Справа № 520/4615/15-к
Провадження № 1-кп/520/605/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2018 року Київський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000181 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

В с т а н о в и в :
До Київського районного суду м.Одеси надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000181 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні прокурор просить суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду судом, вважає, що обвинувальний акт наданий суду складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 вважають можливим призначити справу до розгляду по суті.

Захисник ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_7 заявили суду клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України прокурору у зв`язку із невідповідністю вимогам КПК України.

Прокурор вважає, що клопотання захисника і обвинуваченого про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, як необґрунтоване.

Суд, вивчивши заявлене клопотання, перевіривши обвинувальний акт №0000181 з додатками на відповідність вимогам КПК України, приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками №0000181 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не відповідають вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27.09.2017 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси кримінальні провадження відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 296 ч.4, 121 ч.1, 122ч.1 КК України; ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.4 КК України і ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України об`єднані в одне провадження. Вказана ухвала є чинною.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.09.2017 року об`єднані кримінальні провадження повернуті прокурору для усунення недоліків обвинувальних актів.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.11.2017 року ухвала Київського районного суду від 27.09.2017 року про повернення обвинувальних актів прокурору для усунення недоліків обвинувальних актів змінена і доповнена іншими підставами для повернення обвинувального акту, встановленими апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що при виконанні прокурором ухвали суду про повернення обвинувальних актів, без встановлених на те підстав, були роз`єднані кримінальні провадження відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 296 ч.4, 121 ч.1, 122ч.1 КК України; ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.4 КК України і ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, які ухвалою суду були об`єднані в одне провадження.

Прокурором замість складання одного обвинувального акту відносно трьох осіб, як учасників скоєння протиправних дій обвинувачених у скоєнні злочинів відносно одних і тих же потерпілих при одних і тих же обставинах, складені різні обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України по данному кримінальному провадженню, а також по іншому кримінальному провадженню щодо інших учасників скоєння правопорушення, а саме: щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 296 ч.4, 121 ч.1, 122ч.1 КК України; ОСОБА_9 , підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.4 КК України і з посиланням у тексті вказаних обвинувальних актів на скоєння злочину з іншою особою, стосовно якої здійснювалось досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні.

Тому суд вважає, що неможливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду без усунення зазначених недоліків, оскільки помилки, допущені досудовим слідством можуть стати помилками суду, оскільки суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення.

П. 3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд 1-ої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт, судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт має бути юридично грамотно складеним, зрозумілим, чітким і логічним, а формулювання висновків має бути таким, щоб при його дослідженні не виникало питань і сумнівів, що потребують уточнення при розгляді справи по суті.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 викладена правова кваліфікація дій ОСОБА_7 , а також формулювання обвинувачення, яке представляє собою повторне викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а безпосереднє формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 представляє собою стисле викладення фактичних обставин без вказання місця, часу, конкретних дій скоєних кожним обвинуваченим, а також без викладення ознак об`єктивної і суб`єктивної сторін злочинів.

Вказані відомості, у відповідності до положень ст.277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням (обвинувальним актом) - фактично має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 , за передбаченою законом процедурою, висунуте не було.

Відсутність належного формулювання обвинувачення суперечить принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти ОСОБА_4» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти ОСОБА 4», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, наведені порушення кримінального процесуального законодавства у випадку призначення розгляду справи по суті унеможливлюють прийняття будь-якого судового рішення судом першої інстанції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, ст.42, 94, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000181 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - повернути прокурору прокуратури Одеської області.

Зобов`язати прокурора прокуратури Одеської області усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1