АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1598/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.309 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000569, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2017 року повернуто обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України прокурору ОСОБА_9 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з апеляційного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинуваченого та його захисника про отримання копій вказаних документів.

Під час підготовчого судового засідання суд, встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зазначив наступне.

Зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 не вбачається, щоб слідчий виклав і фактичні обставини кримінального правопорушення, і формулювання обвинувачення.

Також, із обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у тому, що 02 грудня 2014 року в період з 14 години 30 хвилин до 15 годин 45 хвилин скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Водночас, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про внесення, у порядку ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який ОСОБА_7 вчинив 02 грудня 2014 року в період з 14 години 30 хвилин до 15 годин 45 хвилин. У розділі «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» слідчий обмежився лише посиланням на внесення до ЄРДР злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України ще 26.11.2016 року, тобто до скоєння злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 . На це порушення звертав увагу і Апеляційний суд Запорізької області у своїй ухвалі від 30.03.2017 року.

На переконання суду, викладення формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у такій формі суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України і унеможливлює проведення судового розгляду кримінального провадження з досягненням його завдань та із застосуванням до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
ск П об

BE

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, суд в своїй ухвалі зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, зазначеним у п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України щодо формулювання обвинувачення. Однак, КПК України взагалі не містить норми, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України. Також зазначає, що, мотивуючи своє рішення суд фактично перейшов до судового розгляду, чим вийшов за межі своїх повноважень, які передбачені у підготовчому судовому засіданні. Між тим, щоб надати оцінку правильності сформульованого обвинувачення необхідно повністю дослідити докази, що можливо тільки при проведенні судового розгляду. Проаналізувавши ч. 2 ст. 291 КПК України, де закріплено вимоги до обвинувального акта та ухвалу суду від 14.09.2017 року вбачається, що жодних невідповідностей вимог кодексу у обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 не встановлено. В обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення зазначено: час, місце, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення; форма вини та мета вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, при складанні обвинувального акта дотримані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Крім того, зазначає, що процедури повернення обвинувального акта через недоліки у реєстрі матеріалів розслідування не передбачено. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідні відомості внесені до ЄРДР 26.11.2014 року. Відповідно до обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 вчинив злочин 02.12.2014 року. Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», а саме статті третьої, злочини, передбачені ст.ст. 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. Таким чином, при складанні обвинувального акта жодні вимоги КПК України не порушені. Також зазначає, що сторона захисту не заперечувала проти призначення обвинувального акта до розгляду по суті. До того ж, по вказаному кримінальному провадженню вже двічі проводились підготовчі засідання у різних складах суду першої інстанції, за результатами розгляду яких кримінальне провадження призначалось до розгляду по суті.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого і його захисника, які не заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши аргументи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, з підстав того, що з точки зору суду, з нього не вбачається, що слідчий виклав фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, є безпідставними.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту з підстав невідповідності обвинувального акту положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України (в ухвалі суду було помилково зазначено п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України) належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого, та місце його проживання, зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно для його повного розуміння, що спростовує висновок суду про неконкретність обвинувачення.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Фактично ж підставою для повернення обвинувального акта послугувало те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування була відсутня інформація про внесення відомостей в ЄРДР за ч.2 ст.309 КК України, а була лише інформація про внесення відомостей за ч.1 ст.309 КК України, що в подальшому може вплинути на прийнятність доказів у провадженні для винесення відповідного судового рішення.

Однак, суд першої інстанції вдався до аналізу обставин, які підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а повертаючи обвинувальний акт прокурору вказав підставу, для такого повернення, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, що є неприпустимим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про оцінку доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, під час якого, у разі встановлення обставин, які тягнуть за собою явну недопустимість доказів, у тому числі, з огляду на зауваження, висловлені як в ухвалах суду першої, так апеляційної інстанції, районний суд вправі прийняти судове рішення у відповідності до норм кримінального процесуального закону.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо нього в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинне доводитися стороною обвинувачення.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбачених ст. 291 КПК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2017 року, якою повернуто обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, прокурору ОСОБА_9 як такий, що не відповідає вимогами КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4