В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0013995 від 13.10.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні доньку 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 12.10.2017 приблизно о 21:00 год. перебував в кафе «Фабор», яке розташоване на території ПКіВ «Гідропарк», де відпочивав та розважався.

В ході відпочинку ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6 та між ними зав`язалась розмова, в ході якої вони почали відпочивати та спільно вживати алкогольні напої.

Після цього приблизно о 22:00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після вживання алкогольних напоїв, вийшли з кафе «Фабор» та, з метою подальшого спілкування, направились до альтанки яка розташована за РЦ «Місто спорту», що на території ПКіВ «Гідропарк», що по пр. Броварському в місті Києві.

Прийшовши до вище вказаної альтанки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли в середину альтанки, де присіли на лавку та продовжили спілкування, в ході якого між ними виник словесний конфлікт та у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свої злочинний умисел ОСОБА_5 12.10.2017 близько 23:30 год. перебуваючи в альтанці поряд із РЦ «Місто спорту», що на території ПКіВ «Гідропарк» по пр. Броварському в місті Києві несподівано для потерпілої ОСОБА_6 схопив лівою рукою її за шию та почав її здушувати, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, та продовжив її душити двома руками, в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта № 2724 від 17.10.2017, їй заподіяно наступні тілесні ушкодження, а саме: синці в проекції кута нижньої щелепи зліва 1 та справа -1, в проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва 1, на переднє-боковій поверхні шиї зліва в середній третині -1, на рівні 2-4-го-1 та 5-го-1 грудного хребця по лівій при хребетній лінії; крововиливи на червоній каймі нижньої губи в проекції 1 зуба зліва; садна на фоні вищезазначених синців в проекції 3-го грудного хребця по лівій прихребетній лінії -1, на боковій поверхні шиї справа у верхній третині з переходом в проекцію кута нижньої щелепи 1, на фоні вищезазначеного крововиливу на червоній каймі нижньої губи в проекції 1 зуба зліва, а також на переднє боковій поверхні шиї зліва у верхній третині 1. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок дій (синці та крововилив за рахунок удару/ співударяння/ тиснення; садна за рахунок ковзання, тертя або ударів під кутом) тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Спричинення виявлених тілесних ушкоджень не супроводжувалось розвитком явищ, небезпечних для життя. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення синців, крововиливів та саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб, який і віддзеркалює тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятий судово-медичний критерій визначення ступеню тяжкості. Саме тому виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно п. п. 2.3.5 та 4.6. «Правил».

Крім того, 12.10.2017 приблизно о 23:30 год. перебуваючи на альтанці, що поряд із РЦ «Місто спорту», на території ПКіВ «Гідропарк» по пр. Броварському в місті Києві, та після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що остання перебуває в дезорієнтованому стані, алкогольному сп`янінні, та скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, а саме відсутністю освітлення, у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення таємно викрадення майна останньої, реалізуючи який він умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав у неї срібні сережки, вартістю 1500 гривень, срібну каблучку вартістю 1000 гривень, жіночу сумку в якій знаходився паспорт громадянина України, банківські та дисконтні картки, грошові коштами в сумі 932 гривні, навушники «Самсунг» вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Леново А325» вартістю 3000 гривень, який був в чорному чохлі та я якому були сім карти НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Після чого поклав вказані речі до своєї сумки, та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 6732 гривні.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбаченихч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих злочинів, так як повністю погоджується з встановленими під час досудовим розслідуванням справи обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

З урахуванням наведеного суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, так як він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілій та за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, спосіб життя (раніше судимий, не працює, одружений), стан здоров`я, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст.ст. 125, 185 КК України, у виді штрафу та позбавлення волі із визначенням покарання у порядку ст.ст. 70, 72 даного Кодексу.

Також, виходячи з того, що ОСОБА_5 17.01.2017 засуджено Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від вдібування покарання з іспитовим строком у 3 роки, суд уважає за необхідне у світлі норм постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 р. №7 (із змінами, № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.), яка указує на те, що при призначенні покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а тому у такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухвалюючи рішення про їх самостійне виконання, на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 даного Кодексу, вважає за необхідне, у даному випадку, визначити покарання за сукупністю вироків, остаточно призначивши покарання у виді сукупності невідбутого покарання за попереднім вирокам від 17.01.2017 з покаранням призначенем даним вироком, з ухваленням рішення про його самостійне виконання в частині штрафу.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування його ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного їх обґрунтовування обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимим.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 13.10.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Щодо клопотання ОСОБА_5 про застосування амністії від 12.12.2017 згідно Закону України "Про амністію у 2016 році" (надалі Закон), Закону України "Про застосування амністії", то воно не може бути задоволено, так як ст. 13 Закону передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Публікація Закону відбулася в офіційному виданні Голос України № 163 від 06.09.2017.
Як наслідок, Закон набрав чинності з 07.09.2017, у той час, як заявник вчинив указані злочини 12.10.2017, тобто після набрання чинності цим Законом.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачення за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

? за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави;

? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави, які виконувати самостійно.
В силу ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 покарання шляхом частково складання невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2017 з покаранням за даним вироком, остаточно визначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави, які виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 16.01.2018 зарахувавши у нього на підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін його попереднього ув`язнення, а саме з 13.10.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього амністії згідно Закону України "Про амністію у 2016 році", Закону України "Про застосування амністії", - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз у сумі 651 гривня 80 копійок.

Речові докази, які згідно постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її володінні, а інші, які на підставі цього ж процесуального рішення слідчого передано до камери схову, - знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1