Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-сс/781/456/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2017 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2017 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нововоронцовка,

Херсонської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини

НОМЕР_1 , учасника АТО, одруженого, батька малолітньої дочки ОСОБА_9 , 2006 року

народження, із середньою освітою, проживаючого в кімнаті

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 22 години 40 хвилин 10 вересня 2017 року до 22 години 40 хвилин 08 листопада 2017 року без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2017 року, задоволено клопотання старшого слідчого Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , за погодженням з військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме 22 години 40 хвилин 10 вересня 2017 року до 22 години 40 хвилин 08 листопада 2017 року без визначення розміру застави.
Органами досудового слідства, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, і зокрема, у тому, що він 10 вересня 2017 року на території полігону військової частини під час польових навчань перебував у наряді в якості спостерігача повітряного посту спостереження, метою якого було ведення візуальної розвідки повітряного противника, проте приблизно о 22 години 40 хвилин на території військової частини НОМЕР_2 на аеродромі «Канатово», поруч з селом Веселівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, почув хрускіт гілля в лісосмузі, на відстані близько 60 м від учбового посту спостереження почув сторонній звук, наблизився до лісосмуги та на відстань 4-5м., помітив силуети людей, не вжив заходів для попередження осіб про застосування зброї, умисно здійснив постріли з автоматичної зброї АКС-74, від яких солдат ОСОБА_12 та сержант ОСОБА_13 померли на місці.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що зібрані матеріали клопотання підтверджують існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Підозрюваному відомо місце проходження служби як потерпілого, так і очевидців, тобто

він зможе впливати на свідків, потерпілого, очевидців та їх родичів. Домашній арешт застосувати неможливо, оскільки це буде небезпечним для учасників невирішеного непорозуміння.

Вказав, що прокурор довів, що ОСОБА_8 після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії спрямовані на приховування злочину, не надав першу медичну допомогу потерпілим, не вказав де знаходяться відстріляні гільзи, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі,

що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зазначив, що відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні ним визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Хибність у сприйнятті реальних обставин свідчить про складність чи нездатність

врегульовувати конфлікти мирним шляхом, неможливість вирішувати непорозуміння, тобто існує ризик продовження вчинення ним злочину, або вчинення нового злочину, що негативно позначиться на розумних строках та затягне ухвалення остаточного рішення. Довічне позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним у вчиненні злочину, є вагомою

передумовою для початку його переховування від слідства чи суду. Місце проживання та проходження військової служби не співпадають з місцем досудового розслідування, що стане причиною неявок до слідчого і в суд, оголошення розшуку, тощо. За місцем постійного проживання ОСОБА_8 в правоохоронні органи тричі звертались громадяни з письмовими заявами на

протиправну поведінку ОСОБА_8 , яка може мати ознаки злочину або адміністративного правопорушення, що свідчить про втрату ним сталих соціальних зв`язків, а тому запропонований слідчим вид запобіжного заходу, попередить можливість вчинення підозрюваним нових злочинів та повністю забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 відразу після події,

яка сталась при несенні ним служби, повідомив про це відповідно до

Статуту, викликавши командування військової частини, після чого діяв

згідно із вказівками командування, тому особисто медичну допомогу не

надавав. Разом з тим, з місця події він нікуди не зникав, не знищував жодних

слідів після події та навпаки, активно сприяв та сприяє встановленню істини

в справі. Він детально та послідовно надавав пояснення керівництву та

правоохоронним органам, детально та обґрунтовано надавав та надає

пояснення про обставини події в суді. Жодних доводів або дійсних фактів

про те, що його пояснення є надуманими, перекрученими чи спрямованими

на перешкоджання встановленню всіх обставин справи ані прокурор в своєму

клопотанні, ані слідчий суддя в своїй ухвалі не зазначили. Не погоджується із тим, що слідчий суддя зазначив в оскаржуваній ухвалі про те, що за місцем постійного проживання ОСОБА_8 (де він не проживав вже близько 3 років, так як перебуває на службі) в правоохоронні органи тричі зверталися громадяни із письмовими заявами на протиправну поведінку останнього, що на думку слідчого судді, свідчить про втрату ним сталих соціальних зв`язків. Вказане твердження суду взагалі є сумнівним, не відповідним дійсним обставинам справи та таким, що взагалі не могло бути взятим до уваги, оскільки зовсім не конкретизовано куди саме, хто саме звертався з приводу поведінки ОСОБА_8 , нічого не зазначено про те, які саме рішення були прийняті тими органами за наслідками розгляду таких заяв. ОСОБА_8 досить тривалий час є військовослужбовцем та постійно перебуває за місцем проходження служби, а тому будь-які заяви відносно нього за місцем його проживання є сумнівними. Крім цього, стороні захисту такі відомості не відкривалися та взагалі не відомо, яким чином така інформація була отримана слідчим суддею. Тому цей факт не міг бути взятим до уваги. Вказав, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що з боку прокурора було порушено норму КПК - а саме, ч.2 ст. 278 КПК, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після 24 годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Відповідно до ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання ОСОБА_8 був затриманий в розумінні вимог КПК 10 вересня 2017 року о 22 годині 40 хвилин. Відповідно до письмового повідомлення про підозру, ОСОБА_8 був повідомлений про це 12 вересня 2017 року о 18 годині 10 хвилин, тобто, через 42 години після затримання на що слідчий суддя не звернув уваги та жодним чином не відреагував. Як вбачається з повідомленої 12.09.2017 року підозри щодо ОСОБА_8 , останнього підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, при відсутності прямих та беззаперечних доказів для цього. Вказав, що вказана подія сталася під час несення військової служби, а тому і оцінка діям має даватися відповідно. Жодних мотивів та доказів про умисність позбавлення життя потерпілих з боку ОСОБА_8 не має та не надано прокурором. Зазначив, що в даному випадку відсутні будь-які ризики, передбачені вст.177-178 КПК України. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, є учасником АТО, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-які відомості про те, що він негативно характеризується, відсутні, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, проте слідчий суддя цих обставин при розгляді клопотання не врахував.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі доведеності вини за вчинення якого передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно наявності ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Підозрюваному відомо місце проходження служби як потерпілого, так і очевидців, тобто він зможе впливати на свідків, потерпілого, очевидців та їх родичів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності прокурором, що ОСОБА_8 після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії спрямовані на приховування злочину, не надав першу медичну допомогу потерпілим, не вказав де знаходяться відстріляні гільзи, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі,

що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи сторони захисту, що прокурором з порушенням строків пред`явлено підозру підозрюваному, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки на переконання колегії суддів істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого рішенням слідчим суддею не допущено.

Доводи захисту, викладені в апеляції щодо відсутності прямих та беззаперечних доказів вини ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині перевірятиме суд під час розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, є учасником АТО, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-які відомості про те, що він негативно характеризується відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, клопотання командира в/ч НОМЕР_1 про передачу на поруки ОСОБА_14 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2017 року, задоволено клопотання старшого слідчого Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , за погодженням з військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме 22 години 40 хвилин 10 вересня 2017 року до 22 години 40 хвилин 08 листопада 2017 року без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4