У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого та прокурора,-
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженню.
В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що
Під час невиправдано тривалого досудового розслідування цього кримінального провадження, зокрема 30.03.2017 року слідчий прийняв незаконні процесуальні рішення про зміну його процесуального статусу з потерпілого на заявника, та закрив кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В даному кримінальному провадженні, слідчим фактично відмовлено у визнані потерпілим шляхом зміни його процесуального статусу з потерпілого на заявника і тільки 27.09.2017 року надано пояснення, що мотивом прийняття такого рішення слала відсутність доказів завдання матеріальної або немайнової шкоди.
У межах досудового розслідування ОСОБА_6 не вжив жодних заходів для встановлення виду і розміру завданої шкоди, незважаючи на його прямий обов`язок звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків або шкоди немайнового характеру.
Слідчий ОСОБА_6 виніс незаконні постанови про відмову у визнанні потерпілим та закриття кримінального провадження від 31.10.2017 року з якими прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_7 погодився скерувавши матеріали до суду та не виконавши своїх обов`язків процесуального керівника.
Таким чином, слідчі ОСОБА_6 спільно із прокурором ОСОБА_5 , не дотрималися принципу законності у кримінальному провадженні та однобічно, неповно і упереджено досліджували обставини кримінального провадження, внаслідок чого не надали усім обставинам належну правову оцінку та не забезпечили прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень щодо притягнення осіб винних у порушенні права на захист до кримінальної відповідальності.
У свою чергу, здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, прокурор ОСОБА_5 , не забезпечив скасування незаконних постанов слідчого та здійснення досудового розслідування за його заявою у розумний строк.
Так, прокурор ОСОБА_5 проявив бездіяльність - незаконні постанови слідчого ОСОБА_6 не скасовував, принципово на недотримання розумних строків і на неналежне виконання процесуальних повноважень слідчим не реагував.
Наведене свідчить, що досудове розслідування здійснюється неповно та не всебічно, з істотним порушенням законних прав потерпілого, передбачених ст.ст. 28, 56 КПК України.
Такі дії слідчого та прокурора викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості, та вказують на їх можливу зацікавленість у неналежному розслідуванні кримінального провадження.
Посилаючись на зазначене, заявник просив відвести слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 .
В судовому засіданні, заявник та його представник підтримали подану ним заяву про відвід, наполягаючи на її задоволенні.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином. В зв`язку з чим, суд ухвалив слухати провадження за їх відсутності.
Розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого та прокурора, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Зазначений перелік підстав для відводу слідчого та прокурора є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Таким чином, заява ОСОБА_3 не містить обставин, передбачених ст. 77 КПК України, які виключають можливість участі слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Обставини на які посилається заявник в своїй заяві про відвід слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 не можуть бути підставою для відводу та не можуть свідчити про його упередженість.
За таких обставин, суд вважає, що відвід, заявлений слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки він не ґрунтується на вимогах зазначеної норми Закону.
Водночас, з урахуванням встановлених судом обставин, відносин, що склались між сторонами, а також того факту, що відносно слідчого ОСОБА_6 рішенням КДКП № 969дс/17 від 08.12.2017 року відкрито дисциплінарне провадження за заявою ОСОБА_3 , з метою запобігання будь-яких протиріч та непорозумінь, суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву в частині про відвід слідчого ОСОБА_6 та відвести його від участі в даному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 77 - 81 КПК України, суд, -
В решті вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1