Номер провадження: 11-кп/785/974/15
Номер справи місцевого суду: 500/2524/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого прокурора Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 11.06.2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт №0000305, відносно ОСОБА_8 , за підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2015 року обвинувальний з додатками у кримінальному провадженні був повернений прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2015 року скасувати у зв`язку з незаконним та необґрунтованим поверненням обвинувального акту, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вказав на:

-порушення права на захист, оскільки участь захисника на досудовому слідстві була обов`язковою;

-досудове розслідування проводилося за межами строків досудового розслідування.

Разом з тим відповідно до ст. 87 КПК України докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Зокрема суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

6) отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюванимчи обвинувачениму цьому кримінальному провадженні.

А згідно ст. 223 ч.8 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

За таких обставин повернення обвинувального акту з підстав порушення права на захист та проведення досудового розслідування за межами строків досудового розслідування, є необґрунтованим.

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 фактично не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаним вимогам, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_8 .
Як вбачається з обвинувального акта, в ньому викладені анкетні данні ОСОБА_8 , фактичні обставини кримінального правопорушення, та правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_8 фактично висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, в супереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.
На підставі викладеного колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду змінити, доповнивши її вказівкою про невідповідність обвинувального акту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме відсутністю формулювання обвинувачення, яке висувається ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 11.06.2015 року про повернення обвинувального акту прокурору - змінити, доповнивши її вказівкою про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_8 повернути прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області для усунення виявлених недоліків.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: