Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/95/18
Провадження № 1-кс/711/266/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову прокурора про закриття кримінального провадження № 0000219.

В судовому засіданні 29.01.2018 року ОСОБА_4 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_5 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 75 КПК України.

В судовому засіданні 01.02.2018 року ОСОБА_4 заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 підтримав та пояснив, що в нього є об`єктивні сумніви щодо неупередженості судді.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

В судове засідання з розгляду заяви про відвід слідчий суддя, якому заявлений відвід, не з`явився.

Дослідивши матеріали заяви про відвід та матеріали справи №711/95/18 (провадження № 1-кс/711/69/18), суд приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України наведені вичерпні підстави для відводу слідчого судді.

Зокрема, п. 4 ч. 1 цієї статті передбачено, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінальному процесуальному законодавстві України співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема, - у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої 04.11.1950 року державами-членами Ради Європи та ратифікованої Україною 17.07.1997 року.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України»).
На думку суду, обставин, які б вказували на зацікавленість та упередженість слідчого судді ОСОБА_5 та давали б підстави для його відводу від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження немає.

Винесення слідчим суддею ухвали від 22.01.2018 року у справі № 711/93/18, якою ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні скарги, не може бути підставою для відводу слідчому судді в даній справі (№711/95/18), оскільки вона винесена в іншій справі. До того ж незгода із прийнятим судовим рішенням не є підставою для відводу слідчому судді.
А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1