У Х В А Л А

17.10.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 за участі прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку від 14.09.2017 року,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старший радник юстиції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене майно під час обшуку вилучене майно під час обшуку від 14.09.2017 року.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження зазначає, слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000050 від 22.03.2016 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України.

У відповідності до змісту клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи помічником на громадських засадах народного депутата України ОСОБА_7 , використовуючи корупційні зв`язки, у травні 2017 року отримав неправомірну вигоду в розмірі понад 150 тис. грн. від ОСОБА_3 за сприяння у вирішенні питань щодо підготовки та надання депутатських запитів та скарг від імені народного депутата ОСОБА_8 на адреси правоохоронних органів в інтересах гр. ОСОБА_3 з метою створення впливу, тиску на органи слідства та уникнення кримінальної відповідальності останнім, в підтвердження чого слідчий зазначає матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Відтак органом досудового слідства ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище.

14.09.2017 ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

14.09.2017 під час обшуку автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» д.н.з. Литовської Республіки НОМЕР_1 , який був увезений на територію України 21.05.2017 ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_3 , вилучено наступні речі, документи та грошові кошти:

- пластикова банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 ;

- пластикова банківська картка «Укрсиббанку» № НОМЕР_3 .

- пластикова банківська картка «Унікредитбанку» № НОМЕР_4 ;

-пластикова банківська картка «Унікредиткард» № НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_6 ;

-СІМ-картка № НОМЕР_7 ;

-Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ;+

-мобільний телефон «Blackview ІР-68» ІМЕІ НОМЕР_9 ;+

-Мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_10 ;+

-Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_11 ;+

-мобільний телефон «NOKIA-бЗОЗсі»;+

-Сім-картка «Київстар» № НОМЕР_12 ;+

мобільний телефон «LENOVO» ІМЕІ НОМЕР_13 ;+

-кругла печатка приватного підприємця ОСОБА_3 № НОМЕР_14 ;+

-флеш-накопичувач № е564174805/зд33193;

-грошові кошти в сумі 19849 гривень;

-грошові кошти в сумі 13000 угорських форинтів;

-грошові кошти в сумі 61 румунська лея.

Слідчий зазначає у клопотанні, що вказані матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч. 1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що виявлені та вилучені грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину).

Крім того, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 369 КК України, санкція передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, а у відповідності до ст. 96-1 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення встановлено застосування спеціальної конфіскації, що є підставою для звернення до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

Відтак слідчий зазначає, що з метою забезпечення виконання судових рішень про застосування зазначених заходів кримінального-правового характеру у виді конфіскації (спец конфіскації) майна, на грошові кошти, вилучені у ході проведення 14.09.2017 обшуку автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» д.н.з. Литовської Республіки НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 , необхідно накласти арешт.

Враховуючи, що вказані грошові кошти не є предметом кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не здійснювались заходи щодо їх ідентифікації за індивідуальними чи родовими характеристиками.

Пластикові банківські картки, використовувались для одержання грошових коштів та давання неправомірної вигоди з використанням електронних систем грошових платежів, а також проведення розрахунків за поставки вугілля суб`єктам господарювання, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Мобільні телефони з СІМ-картками, вилучені у підозрюваного ОСОБА_3 , містять у собі відомості щодо його контактів з ОСОБА_6 та особами, що можуть бути причетними до вчинення злочину, які у сукупності з іншими доказами мають доказове значення у кримінальному провадженні та необхідні для встановлення об`єктивної істини.

Флеш-накопичувачі, використовувались для зберігання інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки містять електронні версії документів з приводу підготовки скарг та депутатських запитів.

Слідчий вказує на те, що вилучені матеріальні об`єкти та документи мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.
Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно з підстав, викладених у письмовому клопотанні та пояснив, що вказані слідчим речі не мають відношення до даного кримінального провадження та належать третім особам.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього письмові докази, судом встановлено наступне.

Слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000050 від 22.03.2016 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України.

14.09.2017 ОСОБА_3 оголошено про підозру у вказаному кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

В рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду 14.09.2017 органом досудового розслідування було проведено обшук автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» д.н.з. Литовської Республіки НОМЕР_1 , який був увезений на територію України 21.05.2017 ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_3 , під час якого відповідно були вказані клопотанні речі, документи та грошові кошти.

Постановою слідчого прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 вилучені під час обшуку 14.09.2017 року речі, документи та грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000050 від 22.03.2016 р.
Сторона кримінального провадження ставить питання щодо накладення арешту на вказане майно з тих підстав, що вилучені матеріальні об`єкти та документи мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор в судовому засіданні вказує на те, що вилучені речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
Натомість сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання з тих підстав, що вказані слідчим речі не мають відношення до даного кримінального провадження.

Положеннями ст. 169 КПК України регламентовано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.

Разом з тим судом встановлено, що санкція статті ч. 4 ст. 369 КК України Кримінального кодексу України, по якій ОСОБА_3 оголошено підозру у вказаному кримінальному провадженні, передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, а у відповідності до ст. 96-1 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення встановлено застосування спеціальної конфіскації.

З огляду на вказане слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим обґрунтоване клопотання в частині накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти не зважаючи на те, що такі не є предметом кримінального правопорушення.

Що стосується вказаних слідчим у клопотанні пластикових банківських карток, то у відповідності до матеріалів клопотання, такі використовувались для одержання грошових коштів та давання неправомірної вигоди з використанням електронних систем грошових платежів, а також проведення розрахунків за поставки вугілля суб`єктам господарювання, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому слідчий суддя приходить до висновку, що в частині накладення арешту на вказані банківські картки клопотання є обґрунтованим.

Крім того зі змісту клопотання слідує, що мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_6 , СІМ-картка № НОМЕР_7 , флеш-накопичувач № е564174805/зд33193; вилучені у підозрюваного ОСОБА_3 ,можуть містити у собі відомості щодо його контактів з ОСОБА_6 та особами, що можуть бути причетними до вчинення злочину, що також дає підстави суду накласти арешт на вказані речі.

Разом з тим вивчивши вимогу слідчого щодо накладення арешту на інші мобільні телефони та сім картки, які згідно матеріалів клопотання належать третім особам, відтак слідчим не обґрунтовано підстави арешту таких в рамках даного кримінального провадження.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що з метою врахування співмірності і розумності обмеження права власності ОСОБА_3 на вказані у клопотанні грошові кошти, пластикові банківські картки, мобільний телефон, з врахуванням того, що ОСОБА_3 є підозрюваною особою в даному кримінальному провадженні, на цьому етапі кримінального провадження з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування слід застосувати арешт майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим
За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучені 14.09.2017 під час обшуку автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» д.н.з. Литовської Республіки НОМЕР_1 , який був увезений на територію України 21.05.2017 ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_3 наступні речі, документи та грошові кошти:

- пластикова банківська картка «Приватбанку» № НОМЕР_2 ;

- пластикова банківська картка «Укрсиббанку» № НОМЕР_3 .

- пластикова банківська картка «Унікредитбанку» № НОМЕР_4 ;

-пластикова банківська картка «Унікредиткард» № НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_6 ;

-СІМ-картка № НОМЕР_7 ;

-флеш-накопичувач № е564174805/зд33193;

-грошові кошти в сумі 19849 гривень;

-грошові кошти в сумі 13000 угорських форинтів;

-грошові кошти в сумі 61 румунська лея.

В задоволенні решти клопотання відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Закарпатської області.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1