УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія : ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, з огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а санкція вказаної статті закону, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
На ухвалу слідчого судді подані апеляційні скарги.
Підозрюваний ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді просить скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно. Зазначає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно суд не врахував чи існує обгрунтована підозра про вчинення ним злочинів, правову підставу арешту майна та його наслідки. Вказує, що 58/100 житлового будинку АДРЕСА_1 на які накладено арешт, не належать йому, а належить його дочці ОСОБА_9 .
Власник майна ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на 58/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .Посилається на те, що вказана частина будинку належить їй на праві власності.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
24.10.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
В клопотанні прокурор зазначив, що вказане вище майно належить на праві власності ОСОБА_8 .
Дослідивши доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню.Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вище зазначене майно належить ОСОБА_8 на праві власності, а останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а санкція вказаної статті закону, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів не повністю погоджується.
Між тим, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на 58/100 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді було встановлено, що ОСОБА_8 18.08.2017 року відповідно до договору дарування № 2380 вказану частину будинку подарував своїй дочці ОСОБА_9 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на частину житлового будинку підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказану частину будинку.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07 листопада 2017 року в частині накладення арешту на 58/100 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на 58/100 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 .
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: