Провадження № 11-кп/792/387/17
Справа № 686/4436/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000497 від 24.01.2017 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

-25.06.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.187, ст.70 КК України, зміненого ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 26.10.2016 року на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого умовно-достроково 10.06.2016 року на підставі ст.81 КК України, згідно з ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.06.2016 року, невідбутий строк покарання 8 місяців, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2010 року, а саме 4 місяці позбавлення волі. Із застосуванням ст.72 КК України остаточно призначено покарання у виді 1 року 8 місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 351, 84 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності на шлях виправлення не став та скоїв новий аналогічний злочин, за наступних обставин.
Так, 12 січня 2017 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_7 , допомагаючи потерпілому ОСОБА_8 проводити ремонті роботи в будинку АДРЕСА_2 , знаходячись в підсобному приміщенні, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав, належну потерпілому ОСОБА_8 , електродриль марки «Bosch», моделі GSB 1600 RE, темно-зеленого кольору, вартістю 1239 грн. 75 коп., якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2010 року остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
В решті вирок місцевого суду залишити без зміни.
Вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання місцевим судом враховано пом`якшуючі обставини, однак не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, зокрема те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше був судимий до реальної міри покарання, в тому числі за вчинення злочину проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково належних висновків не зробив та вчинив новий майновий злочин. Крім того, ніде не працював, характеризується посередньо, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та схильність до паразитичного способу життя.
Зазначає, що відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_7 , маючи судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності на шлях виправлення не став та скоїв новий аналогічний злочин, за наступних обставин.
Так, 12 січня 2017 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_7 , допомагаючи потерпілому ОСОБА_8 проводити ремонті роботи в будинку АДРЕСА_2 , знаходячись в підсобному приміщенні, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав, належну потерпілому ОСОБА_8 , електродриль марки «Bosch», моделі GSB 1600 RE, темно-зеленого кольору, вартістю 1239 грн. 75 коп., якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), є вірною.

Разом з тим, вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає до скасування.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції враховано, що останній щиро розкаявся, сприяв органам досудового слідства у розслідуванні злочину, добровільне повернення викраденого майна та відшкодування матеріальних збитків, а також рецидив злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності не притягувався, алкогольними напоями та наркотичними засобами не зловживає, що дало підстави призначити покарання у виді обмеження волі.

Ці дані про особу обвинуваченого дають колегії суддів підстави вважати, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину є такими, що пом`якшують покарання і враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, відповідно до п.26 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Однак, всупереч вказаним вимогам, місцевий суд ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України призначив покарання у виді обмеження волі, остаточне покарання за сукупністю вироків призначив також у виді обмеження волі, а згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2010 року ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі.

Тому, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше судимий до реального покарання, в тому числі за вчинення злочину проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі умовно достроково, належних висновків не зробив та вчинив новий злочин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням санкцій кримінального закону, за яким кваліфіковані його злочинні дії, та вимог ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст.407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за:
-ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2010 року остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2