В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2264/17
Провадження № 1-кп/348/350/17

20 грудня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з уч.прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000820 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, не одруженого, на утриманні нікого немає, тимчасово не працюючого, не судимого,громадянина України ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , із вищою освітою, не одруженого, на утриманні нікого немає, тимчасово не працюючого, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львів, жителя АДРЕСА_3 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, не судимого, громадянина України ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, не судимого, громадянина України ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (вимагання), а також вчинив умисні дії, які виразились в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах (умисне знищення або пошкодження майна).

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (вимагання).

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (вимагання).

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину.

Злочини ними вчинено при наступних обставинах:

Воснени 2016 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , дізнавшись про те, що водій ОСОБА_11 з смт. Ланчин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, на власному автомобілі займається міжнародними перевезеннями, з корисливих спонукань, вирішили збагатитися шляхом отримання у останнього виплат за здійснення міжнародних перевезень, про що його повідомили. ОСОБА_11 відкинув їх пропозицію та висловив, що з даного приводу звернеться в правоохоронні органи. Після цього ОСОБА_4 , не повідомивши ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , і побоюючись бути викритим правоохоронними органами, вирішив зупинити ОСОБА_11 шляхом вчинення підпалу його майна, а саме його автомобіля, вважаючи, що ОСОБА_11 злякається і нікуди із заявою звертатися не буде. З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на умисне пошкодження майна шляхом підпалу, заздалегідь взявши з собою пластикову пляшку із бензином та запальничку, ОСОБА_4 29.11.2016 року маршрутним автобусом поїхав у смт. Ланчин, Надвірнянського району, де у вечірній час прибув до господарства ОСОБА_11 . Проникнувши через огорожу на територію господарства ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 в ніч з 29 на 30 листопада 2016 року облив бензином автомобіль «Мерседес Бенц 316», д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на подвір`ї та належав потерпілому, скоїв підпал вище згаданого автомобіля за допомогою запальнички. Внаслідок пожежі знищено зазначений автомобіль загальною вартістю 780 000 грн., чим заподіяно потерпілому ОСОБА_11 майнову школу в особливо великих розмірах. Після вчинення даного злочину ОСОБА_4 з місця події втік.

Окрім того, восени 2016 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , дізнавшись про те, що водії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з смт. Ланчин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, на власних автомобілях займаються міжнародними перевезеннями, з корисливих спонукань, вирішили збагатитися шляхом отримання у даних водіїв виплат по 500 Євро за здійснення міжнародних перевезень та 50 Євро окремо за кожний рейс. ОСОБА_10 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та прийнято судом рішення, з метою реалізації спільного з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинного наміру, 07.12.2016 року прибули на пункт пропуску «Шегині» в с. Шегині, Мостинського району, Львівської області, де підійшов до водія ОСОБА_12 і став вимагати сплатити 500 Євро за здійснення пасажирських перевезень та 50 Євро окремо за кожний рейс, при цьому висловив погрозу вчинення насильства над ним та знищенням його майна в разі відмови в сплаті зазначених грошових коштів. ОСОБА_12 , сприймаючи погрозу ОСОБА_10 про застосуванням насильства над ним та знищенням його майна в разі не надання грошей, як реальну, на все погодився. Також ОСОБА_10 зобов`язав ОСОБА_12 розповісти про їх, так звані, умови здійснення міжнародних перевезень водію ОСОБА_13 , погрожуючи вчинити у разі відмови останнього над ним насильство та знищити його майно. В подальшому ОСОБА_12 переказав вимоги ОСОБА_10 . ОСОБА_13 , який сприймаючи погрози про застосуванням насильства над ним та знищенням його майна в разі не надання зазначених грошових коштів як реальні, на все погодився.

21 грудня 2016 року ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибули до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що в АДРЕСА_6 , де о 12,11 год. зустрілися з водієм ОСОБА_12 , який приїхав на власному автомобілі «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , зеленого кольору та водієм ОСОБА_13 , який приїхав на автомобілі «Мерседес спринтер», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, які того дня здійснювали поїздку за кордон.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 стали вимагати у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 гроші за рейс у сумі 100 Євро, при цьому погрожуючи застосуванням насильства над ними та знищенням їхнього майна.

ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , сприймаючи їх погрози як реальні, передали вказаним особам грошові кошти, а саме ОСОБА_12 передав гроші в загальній сумі 3000 грн., а ОСОБА_13 гроші в загальній сумі 100 Євро, які згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти НБУ України становлять 2743,40 грн. Після вчинення злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 з місця події поїхали, а грошовими коштами, отриманими у потерпілих, розпорядилися на власний розсуд.

Також, 21 грудня 2016 року приблизно о 11,30 год. обвинувачений ОСОБА_7 прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що в АДРЕСА_6 у власних справах. Біля зазначеного кафе ОСОБА_7 зустрів своїх знайомих, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які повідомили йому, що вони прибули для зустрічі з перевізниками з Івано-Франківщини і з якими мають певні справи та запропонували йому бути біля них під час розмови, на що ОСОБА_7 , не з`ясовуючи змісту цієї зустрічі, погодився. Цього ж дня, о 12,11 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зустрілися біля зазначеного кафе «Анна-Марія» з перевізниками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які прибули на власних автомобілях. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з погрозою насильства та знищенням майна, в присутності ОСОБА_7 вчинили щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вимагання та отримали від тих грошові кошти, відповідно у ОСОБА_12 - 3000 грн., а у ОСОБА_13 - 100 Євро за здійснення рейсу. ОСОБА_7 , ставши очевидцем вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України і яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, розуміючи суспільно-небезпечний характер вчиненого ними діяння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, маючи вільну можливість, не вчинив жодних дій, спрямованих на повідомлення правоохоронних органів про факт вчинення злочину та, заздалегідь не обіцяючи, приховав факт вчинення тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному його виявленні та розкритті, а також притягненні винних осіб до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_1 . Восени 2016 року він разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 , з яким разом виросли та вчилися, а також із ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , вирішили збагатися з чужий рахунок. Вони дізнались, що перевізники з Івано-Франківської області на власних автомобілях займаються міжнародними перевезеннями. Приблизно в листопаді 2016 року, точної дати він не пригадує, вони на митному пропуску підійшли до перевізника ОСОБА_11 і запропонували тому платити за можливість здійснення міжнародних перевезень, на що той відмовмився і ще пригрозив, що звернеться в поліцію. Побою.чись, що ОСОБА_11 дійсно може виконати свою обіцянку і звернутися в поліцію, він ( ОСОБА_4 ) вирішив зупинити його, підпаливши автомобіль. Нікому не повідомивши про свої наміри, він 29.11.2016 року, взявши із собою пластикову пляшку із бензином та запальничку, поїхав маршрутним автобусом в смт. Ланчин, Надвірнянського району. Приїхавши в смт.Ланчин, в ніч з 29 на 30 листопада 2016 року він через огорожу проник на тереторію господарства ОСОБА_11 , де облив бензином його автомобіль «Мерседес Бенц 316» та підпалив його, після чого втік з місця події. Він тодів не думав, що автомобіль може повністю згоріти. В послідуючому він з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 також довідалися, що інші водії з смт.Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також на власних автомобілях займаються міжнародними перевезеннями, тому вирішили збагатитися шляхом отримання у них по 500 Євро за здійснення міжнародних перевезень та 50 Євро окремо за кожний рейс. 07.12.2016 року ОСОБА_10 на пункті пропуску «Шегині» в с. Шегині, Мостинського району, Львівської області мав з потерпілим ОСОБА_12 розмову з цього приводу і потерпілий на все погодився. 21.12.2016 року він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 поїхали до кафе «Анна-Марія», що в с.Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, де зустрілися з ОСОБА_12 та іншим водієм ОСОБА_13 і сказали заплатити за рейс по 100 Євро. ОСОБА_12 передав їм 3000 грн., а ОСОБА_13 - 100 Євро. За таким самим планом відбулося вимагання грошей у ОСОБА_12 01.02.2017 року на пункті пропуску «Шегині-Медика», Мостиського району, Львівської області, де той передав їм з ОСОБА_5 за рейс 100 Євро. У вчиненому щиро розкаюється, свої вчинки засуджує, просить вибачення за скоєне, збитки потерпілим відшкодував, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_7 . Із ОСОБА_4 вони товаришують ще зі школи. Восени 2016 року вони в розмові між собою вирішили спробувати отримати гроші від водіїв, які займаються міжнародними перевезеннями. Чия саме була ініціатива вимагати у водіїв гроші, він не може пригадати. Вони декілька разів в період з листопада 2016 року по лютий 2017 року підходили до перевізників і пропонували платити гроші за можливість безперешкодного перетину кордону. Перший перевізник ОСОБА_11 відразу ж відмовися і пригрозив, що звернеться в поліцію. Про те, що ОСОБА_4 вирішив підпалити тому «бус», він нічого не знав, про це довідався значно пізніше. Інші водії-перевізники в грудні 2016 року та лютому 2017 року заплатили їм по 100 Євро, оскільки, на його думку довідалися про ОСОБА_11 і боялися за своє майно. Після останнього випадку вимагання, вони були затримані працівниками поліції. У вчиненому щиро розкаюється, свою поведінку також засуджує, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати, збитки потерпілим відшкодовано повністю.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_3 разом зі своєю сім`єю. На прожиття заробляв тимчасовими заробітками. Стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень дав показання аналогічні за своїм змістом показанням обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Окрім того зазначив, що саме він попросив ОСОБА_7 , якого знав, щоб той приїхав в кафе «Анна Марія», що в с. Зимна Вода Пустомитівського району і забрав його з іншими обвинуваченими, де вони мали мали зустріч з перевізниками. Участі у вимаганні коштів у потерпілих ОСОБА_7 не приймав, хоча міг зрозуміти, про що відбувалися події. У вчиненному також щиро розкаюється, зазначив, що всі збитки потерпілим відшкодував, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні також повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 396 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дав суду показання про те, що він проживає в с.Ясениця-Замкова, Старосамбірського району, Львівської області разом зі своєю родиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. 21 грудня 2016 року він приїхав с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області у власних справах. Біля кафе «Анна Марія» він зустрів своїх знайомих ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які повідомили йому, що приїхали в кафе для зустрічі з перевізниками з Івано-Франківщини і запропонували йому бути присутнім біля них під час їхньої розмови, на що він погодився. Зміст зустрічі він тоді не уточняв. Приблизно в обідню пору відбулася зустріч і вже в ході неї він зрозумів, що відбуваються протиправні дії зі сторони його знайомих, коли почув, як обвинувачені на словах погрожували двом водіям і вимагали в тих гроші за пасажирські перевезення. В подальшому він відвіз обвинувачених по вказаних ними адресах і намагався забути про побачене та нікого про цю подію не повідомляв, так як не думав, що це є тяжким злочином і за це може настати відповідальність. Свої дії усвідомиви, запевнив суд, що подібного більше не повториться і просить його суворо не карати. Окрім того просить звільнити його від покарання по амністії, оскільки в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинувачених та дослідив дані, які характеризують їх особи.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, в якій просять розглядати дане кримінальне провадження без їх участі. В заявах вказали, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинувачених не мають, завдані збитки їм відшкодовані, та просять призначити обвинуваченим покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали, що характеризують їх особи, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України, які виразилися в умисному знищенні чужого майна вчиненому шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та за ч.2 ст.189 КК України, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані вірно.

Дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.189 КК України, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані вірно.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.189 КК України, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодженням та знищення його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані вірно.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.396 КК України, які виразилися у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд враховує тяжкість вчинених ними злочинів, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особи обвинувачених, які раніше не судимі, а також те, що мають постійне місце проживання, за яким характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, думки потерпілих висловлені ними в заявах, які претензій до обвинувачених не мають та просять призначити їх покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд також приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, що також має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до вчиненого злочину, а також думку потерпілих стосовно несуворого покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю визнали свою провину у вчиненому, активно сприяли в розкритті злочину, добровільно відшкодували збитки потерпілим та всі судові витрати по справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставини справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статтей, що передбачають покарання за вчинені злочини у виді позбавлення волі.
Разом з тим, беручи до уваги всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та ряд обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без реального відбування покарання і ще є підстави звільнити його від відбування призначених основних покарань у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України та з врахуванням вище наведеного і думки потерпілих, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити іспитовий строк 2 роки. Згідно ст.76 КК України на обвинуваченого під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з врахуванням вище наведеного, а також того, що обвинувачені повністю визнали свою вину у вчиненому, щиро розкаюються, активно сприяли слідству, відшкодували потерпілим спричинені збитки, а дані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з врахуванням всіх даних про їх особу, суд прийшов до висновку, що до обох обвинувачених можливо застосувати ст. 69 КК України і при призначенні їм покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, а саме у виді штрафу.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його поведінку до і після вчинення злочину, прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинений злочин у виді обмеження волі.
Окрім того в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» - амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та особи, визнані винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських правта на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, має на утриманні неповнолітніх дітей дочок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав по відношенню до них не позбавлений, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.189 КК України 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.194 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Застосовуючи ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 2 п. 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити заставу. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 134720,000 грн. (сто тридцять чотири тисячі сімсот двадцять гривень 00 копійок), яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (р/р НОМЕР_4 , код одержувача 26289647, МФО 820172) повернути заставодавцю ОСОБА_4 .
Запобіжний захід ОСОБА_18 до вступу вироку в законну силу залишити заставу. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 101040,000 грн. (сто одну тисячу сорок гривень 00 копійок), яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (р/р НОМЕР_4 , код одержувача 26289647, МФО 820172) повернути заставодавцю ОСОБА_19 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити заставу. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 101040,000 грн. (сто одну тисячу сорок гривень 00 копійок), яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (р/р НОМЕР_4 , код одержувача 26289647, МФО 820172) повернути заставодавцю ОСОБА_20 .
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити заставу. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 128000 грн. (сто двадцять вісім тисяч гривень 00 копійок), яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (р/р НОМЕР_4 , код одержувача 26289647, МФО 820172) повернути заставодавцю ОСОБА_21 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1