Справа №592/9135/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/110/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2017 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самотоївка, Краснопільського району, Сумської області, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останнього разу 04.04.2017 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 його захисника ОСОБА_7 , в яких:

- прокурор просить вирок Ковпаківського районного суду м. Cуми від 07.09.2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову, ухвалити новий вирок, в якому цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої на відшкодування моральної шкоди 15000 грн.;

Також в порядку ст.36, 393, 403 КПК України перший заступник прокурора Сумської області вніс доповнення до зазначеної апеляційної скарги, в яких підтримуючи доводи первісної апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, просить вирок Ковпаківського районного суду від 07.09.2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та в резолютивній частині вироку зазначити про зарахування ОСОБА_8 строку тримання під вартою з 29.12.2016 року по день набрання судовим рішенням законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, переглянути кримінальне провадження, вважаючи, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не була доведена, а матеріальна шкода, стягнута судом безпідставно;

- захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_8 засуджений цим вироком та за вироком Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2017 року шляхом складання покарань остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишено.

Строк відбування покарання рахувати з 07.09.2017 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування строк тримання під вартою з 21.06.2017 року по 06.09.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 11602 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а всього 14602 грн.

В іншій частині відмовлено у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1298 грн. 11 коп.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 зазначає, що:

- моральна шкода, стягнута судом у розмірі 3000 грн., за своїм розміром не відповідає моральним стражданням, завданим злочином потерпілій, є явно несправедливою і рішення в цій частині належним чином не вмотивовано,

Доповнення до апеляційної скарги прокурора обґрунтовані тим, що відповідно до вимог ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, суд першої інстанції мав зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по день набрання судовим рішенням законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а фактично зарахував з 29.12.2016 року по 06.09.2017 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що:

- експерт підтвердила що на дослідження не було надано жодних доказів викрадених речей, лише аркуші паперу з описом зі слів потерпілої;

- відбиток долоні був наданий на експертизу лише на 5 добу після вчинення злочину;

- слідчого поліції суд відмовився викликати, і крім того суд задовольнив клопотання про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , але так їх і не викликав для допиту;

- суд призначив йому занадто суворе покарання, прирівнявши його до вбивці, при тому, що навіть прокурор просив призначити покарання у виді 4 років.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що:

- ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного злочину не визнав взагалі, пояснював, що крадіжку не вчиняв, а досудове розслідування проведено незаконно. Про це свідчить той факт, що слідчим, який завчасно вирішив, що злочин вчинено ОСОБА_8 , відбиток долоні, вилучений з місця злочину був направлений експерту для проведення дослідження разом з дактилокартою останнього;

- ОСОБА_8 раніше не знав, де живе потерпіла, не був у неї дома, і навіть не знає, де знаходиться вулиця, на якій вона проживає, а ноутбук він придбав на ринку у незнайомого чоловіка за 700 грн., а перепродав своєму знайомому за 1800 грн.;

- вважає, що прямих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_8 вказаного злочину досудовим розслідуванням суду не надано, а до тих доказів, які надані, необхідно відноситись критично;

- наданий список викрадених в будинку потерпілої речей та їх вартість було зазначено зі слів потерпілої, самі речі для оцінки експерту надані не були, як і не були надані чеки про їх придбання для встановлення дійсної їх вартості.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 28.08.2016 року близько 07:20 год. ОСОБА_8 , проходячи мимо приватного будинку АДРЕСА_3 вирішив скоїти крадіжку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи повторно, таємно з корисливих спонукань, переліз через ворота вказаного будинку та шляхом пошкодження вікна проник в приміщення будинку звідки викрав гроші та майно, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 15 102 грн. Після цього, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник. У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та частково погодились з доповненнями до апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, а в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Так, зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника вбачається, що вони не погоджуються з оскаржуваним рішенням суду, оскільки вважають, що вина у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України недоведена, останній своєї вини не визнав взагалі, зазначав, що крадіжку не вчиняв, і прямих доказів на підтвердження вчинення ним вказаного злочину досудовим розслідуванням суду не надано.

Проте, з такою позицією обвинуваченого та його захисника колегія суддів погодитись не може, і вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду показаннях потерпілої, свідків, ряду письмових доказів, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, згідно вимог ст.ст.94, 374 КПК України.

Так, судом першої інстанції, при ухваленні вироку, обґрунтовано були враховані показання потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснювала, що 28.08.2016 року вона прийшла з роботи додому та виявила, що у домі хтось був. На кухні було розбите скло, зроблений отвір у решітці. Після цього зателефонувала чоловіку, батькам та викликала поліцію. Батьки приїхали та були при огляді. Зайшла в будинок вже з працівниками поліції. Там виявила пропажу ноутбука Acer, фотоапаратів Сenon і Nikon, золотих виробів. Під час огляду на зовнішній стороні воріт поліцейські знайшли відбиток долоні руки, який як з`ясувалося пізніше залишений ОСОБА_8 , якого вона раніше не знала. У цьому місці у дворі стояв стілець, вочевидь для того, щоб легше було перелізти. Коли їй працівник поліції повертав викрадений ноутбук то сказав, що на впізнанні чоловік, у якого знайшли ноутбук сказав, що купив його у ОСОБА_8 .

З показань допитаного в якості свідка ОСОБА_14 , батька потерпілої, вбачається, що від своєї дружини він дізнався, що обікрали дочку, приїхав до неї, на місці були співробітники поліції. В будинку були виламані грати на вікні та розбите скло, поліцейські вилучили сліди долоні на металевому паркані. Зі слів доньки він дізнався, що викрали ноутбук, два фотоапарати та вироби з золота.

Допитаний під час розгляду судом кримінального провадження свідок ОСОБА_15 , пояснював, що він розмістив оголошення про купівлю ноутбука. Жив тоді у квартирі на АДРЕСА_4 , займався ремонтами комп`ютерів. Приблизно в кінці серпня 2016 року у першій половині дня о 10-11 годині йому зателефонував ОСОБА_8 і запропонував купити у нього ноутбук Acer за 2000 грн. Вони зустрілися в районі ринку по вул. СКД м. Суми в той же день, і у другій половині дня, у квартирі біля ринку на першому поверсі, оглянувши ноутбук, ОСОБА_15 купив його у ОСОБА_8 за 1800 грн. Крім того, ОСОБА_8 також йому пропонував фотоапарат сірого кольору, схожий за типом на фотоапарат, зображення якого міститься на коробці продемонстрованій потерпілою. Пізніше цей ноутбук вилучили співробітники поліції.

З звукозапису судового засідання від 02.08.2017 року (а.п.164-а) також вбачається, що під час допиту свідок ОСОБА_15 окрім зазначеного також пояснював, що ноутбуком, який він придбав у ОСОБА_8 користувався не довго, потім, знайшов інший, а той вирішив продати і знову розмістив оголошення, за яким прийшли люди і звинуватили його у крадіжці цього ноутбука, грошей, фотоапаратів та золотих виробів, а коли він на їх вимогу ці всі речі віддати відмовився, вони викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то вилучили вказаний ноутбук. На впізнанні у відділку поліції йому надали фото, з яких він впізнав особу, яка була схожа на ту, що продала йому ноутбук, ним виявився ОСОБА_8 . При цьому свідок вказував, що з ОСОБА_8 він не знайомий, а лише бачив його два рази.

Також, у даному кримінальному провадженні було допитано свідка ОСОБА_16 і зі звукозапису судового засідання від 07.09.2017 року (а.п.164-а) вбачається, що вказаний свідок суду пояснював, що він, в якості понятого, був присутнім під час огляду працівниками поліції місця злочину, при цьому він явно бачив, що поліцейськими було виявлено на воротах забору зі сторони двору відбиток долоні, при цьому поруч з відбитком стояв стілець так, нібито хтось перелазив з двору на вулицю. Він бачив, як зазначений відбиток вилучали експерти. Також свідок зазначав, що в будинок він не заходив, а був присутнім під час огляду місця події лише на вулиці.

Допитаний свідок ОСОБА_17 вказував на те, що його запросили в якості понятого, він бачив розбите вікно, був присутнім під час огляду будинку зсередини, при цьому чув, як поліцейські під час огляду подвір`я розмовляли про те, що чи на заборі, чи на воротах виявили слід, сам особисто виявленого сліду він не бачив.

Крім того, з показів експерта ОСОБА_18 , допитаної в судовому засіданні вбачається, що слідчим на дослідження був наданий відбиток долоні вилучений з місця події та дві порівняльні дактилокарти ОСОБА_8 та ОСОБА_13 під час проведення експертизи було встановлено, що відбиток придатний для ідентифікації і відповідає карті ОСОБА_8 . При цьому, експерт зазначала про те, що на дослідження було надано об`єкт, вилучений на місці злочину, на якому зазначено, що цей слід вилучений з зовнішньої сторони воріт.

Допитана під час розгляду кримінального провадження експерт ОСОБА_19 , суду пояснила, що вона проводила судово-товарознавчу експертизу за переліком викрадених речей, який було зазначено у постанові слідчого, самі речі на дослідження не надавалися, оскільки вони викрадені, їх не знайдено і не повернуто. При цьому свідок зазначала, що вона керувалася лише інформацією, зазначеною в постанові слідчим, щодо марки, моделі, дати придбання та строку експлуатації.

Вказаним свідкам роз`яснено їх права та обов`язки, вони були попереджені про передбачену КК України кримінальну відповідальність, а тому підстав не довіряти таким показанням у колегії суддів не виникає, як не виникає думки, що вони можуть оговорювати обвинуваченого.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявні і інші докази, які досліджені судом та яким була надана належна оцінка, що знайшло своє відображення у вироку, які повністю узгоджуються з вищезазначеними доказами в їх сукупності, а саме:

- з протоколу огляду місця події від 28.08.2016 року вбачається, що під час огляду домоволодіння за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 у АДРЕСА_3 , на зовнішній поверхні воріт навпроти стільця виявлений слід долоні руки, який відкопійований і вилучений;

- з висновку експерта № 19/119/6-1/676е від 20.09.2016 року вбачається, що вилучений з місця події слід долоні руки придатний для ідентифікації та залишений ділянкою долоні лівої руки ОСОБА_8 ;

- з протоколу огляду місця події з фото таблицею від 01.09.2016 року вбачається, що у свідка ОСОБА_15 було вилучено ноутбук марки «Acer» Aspire 5542G MS2277;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.09.2016 року підтверджується те, що свідок ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_20 як на особу яка продала йому ноутбук «Acer»;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3364е від 14.09.2016 року щодо вартості викраденого у потерпілої майна, яка становить 14202,77 грн.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що експерту на дослідження було надано відбиток долоні, який було виявлено на місці вчинення злочину, разом з дактилокартою ОСОБА_8 , що на її думку свідчить про те, що слідчий наперед знав, що відбиток належить саме ОСОБА_8 , колегія суддів не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Так, положеннями п.2.1. Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України Затверджено Наказом МВС України та ДДУПВП 23 серпня 2002 р. N 823/188 передбачено, що об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку. Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек і дактилоскопічних картотек, у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.

Як вбачається з вимоги про судимість (т. 1 а.п.249-250) обвинувачений ОСОБА_8 є особою раніше неодноразово судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим він є об`єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку (банку даних), який містить відповідну інформацію щодо останнього, в тому числі і відбитки пальців та рук.

Таким чином, саме на підставі інформації, що міститься в банку даних, при наявності вилученого з місця злочину сліду долоні, для з`ясування причетності особи до вказаного злочину, слідчим цілком обґрунтовано було надано дактилоскопічну картку обвинуваченого, за результатом дослідження яких експертом встановлено співпадіння і зроблено висновок, що слід долоні з місця злочину залишений лівою рукою ОСОБА_8 .

Будь яких доказів на підтвердження того, що вказана експертиза була проведена з порушенням, матеріали кримінального провадження не містять і обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником апеляційному суду не надано.

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що відбиток долоні був наданий для дослідження на 5 день після вчинення злочину, не спростовує висновку експерта щодо належності вказаного відбитку саме ОСОБА_8 та одночасно спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений не був дома у потерпілої та не знав, де знаходиться вулиця, на якій остання проживає.

Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не допитав слідчу ОСОБА_21 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то як вбачається з звукозапису судового засідання від 07.09.2017 року, в допиті слідчої було відмовлено за відсутністю необхідності такого допиту, а що стосується допиту свідків, то обвинувачений не був позбавлений можливості заявити клопотання, в разі необхідності, у зв`язку з неявкою зазначених осіб, про відкладення розгляду кримінального провадження та їх повторний виклик, проте, як вбачається з звукозапису, таких клопотань з боку обвинуваченого та захисту суду не надходило.

Що стосується тверджень апеляційної скарги захисника та обвинуваченого щодо необґрунтованості судового рішення в частині стягнення матеріальної шкоди,оскільки наданий список викрадених в будинку потерпілої речей та їх вартість було зазначено зі слів потерпілої, самі речі для оцінки експерту надані не були, як і не були надані чеки про їх придбання для встановлення дійсної їх вартості, то колегія суддів не погоджується з ними.

Так, дійсно на золоті прикраси у потерпілої були відсутні підтверджуючи документи, однак вона пояснювала, що придбавала ті прикраси в 2000-2012 роках і експертом при зазначенні вартості безпосередньо враховувався і відсоток зносу, і крім того, доказів на спростування тих обставин, що у потерпілої не було зазначеного майна,обвинуваченим та його захисником не надано.

Також колегія суддів враховує, що з цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що золоті вироби, викрадені з її будинку, були придбані у 2002,2005-2008,2012 роках, що обумовлює, у зв`язку з строком давнини, відсутність чеків щодо їх придбання, крім того, як пояснювала потерпіла, вказані речі їй дарували батьки, чоловік, крім того, до цивільного позову потерпілою було долучено гарантійні документи на ноутбук «ACER-Aspire 5542G-5046», фотоапарат «CANON» та «NIKON Colpix L27 Blacl», які були викрадені з її домоволодіння, що підтверджує факт наявності викрадених у неї речей.

За таких обставин, істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для зміни чи скасування ухваленого щодо обвинуваченого судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, при вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди, суд на підставі ст.1167 ЦК України, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала потерпіла, виходячи з принципів справедливості та розумності, прийняв обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, визначивши розмір компенсації моральної шкоди 3000 грн., належним чином вмотивувавши таке своє рішення, що знайшло своє відображення у вироку, з чим погоджується колегія суддів і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції призначив йому занадто суворе покарання, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення вказаного злочину передбачено покарання у виді позбавленням волі від 3 до 6 років позбавлення волі.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, відповідно до ст. 50, 65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання та призначив покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, в межах санкції вказаної статті та ближче до мінімальної межі покарання встановленого санкцією статті, з чим, за встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, погоджується й колегія суддів.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був також засуджений і вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, інкримінований злочин у даному кримінальному провадженні, останнім вчинено 28.08.2016 року, тобто, до постановлення відносно нього попереднього вироку, а тому суд першої інстанції вірно призначив остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України.

Разом з тим, призначення судом остаточного покарання за сукупністю злочинів із застосуванням при цьому принципу повного складання призначених покарань за попереднім та даним вироком, що призвело до призначення остаточного покарання обвинуваченому у виді 7 років позбавлення волі, колегія суддів вважає таким, що за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є явно несправедливим через суворість.

При цьому, колегія суддів, враховуючи характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає за можливе, на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України змінити даний вирок в частині призначення остаточного покарання та пом`якшити його і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 05 років позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Крім того, задоволенню підлягають і вимоги, зазначені в доповненнях до апеляційної скарги прокурора, в частині зарахування ОСОБА_8 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по день набрання судовим рішенням законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми 29.12.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.п.127).

З резолютивної частини оскаржуваного вироку вбачається, що запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_8 залишено без зміни, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, та 21.06.2017 року по 06.09.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, 21.06.2017 року набули чинності зміни до ст. 72 КК України, внесені Законом України від 18.05.2017 року №2046-VIII, згідно з якими змінився порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі і згідно чинної редакції ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 58 Конституції України та ч.1 ст. 5 КК України під законом, що іншим чином поліпшує становище особи, слід розуміти закони, які змінюють на користь особи такі визначені в КК України наслідки вчинення злочину, які не пов`язані з кримінальною відповідальністю.

Тому, з врахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 412 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 зі змінами та доповненнями - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення остаточного покарання змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупність злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2017 року у виді 3 років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 на підставі ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2016 року по 09.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.