Справа № 456/1244/16-к
Провадження № 1-кп/456/152/2017
УХВАЛА

06 грудня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю: секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8
ОСОБА_9 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
представника служби у справах дітей Стрийської РДА ОСОБА_12 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_13 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -
в с т а н о в и в :
в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_13 за ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою суду від 24.10.2017р. продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 до 22.12.2017р.

Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор у зв`язку з відкладенням судового розгляду заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , покликаючись на те, щоризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину; негативно характеризується за місцем служби; неодружений, дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язку, тому є підстави вважати, що ОСОБА_13 з метою уникнення покарання може ухилятися від суду, знищити та спотворити докази, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_13 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_9 зазначила, що прокурором в чергове заявлене типове клопотання, оскільки пред`явлена ОСОБА_13 підозра необґрунтована; ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до нього найбільш впливового запобіжного заходу, прокурором не доведені; докази знаходяться в матеріалах провадження, тому обвинувачений не може їх знищити. Тому вважала клопотання безпідставним.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_13 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Останній не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його проживання; перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.

Відтак, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 сприятиме дотриманню мети застосування такого забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183,194,331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити клопотання прокурора. Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 03 лютого 2018 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_13 ,захиснику ОСОБА_9 , та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1