Подільський районний суд міста Києва
Провадження №
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2018 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження (справа №758/16033/17), кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0004934 по підозрі
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
15 листопада 2017 року, близько 08 години, ОСОБА_3 з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 під час спілкування по мобільному телефону вступив в попередню злочинну змову спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами в сумі 2000 гривень, що належать ОСОБА_5 .
Діючи відповідно до розподілених злочинних ролей, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 мала зателефонувати потерпілому ОСОБА_5 та повідомити, що його син ОСОБА_7 перебуває у поліції та умовою його звільнення і не притягнення в подальшому до кримінальної відповідальності є передача грошових коштів у розмірі 2000 гривень. У свою чергу ОСОБА_3 повинен прибути до квартири АДРЕСА_2 по місцю мешкання потерпілого ОСОБА_5 та забрати грошові кошти в сумі 2000 гривень, нібито за звільнення сина потерпілого ОСОБА_7 з приміщення поліції та не притягнення в подальшому останнього до кримінальної відповідальності.
Після отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 мав залишити собі 500 гривень, а іншу частину грошових коштів в сумі 1500 гривень перерахувати на банківський рахунок невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, близько 12 години, ОСОБА_3 відповідно до розподілених злочинних ролей та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом обману, прибув до квартири АДРЕСА_2 , де під час спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , якому попередньо зателефонувала невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 та повідомила про необхідність передачі грошових коштів за звільнення сина, висунув вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 2000 гривень для допомоги ОСОБА_7 у не притягненні до кримінальної відповідальності та звільнення з поліції.
Однак ОСОБА_3 свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном шляхом обману не довів до кінці з причин, що не залежали від його волі, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як в приміщенні квартири був затриманий сином потерпілого ОСОБА_8 .
29 листопада 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України. Підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин та отримана згода підозрюваного на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Сторони узгодили покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпілий підтримав угоду, просив її затвердити.
Підозрюваний в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер підозри, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміють права підозрюваного, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, коли особа з причин, що не залежали від її волі не виконала всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15, ч .2 ст. 190 КК України.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Суд бере до уваги, що судові витрати у справі відсутні.
Оскільки майно підозрюваним викрадено не було, спеціальна конфіскація відносно ОСОБА_3 згідно вимог ст.96-1, 96-2 КК України не застосовується.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 та 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 листопада 2017 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 29 листопада 2017 року покарання у виді штрафу у розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання підозрюваному, залишити в його володінні як законного власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1