Справа № 428/513/18 1-кс/428/350/2018
Провадження № 11-сс/782/52/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

спеціаліста - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської обл. в ре-жимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 26.01.2018 р., -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 26.01.2018 р. було частково задоволено клопотання ст. слідчого з ОВС СУ ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_11 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000321 від 19.10.2017 р. на май-но, а саме: автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO WG» 2006 року випуску, VIN НОМЕР_1 , р/номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_8 , в частині заборони щодо права відчуження автомобілю, залишено за власником ОСОБА_8 право розпорядження та / або користування ним, у задоволенні інших вимог клопотання відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» є об`єктом кримінально-протиправних дій з боку невстановлених осіб, які з метою зміни пра-вового статусу та заволодіння вказаним транспортним засобом, одержаним внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, шляхом підроблення документів, що засвідчують пра-во власності на цих осіб, оформили право власності на вказаний автомобіль на підставну особу.

15.01.2018 р. автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» визнано речовим доказом у вказаному кри-мінальному провадженні.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Луганської області від 13.12.2017 р. про скасуван-ня арешту, автомобіль необхідно повернути особі у якої його вилучено та яка на цей час є остан-нім його власником - ОСОБА_8 . Однак, автомобіль перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , який відповідно до довіреності виданої ОСОБА_12 , уповноважив його та ОСОБА_13 , який відповідно до довідки рахунку також придбав цей автомобіль, але, через обста-вини, які не залежали від його волі не оформив купівлю-продаж на своє ім`я і не отримав техніч-ний паспорт.

Правовою підставою для арешту майна слідчий поліції вказав наявність у його провад-женні кримінального провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передба-чених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України та визнання вказа-ного автомобілю речовим доказом по справі, тому що він є предметом вчинення злочину. Однак причетності до вчинення вказаних кримінальних правопорушень громадянина ОСОБА_8 ні слідчим, ні прокурором не доведено, він не є підозрюваним чи обвинуваченим.

Крім того, автомобіль зареєстрований відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ОСОБА_8 , а саме свідоцтво і є підтверд-женням права власності на автомобіль, отримання його у незаконний спосіб органом досудового розслідування саме ним, не доведено, тому, на думку слідчого судді, він має право на вказаний ав-томобіль і може користуватись ним в особистих цілях до з`ясування обставин по усім криміналь-ним провадженням які знаходяться в провадженні органів досудового розслідування.

Слідчий суддя встановив, що відносно ОСОБА_8 кримінального провадження не ведеть-ся, тому утримання під арештом вилученого майна є не розумним та безпідставним, тому автомо-біль повинен бути повернутий його власнику на підставі свідоцтва про його реєстрацію та відсут-ністю законних підстав для його утримування у органу досудового розслідування.

Однак слідчий суддя встановив, що є необхідність у забороні відчуження автомобілю, як речового доказу та предмету вчинення кримінального правопорушення.

На зазначену ухвалу слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, винести нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль у вигляді заборони щодо права відчуження, роз-порядженя та користування ним. Вказує, що слідчий суддя суто формально розглянув надані йому докази та не дав належної оцінки обставинам справи.

Також, вказує, що автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» є об`єктом кримінально-проти-правних дій з боку невстановлених осіб, які з метою зміни правового статусу та заволодіння вказа-ним транспортним засобом, одержаним внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, шляхом підроблення документів, що засвідчують право власності на цих осіб, оформили право власності на вказаний автомобіль на підставну особу.

15.01.2018 р. цей автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000321 від 19.10.2017 р. На цей час право володіння зазначеним автомобілем ма-ють фактично дві особи ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у зв`язку із наступними обставинами.

18.05.2014 р. на підставі генеральної довіреності, виданої ОСОБА_12 , якого уповно-важив первинний власник автомобілю ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 мали право розпоряджатися та продавати цей автомобіль. У зв`язку з тим, що 21.07.2014 р. ОСОБА_16 ра-зом із зазначеним автомобілем були викрадені військовослужбовцями батальйону «Айдар» (місце-знаходження ОСОБА_16 до теперішнього часу невідомо), не було можливості належним чи-ном оформити придбання даного автомобілю.

В свою чергу, ОСОБА_17 придбав зазначений автомобіль 7.11.2014 р. шляхом обміну на свій автомобіль марки «Hyundai Tucson» з мешканцем м. Тернопіль на ім`я ОСОБА_18 . Даний обмін не оформлювався жодним договором, проте автомобіль було зареєстровано у ВРЕР УДАЇ УМВС в Тернопільській області.

Отже, через вищевказані обставини, технічний паспорт на автомобіль є лише у ОСОБА_8 , що дає йому можливість користуватися та розпоряджатися зазначеним автомобілем.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речо-вих доказів та накладається на майно будь-якої фізичної та юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вважає, що обрана слідчим суддею форма арешту автомобілю не відповідає завданню захо-ду забезпечення кримінального провадження, тому що рішення слідчого судді в частині заборони права відчуження автомобілю та залишення за власником ОСОБА_8 права розпорядження та/або користування, є незаконним та несправедливим, оскільки не відповідає інтересам ані досу-дового розслідування, ані іншого власника. У зв`язку з тим, що обставини скоєного злочину пра-воохоронним органами до цього часу не встановлені, існує ризик пошкодження, псування, зни-щення або перетворення автомобілю як речового доказу. Більш того, ОСОБА_8 проживає у м. Тернопіль, тобто на території, яка не знаходиться під юрисдикцією органу досудового розсліду-вання, що не дає можливості здійснювати контроль за автомобілем, який є речовим доказом у заз-наченому кримінальному провадженні.

На вказану апеляційну скаргу власником майна ОСОБА_8 подано заперечення, в яких він вказує, що ОСОБА_6 не був та не є власником автомобіля. ОСОБА_8 є законним власни-ком, що не заперечує і адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляції, хоча і вважає ОСОБА_6 «фа-ктичним власником». Вважає подання апеляції затягуванням часу з метою неповернення автомо-біля, який знаходиться у ОСОБА_6 . В разі перебування автомобіля у користуванні ОСОБА_8 ніяких ризиків щодо його знищення або пошкодження не існує. Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною, а ухвалене рішення пропорційним до цілей визначених у ч. 1-3 ст. 173 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 16.03.2018 р. на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України було відмовлено прокурору відділу прокуратури Луганської обл. ОСОБА_5 в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 26.01.2018 р. в зв`язку з пропуском строку на оскарження та апеляційна скарга повернута прокурору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апе-ляційну скаргу та просив її задовольнити по викладеним у ній підставам, прокурора, який пого-дився з апеляцією, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль з метою збереження речового доказу, власника майна ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які вважали ухвалу слідчого судді такою, що повністю відпо-відає вимогам КПК України, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали, які надійшли з місцевого суду та були надані сторонами під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов до наступ-них висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, клопотання ст. слідчого з ОВС СУ ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, погоджене проку-рором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , було розглянуто слідчим суддею у відповідності до вимог ст.172 КПК України, за участю прокурора ОСОБА_5 , власників ма-йна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя, виконав вимоги ст.173 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» 2006 ро-ку випуску VIN НОМЕР_1 є об`єктом кримінально-протиправних дій з боку невстано-влених осіб, які з метою зміни правового статусу та заволодіння вказаним транспортним засобом, одержаним внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України, шляхом підроблення документів, що засвідчують право власності на цих осіб, оформили право власності на вказаний автомобіль на підставну особу (витяг з ЄРДР а. пр. 5, 11-13, 17).

15.01.2018 р. постановою слідчого поліції автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» 2006 року випуску VIN НОМЕР_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні ( а. пр. 23).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 13.12.2017 р. було скасовано ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 13.06.2017 р. про накладення ареш-ту на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WG» 2006 року випуску VIN НОМЕР_1 (а. пр. 25-27).

Слідчий суддя з посиланням на ч. 1 - 3 ст. 173 КПК України, які встановлюють, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та справедливість обмеження права власності завданням кримінального про-вадження.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Правовою підставою для арешту майна слідчий поліції вказав на наявність у його провад-женні кримінальних проваджень за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України та визнання вказаного авто-мобілю речовим доказом по справі, тому що він є предметом вчинення злочину.

Причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_8 ні слідчим, а ні прокурором не доведено, він не є підозрюваним чи обвинуваченим.

Автомобіль зареєстрований відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу се-рії НОМЕР_3 на ОСОБА_8 , а саме свідоцтво ї є підтвердженням права власності на авто-мобіль, отримання його у незаконний спосіб органом досудового розслідування саме ним, не дове-дено, тому він має повне право на вказаний автомобіль і може користуватись ним в особистих ці-лях до з`ясування обставин по усім кримінальним провадженням, які знаходяться в провадженні органів досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що відносно ОСОБА_8 кримінального провадження не ведеться, тому накладення арешту на май-но, яке вилучене, є не розумним та безпідставним, а тому автомобіль обґрунтовано повернутий його власнику на підставі свідоцтва про його реєстрацію та законних підстав для його утримуван-ня у органу досудового розслідування на даний час немає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсу-ду Луганської обл. від 26.01.2018 р. законною, обґрунтованою, мотивованою та погоджується з її висновками.

Апеляційний суд не погоджується з доводами скарги адвоката про суттєве порушення слід-чим суддею прав ОСОБА_6 та формальний розгляд клопотання про накладення арешту, оскі-льки вивченням матеріалів провадження не встановлено порушень, які могли стати підставою для зміни чи скасування судового рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 та 422 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецього міськсуду Луганської обл. від 26.01.2018 р., якою частково задоволено клопотання ст. слідчого з ОВС СУ ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_11 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000321 від 19.10.2017 р. на ав-томобіль марки «MITSUBISHI PAJERO WG» 2006 р. випуску, VIN JMBLY-V75- НОМЕР_4 , р/но-мер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_8 , в частині забо-рони щодо права відчуження автомобілю та залишено за власником ОСОБА_8 право розпо-рядження та/або користування ним залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_19 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді