне зберігання представнику «Релігійної громади Свято-Покровського кафедрального собору» УПЦ, - залишити «Релігійній громаді Свято-Покровського кафедрального собору» УПЦ за належністю;
- грошові кошти в сумі 177 грн.50 коп. - передати «Релігійній громаді Свято-Покровського кафед-
рального собору» УПЦ;
- 3 сліди папілярних узорів рук та дактилокарту ОСОБА_9 - залишити в матеріалах кримі-
нального провадження;
- 5 слідів папілярних узорів рук та дактилокарту ОСОБА_9 - залишити в матеріалах кримі-
нального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
11.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та про-
курору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому
районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_30