АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000131 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200 КК України -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200 КК України повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Таке рішення суд мотивував тим що, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого формулювання обвинувачення, тобто прокурором фактично не висунуто останній обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України. Крім того, обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України також викладено всупереч правовій кваліфікації цієї норми, оскільки

не передбачає ознаки повторності та привласнення майна особою, яке їй було ввірено.
Також суд зазначив, що в даному обвинувальному акті викладений лише перелік фактичних обставин справи, які не можуть бути пов`язані судом між собою, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку та не формулюють предмету обвинувачення в їх сукупності.
Наведені порушення вимог КПК України, як зазначено в оскаржуваному рішенні, позбавляють обвинувачену можливості реалізувати своє конституційне право на захист, у зв`язку з чим обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування підлягає поверненню прокурору.

В апеляційній скарзі, прокурор просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
При цьому посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення вказує, що згідно приписів п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт підлягає поверненню лише у випадку невідповідності вимогам КПК України і у ньому викладаються лише ті обставини, які прокурор вважає встановленими, адже функція доведення вині покладається на нього, а тому на думку апелянта, суд безпідставно повернув даний обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, який просив скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; пояснення захисника обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000131та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні злочину і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України визначені вичерпні вимоги до обвинувального акту. Зокрема, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального закону, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимог ст. 291 КПК України, даний обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, а лише викладено перелік фактичних обставин справи, які не можуть бути пов`язані судом між собою, тобто прокурором фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, і ці порушення вимог закону позбавляють обвинувачену можливості реалізувати своє конституційне право на захист.

Перевіривши підстави, з яких було повернуто обвинувальний акт прокурору, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України є обґрунтованим, оскільки при складанні даного обвинувального акта стороною обвинувачення була допущена очевидна суперечність між формулюванням обвинувачення висунутого ОСОБА_7 у привласненні чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за ознакою повторності та правовою кваліфікацією цього обвинувачення, а саме за ч.2 ст. 191 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акта прокурору по своїй суті є вірним, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його прийняття, а відтак апеляційні доводи прокурора про скасування прийнятого судом рішення є безпідставними.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_7 на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення даного обвинувального акта прокурору, а тому подана прокурором апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000131 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200 КК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа: 11-кп/796/677/2018
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1