Провадження № 1-КП-200-74-17
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровськ, громадянки України, яка має вищу освіту, не заміжньої, інваліда 3-ї групи загального захворювання, працюючої лікарем ветеринарної медицини у Дніпропетровській міській державній лікарні ветеринарної медицини, яка має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000108 від 13.02.2016),-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2016 року, в період часу з 02 години 50 хвилин до 03 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Lexus GX 460», д/н НОМЕР_1 , рухалась по вул.Січеславська Набережна з боку вул.Володимира Мономаха в напрямку вул. Юліуша Словацького в м.Дніпро.

Під час руху по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро, ОСОБА_5 наближалась до пішохідного переходу, розташованого перед перехрестям з вул.Воскресенською в районі будинку № 19-а по вул.Січеславська Набережна, де світлофор працював в режимі жовтого миготливого, тобто являвся нерегульованим пішохідним переходом, позначеним дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху України. В цей час, перед вказаним пішохідним переходом, у правій смузі зупинився невстановлений транспортний засіб, що рухався попереду у попутному напрямку, з метою надати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка рухалась по вищезазначеному пішохідному переходу з право на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Lexus GX 460», д/н НОМЕР_1 .
Наближаючись по лівий смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу ОСОБА_5 , не діяла таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не переконалась, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, вчасно не зменшила швидкість руху та не зупинила керований нею автомобіль «Lexus GX 460», д/н НОМЕР_1 , а продовжила рух, виїхавши на пішохідний перехід, де допустила наїзд передньою правою частиною автомобіля «Lexus GX 460», д/н НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, геморагічного вогнища забиття у лівій лобній долі, субдурального згортку у лівій скроневій області, уламкового перелому внутрішньої стінки лівої орбіти, лінійного перелому потиличної кістки праворуч на рівні задньої черепної ямки, пневмоцефалії, розриву шкіри правого слухового проходу та правої барабанної перетинки, з явища вушної кровотечі праворуч та розвитком в посттравматичному періоді середнього отиту, синців в параорбітальних областях; закритої травми грудної клітини, з переломами 8-го, 9-го, 10-го ребер ліворуч, з явищами підшкірної емфіземи м`яких тканин в проекції 6,7-го міжребір`я по задньо-пахвовій лінії ліворуч та лівостороннього гемотораксу; закритої травми черева, з поверхневим розривом лівої частки печінки по діафрагмальній поверхні, розриву нижнього полюсу селезінки (спленектомія) з явищами внутрішньочеревної кровотечі; закритого поперечного уламкового перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, садна в нижній третині лівого плеча; саден на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та на внутрішній поверхні правого колінного суглобу з частковим переходом на задню його поверхню, які у вигляді сумісної тупої травми тіла за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в порушенні ОСОБА_5 вимог п.1.3, п.1.5, п.2.3 б), п.18.4 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:
п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3 б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання яких перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинувачену ОСОБА_5 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчинені інкримінованого їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та відмовилася давати покази відповідно до ст.63 Конституції України, просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона є інвалідом третьої групи, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проти цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з неї 20 000 грн. моральної шкоди заперечувала, оскільки на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій було передано, відповідно розписки, 193 800 грн. та придбані медикаменти, відповідно квитанцій, на загальну суму 18 362 грн. 35 коп.
Суд вважає доведеним обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в суді пояснила, що 12.02.2016, приблизно о 23.30 год., вона з подругами відпочивала у клубі «РІО», який розташований на вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро. Коли вони вийшли з клубу та переходили вул.Січеславська Набережна, її збив автомобіль, в наслідок чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Обставини дорожньо-транспортної пригоди вона не пам`ятає. Просить стягнути з обвинуваченої моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях, які викликані її участю у слідчих діях під час досудового слідства, перенесеним фізичним болем від отриманих травм, тривалим лікуванням. Крім цього, в даний час вона втратила слух на одне вухо. Дійсно обвинуваченою їй було відшкодовано 193 800 грн. та придбано медикаменти на суму, відповідно квитанціям. Під час написання розписки про відшкодування їй 193 800 грн. вона дійсно зазначала, що моральна шкода їй відшкодована, але з урахуванням часу та необхідності проведення в майбутньому їй операцій на руці та вусі вона просить стягнути з обвинуваченої додатково 20 000 грн. моральної шкоди.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

- висновком експерта № 5/10.4-244 від 05.04.2016, відповідно якого у повздовжньому напрямку місце наїзду автомобіля «Lexus» на пішохода розташовувалося на проїзній частині вул.Січеславська Набережна перед осипом скла та плямою бурого кольору по напрямку руху в сторону вул.Ю.Словацького (т.1 а.с.45-46);

- висновком експерта № 1345-е від 06.04.2016, відповідно якого потерпілій ОСОБА_6 були причинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, геморагічного вогнища забиття у лівій лобній долі, субдурального згортку у лівій скроневій області, уламкового перелому внутрішньої стінки лівої орбіти, лінійного перелому потиличної кістки праворуч на рівні задньої черепної ямки, пневмоцефалії, розриву шкіри правого слухового проходу та правої барабанної перетинки, з явища вушної кровотечі праворуч та розвитком в посттравматичному періоді середнього отиту, синців в параорбітальних областях; закритої травми грудної клітини, з переломами 8-го, 9- го, 10-го ребер ліворуч, з явищами підшкірної емфіземи м`яких тканин в проекції 6,7-го міжребір`я по задньо-пахвовій лінії ліворуч та лівостороннього гемотораксу; закритої травми черева, з поверхневим розривом лівої частки печінки по діафрагмальній поверхні, розриву нижнього полюсу селезінки (спленектомія) з явищами внутрішньочеревної кровотечі; закритого поперечного уламкового перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, садна в нижній третині лівого плеча; саден на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та на внутрішній поверхні правого колінного суглобу з частковим переходом на задню його поверхню, які спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в ліву половину тулуба, якими були виступаючи частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням потерпілої ОСОБА_6 на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в ОКМЛ, тобто в термін на який вказує потерпіла. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в ліву половину тулуба, якими були виступаючи частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням потерпілої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, тобто в момент первинного контакту ОСОБА_6 знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні та була звернута лівою поверхнею тіла до травмуючого предмету (транспортного засобу). Враховуючи розташування виявлених тілесних ушкоджень на обох нижніх кінцівках у вигляді саден, можливо вказати, що в момент первинного контакту ОСОБА_6 знаходилась у кроковому положенні. Ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 згідно результату №38 -1,369%, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.57-62);

- висновком експерта № 5/10.1-380 від 26.04.2016, відповідно якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Lexus GX 460» ОСОБА_5 повинна була діяти відповідно до вимог п.18.4 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Lexus GX 460» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.18.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Lexus GX 460» ОСОБА_5 визначалась виконанням нею вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України, і у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили їй виконати їх (т.1 а.с.91-92).

Відповідно до ст.349 КПК України, інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення не досліджені у судовому засіданні, у зв`язку з визнанням їх дослідження недоцільним, оскільки ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор та інші учасники процесу не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин та фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Суд вважає вину ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а її умисні дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 віднесене до категорії необережних тяжких злочинів, а також особу обвинуваченої, яка за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом третьої групи, має на утриманні неповнолітню доньку. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах визначених санкцією частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України. Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та особу обвинуваченої, яка у скоєному щиросердно розкаюється, є інвалідом третьої групи, має на утриманні неповнолітню доньку, вперше притягується до кримінальної відповідальності та добровільно відшкодувала завдану потерпілій шкоду на загальну суму 212 162 грн. 35 коп., суд знаходить можливим виправлення обвинуваченої без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ст.86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У зв`язку з поданою до суду обвинуваченою ОСОБА_5 заявою, в якій вона просить застосувати до неї ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набрав чинності 07.09.2017, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, у зв`язку з тим, що вона вчинила необережний злочин, який не є особливо тяжким, обвинувачена є особою, яка на день набрання чинності зазначеного Закону має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років, і щодо якої обвинувачена не позбавлена батьківських прав.
Вирішуючи питання про цивільний позов, заявлений під час судового розгляду справи потерпілою ОСОБА_6 , про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 20 000 грн. моральної шкоди, суд, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи відшкодування моральних і матеріальних збитків обвинуваченою потерпілій у сумі 193 800 грн., відповідно розписки потерпілої ОСОБА_6 , в якій остання зазначила, що не має до обвинуваченої ні матеріальних, ні моральних претензій, та придбання обвинуваченою медикаментів на лікування потерпілої на загальну суму 18 362 грн. 35 коп., що підтверджується наданими суду стороною захисту квитанціями, виходячи з принципів розумності, зваженості і справедливості, вважає необхідним в задоволені цивільного позову ОСОБА_6 відмовити, у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченою моральної шкоди потерпілій під час досудового слідства.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів при проведені експертиз по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 1319 грн. 40 коп., суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченої, вважає необхідним покласти їх на ОСОБА_5 у повному обсязі.
Керуючись ст.86 КК України, ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши її відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за даним вироком.

Речові докази:
-автомобіль «Lexus GX 460», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , вважати повернутим власнику;

-диск «Datex DVD-R», на якому зафіксована інформація про слідчі дії за участю свідків, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілій ОСОБА_6 у позові до ОСОБА_5 про стягнення 20 000 грн. на рахунок відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1319 грн. 40 коп.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя
Бабушкінського районного суду ОСОБА_1
м.Дніпропетровська