У Х В А Л А
Іменем України
26 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого ВП № 4 Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київськоїї місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 про арешт майна, в межах кримінального провадженні №0012353 від 19.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

в с т а н о в и в :
в провадження суду надійшло клопотання слідчого ВП № 4 Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 про арешт майна, в межах кримінального провадженні №0012353 від 19.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

У клопотанні порушується питання про заборону власнику транспортного засобу, будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, яким надано право користуватися цим майном, передавати за правочином чи в інший передбачений законом спосіб, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Citroen C4» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 29-А.
Клопотання мотивоване тим, що транспортний засіб який було вилучено, має бути арештований, з метою подальшого його збереження та не допущення його знищенню, проведення необхідних судових експертиз, так як він має суттєве значення по кримінальному провадженню та є речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджено відповідною постановою слідчого.
В судове засідання слідчий не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засіданні власник майна заперечував щодо задоволення клопотання, у зв`язку із відсутністю законних підстав для накладення арешту на автомобіль. При цьому зазначив, що у діях працівника поліції ОСОБА_6 , вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365 КК України та діями останнього йому та його дружині спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Слідчий суддя, дослідивши та вивчивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, заслухавши пояснення та доводи ОСОБА_3 , переглянувши відеозапис зафіксований відео реєстратором який містився на мобільному телефоні ОСОБА_3 , дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
При цьому, слідчий при зверненні до слідчого судді із даним клопотанням вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0012353 зареєстроване 19.10.2017 року за правовою кваліфікацією ч.2 ст.345 КК України, та під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 19.10.2017 року було вилучено автомобіль «Citroen С 4», із клопотанням про його арешт слідчий звернувся лише 25 жовтня 2017 року, тобто не в строк у який він наділений правом на звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Крім того, як вбачається з витягу з ЄРДР у відомостях про вчинення кримінального правопорушення зазначено про те, що працівнику поліції ОСОБА_7 під час несення служби за адресою: м.Київ, вул.Хрещатик, 29-А було спричинено тілесні ушкодження …. в результаті наїзду на ногу автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_1 . При цьому у клопотанні слідчий порушує питання про накладення арешту на автомобіль іншої марки, що не узгоджується з відомостями внесеними до ЄРДР.
Слід також вказати, що повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні будь-кому, не здійснено.
Крім того, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, за яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.
Однак, в клопотанні та у постанові про визнання та приєднання речового доказу від 20.10.2017року слідчий, взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль «Citroen С 4» є знаряддям злочину, у зв`язку із чим є речовим доказом.
З урахуванням викладеного, вважаю, що у даному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно а також звернувся із даним клопотанням за межами строку визначеного кримінальним процесуальним законом, питання пор поновлення такого строку не порушив, а тому слід відмовити у задоволенні клопотання.
Крім того, враховуючи наведене, а також те, що за матеріалами клопотання відсутні докази вчинення кримінального правопорушення за участю автомобіля «Citroen С 4», то наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту вказаного майна взагалі спростовується. Звернення з відповідним клопотанням у даному випадку явно порушує справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Також слід зазначити, що переглянутий слідчим суддею відеозапис, взагалі ставить під сумнів факт наявності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та дає обґрунтовані підстави вважати, що в діях працівника поліції ОСОБА_8 , вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364; 365 КК України, а також повністю спростовує показання ОСОБА_8 , які містяться у протоколі його допиту у якості потерпілого від 19.10.2017 року та показання ОСОБА_9 , які містяться у протоколі його допиту у якості свідка від 20.10.2017 року, копії яких долучені до даного клопотання.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання слідчого ВП № 4 Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 про арешт майна, в межах кримінального провадженні №0012353 від 19.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Апеляційного суду м.Києва.
Слідчий суддя