КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 532/773/17
Провадження № 1-кп/534/122/17
У Х В А Л А

06 жовтня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
ЗахисникаОСОБА_4
ОбвинуваченогоОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Комсомольському міському суді Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про затвердження угоди про визнання винуватості від 06 жовтня 2017 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 підтвердили в суді, що з останнім укладено угоду про визнання винуватості та прохали суд її затвердити.

Із змісту зазначеної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у тому, що 21 січня 2017 року близько 19 год. 50 хв. біля магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Миру, 15 у м.Горішні Плавні, ОСОБА_5 був затриманий працівниками відділення поліції №2 Кременчуцького ВП в порядку ст.263 КУпАП. Під час супроводження ОСОБА_5 до службового автомобіля, останній у присутності поліцейських викинув з карману штанів поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 59,9 г., який він придбав та зберігав без мети збуту.

Згідно обвинувального акту та зазначеної угоди дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що визнає себе винним повністю та прохав суд затвердити угоду про визнання винуватості. З приводу інкримінованого йому кримінального правопорушення пояснив, що вилучений поліетиленовий пакет він знайшов. Вважав, що всередині пакету знаходиться корм для хом`ячків. Коли побачив працівників поліції, він злякався та викинув цей пакет щоб уникнути зайвих проблем. Висновком експерта було встановлено, що зазначена речовина являється наркотичним засобом, тому він погоджується із тим, що зберігав наркотичний засіб при собі.

Відповідно до ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається про беззастережне визнання підозрюваним/обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Проте, із змісту зазначених вище пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що останній погодився на укладення угоди про визнання винуватості, не розуміючи характеру обвинувачення та фактично не визнаючи своєї винуватості у повному обсязі, а саме в частині наявності умислу на придбання та зберігання наркотичних засобів.

Диспозиція ч.1 ст.309 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується виключно прямим умислом.
Частиною другою ст.24 КК України, визначено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
В своїх поясненнях ОСОБА_5 стверджує, що на момент придбання та під час зберігання він не здогадувався про те, що вказана речовина являється наркотичним засобом, тобто заперечував наявність у нього умислу на вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, а відповідно і свою винуватість.
Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.474 КПК України, при здійсненні судового провадження на підставі угоди визнання обвинуваченим своє винуватості є обов`язковою умовою для затвердження угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, а визнання ним своєї вину не було беззастережним, що відповідно до п.4 ч.7 ст.474 КПК України є безумовною підставою для відмови в затвердженні такої угоди.

Враховуючи, що зазначеної угоди між обвинуваченим та прокурором досягнуто під час судового розгляду, судове провадження підлягає продовженню у загальному порядку, як це передбачено частиною сьомою згаданої статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.474 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 06 жовтня 2017 року між ОСОБА_5 та прокурором Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1