Справа № 363/4422/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/695/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 29.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваної: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001069 за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, до 15 грудня 2017 року включно та одночасно визначено заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 33 680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 28 жовтня 2017 року о 21 годині 23 хвилини вона, перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме, розуміючи, що її повідомлення порушує громадську безпеку, зателефонувала з номеру таксофона НОМЕР_1 на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 29 жовтня 2017 року через замінування дамби Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що 29 жовтня 2017 року о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме, розуміючи, що її повідомлення порушує громадську безпеку, зателефонувала з номеру таксофона НОМЕР_1 на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 30 жовтня 2017 року через замінування дамби Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Також встановлено, що 04 листопада 2017 року о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік Львівської площі у м. Києві, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме, розуміючи, що її повідомлення порушує громадську безпеку, зателефонувала з номеру таксофона НОМЕР_2 на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 05 листопада 2017 року через замінування дамби Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Також встановлено, що 11 листопада 2017 року о 21 годині 38 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме, розуміючи, що її повідомлення порушує громадську безпеку, зателефонувала з номеру таксофона НОМЕР_1 на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 12 листопада 2017 року через замінування дамби Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

14 листопада 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України.

15 листопада 2017 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року вказане клопотання задоволено частково та до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів із визначенням застави в розмірі 33 680 грн.

Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, вказані в клопотанні слідчого, є вмотивованими та ОСОБА_7 не має достатнього стимулюючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків які б дисциплінували її процесуальну поведінку, що дало підстави визнати, що ні домашній арешт, ні особисте зобов`язання, тобто, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать її належну поведінку та не зможуть запобігти ризикам, вказаним в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Вимоги обґрунтовує тим, що враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема, поведінку та пояснення підозрюваної, у сторони захисту виникають серйозні сумніви відносно того, що вона могла до кінця усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення інкримінованих їй діянь, оскільки, на думку апелянта, вона не розуміла, що поширена нею інформація є неправдивою та порушує громадську безпеку. Апелянт зазначає, що, оскільки існує ймовірність здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні згідно із Главою 39 КПК України, до проведення психіатричної експертизи та отримання її результатів, обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є занадто суворим. На думку апелянта, в судовому засіданні, після допиту свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що у підозрюваної траплялися психічні розлади та просила не брати ОСОБА_7 під варту і надати можливість проживати з нею, висновки слідчого судді про відсутність у підозрюваної достатнього стимулюючого стороннього впливу та міцних соціальних зв`язків, які б дисциплінували її соціальну поведінку та гарантували запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необґрунтованими. Також апелянт зазначає, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою не було доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_8 колегії суддів було передано апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_7 , яка була отримана ним від його підзахисної під час зустрічі в ДУ «Київський СІЗО», в якій підозрювана просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з тим, що під час розгляду клопотання слідчого не було враховано всіх обставин справи, на яких вона наголошувала.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_7 і просив їх задовольнити; підозрювану в підтримку поданих апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та підозрюваної; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано наявність обґрунтованої підозри, підтвердженої матеріалами провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України /а.п. 32-34/.

Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, при цьому було наведено докази, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , зокрема: показання свідка ОСОБА_11 /а.п. 28-29/; протокол пред`явлення особи для впізнання /а.п. 30-31/.

Оскільки підозрюваною органам досудового розслідування було надано неправдиву інформацію щодо місця її проживання, а саме АДРЕСА_1 , де розташований ресторан «Аляска», у неї відсутні документи, які б підтверджували її особу, місце реєстрації та постійного проживання, вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштована, законних джерел прибутку немає, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність міцних соціальних зв`язків та неможливість застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_10 , яка є сестрою підозрюваної, може гарантувати її належну процесуальну поведінку в разі обрання такого запобіжного заходу як домашній арешт, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки суду не було надано жодних доказів щодо належності на праві власності ОСОБА_10 житла.

Колегія суддів вважає, що як в ході розгляду клопотання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення на підставі матеріалів кримінального провадження, було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, щодо можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду (відсутність постійного місця проживання) та продовжити кримінальне правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (на це вказує характер злочину, у вчиненні якого вона підозрюється).

Неодноразові вказівки підозрюваної в апеляційній скарзі на не дослідження доказів, які підтверджують її невинуватість, не можуть бути взяті до уваги, оскільки на даній стадії кримінального провадження судом оцінюється доцільність застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 було обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та визначено такий її розмір, який, у випадку внесення, зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість обрання щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, який би гарантував належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Що стосується вказівки захисника на необхідність розгляду провадження стосовно ОСОБА_7 за правилами Глави 39 КПК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, в Україні діє презумпція психічного здоров`я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про психіатричну допомогу`та іншими законами України.

Частиною 1 статті 503 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Оскільки колегії суддів ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не було надано доказів, які б підтверджували наведенні вище обставини, зокрема, наявність у ОСОБА_7 психічного захворювання, та враховуючи положення чинного законодавства України, підстави для розгляду провадження щодо підозрюваної за правилами Глави 39 КПК України на даний час відсутні.

Разом з тим, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

З огляду на наведене колегія судів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та підозрюваної, як і для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, до 15 грудня 2017 року включно та одночасно визначено заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 33 680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4