Справа № 303/2112/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Одеса, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, українцю, одруженому, має на утриманні 3 малолітніх дітей, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
та застосовано йому запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком до 15 січня 2018 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- носити електронний засіб контролю.
В ході досудового розслідування встановлено, ОСОБА_6 маючи умисел на незаконне придбання права на майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , з цією метою розробив шахрайську схему, яка передбачала декілька етапів, у тому числі залучення підставної особи для реалізації свого злочинного умислу та відведення від себе підозри. На реалізацію першого етапу злочинного умислу, 01.07.2016 р. ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб подав до Мукачівського міськрайонного суду позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_2 від імені ОСОБА_8 та без відома останнього, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на вказану квартиру ОСОБА_8 не має. Підпис ОСОБА_8 у позовній заяві ОСОБА_6 підробив власноручно. Однак, 08.08.2016 ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду позовну заяву ОСОБА_8 до Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у цивільній справі №303/4660/16ц залишено без руху у зв`язку із не зазначенням у позовній заяві ціни позову та несплатою судового збору з урахуванням ціни позову. Продовжуючи свої умисні дії 13.09.2016 ОСОБА_6 , подав у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб до Мукачівського міськрайонного суду власноруч написану заяву про визначення ціни позову, яку особисто підписав від імені ОСОБА_8 , до якої додав квитанцію про сплату судового збору, у якій платником вказано ОСОБА_8 .
З урахування вказаної заяви, 15.09.2016 р. ухвалою судді Мукачівського міськрайонний суду відкрито провадження у цивільній справі №303/4660/16ц, за позовом ОСОБА_8 до Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
З метою введення в оману суддю Мукачівського міськрайонного суду у цивільній справі №303/4660/16ц, який здійснював розгляд вказаної позовної заяви про дійсне волевиявлення зазначеного у позовній заяві позивача та самого факту звернення до суду від імені ОСОБА_8 , 28.09.2016 р. ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, подав до Мукачівського міськрайонного суду власноручно виготовлену заяву від імені ОСОБА_8 про розгляд позовної заяви без участі позивача, підпис від імені ОСОБА_8 . ОСОБА_6 підробив власноручно.
29.09.2016 р. без участі сторін цивільного провадження суддею Мукачівського міськрайонного суду винесено заочне рішення про визнання за ОСОБА_8 права власності на спадкове майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_3 , яке набуло законної сили 11.10.2016 та яке ОСОБА_6 отримав у невстановлений досудовим слідством спосіб.
На реалізацію другого етапу злочинного умислу, 24.01.2017 р. ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, подав до державного реєстратора Ракошинської сільської ради Закарпатської області ОСОБА_9 , документи щодо квартири АДРЕСА_2 , а саме: копію технічного паспорта, копію технічної характеристики квартири, нотаріально посвідчену копію заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2016 у цивільній справі №303/4660/16ц, квитанцію про сплату адміністративного збору, у якій платником зазначено ОСОБА_8 , копію паспорта громадянина України та копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 власноручно підписався від імені ОСОБА_8 , у сформованих державним реєстратором заявах про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) в графах «підпис заявника» та здійснив власноручний напис «отримав всі оригінали документів в повному обсязі 24.01.2017» та поставив особистий підпис від імені ОСОБА_8 . У подальшому, державним реєстратором Ракошинської сільської ради Закарпатської області ОСОБА_9 здійснено державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 ..
На реалізацію третього етапу злочинного умислу, 28.02.2017 р. ОСОБА_6 , перебуваючи у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_10 , застосовуючи обман до ОСОБА_8 , під приводом підписання довіреності з метою позитивного вирішення питання щодо реєстрації права власності на будинок по місцю проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_4 , спонукав останнього, не читаючи змісту підписати довіреність, якою ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися (вчиняти від його імені правочини, в тому числі договори купівлі продажу, міни, ренти, оренди, поділу тощо) щодо належної йому на праві власності квартири, котра знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , про наявність права власності, на яку, ОСОБА_8 було невідомо, оскільки останній, із позовною заявою до суду не звертався, участі у судових засіданнях не приймав та участі в реєстрації права власності на квартиру не приймав.
Таким чином, ОСОБА_6 , закінчив злочинний умисел та придбав у незаконний спосіб право на розпорядження квартирою АДРЕСА_2 .
Внаслідок втрати права власності гр. ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 спричинив їй матеріальні збитки на суму 1069192 гривень, що в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та складає особливо великі розміри.
16 листопада 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
В ухвалі слідчий суддя констатував доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, одночасно врахував дані про особу обвинуваченого , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні 3 дітей, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, відсутня інформація про наявність до нього претензій з боку потерпілих, а також те, що клопотання слідчого не містить доказів, які б вказували на неможливість застосування ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу, прийшов до висновку, що достатнім і необхідним у даному кримінальному провадженні буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використання електронних засобів контролю.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання пів вартою з визначенням застави в розмірі не меншому ніж триста розмірів мінімальної заробітної плати. Прокурор вважає, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя не повною мірою врахував наявні у даному кримінальному провадженні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, який усвідомлюючи невідворотність покарання , яке йому загрожує, а саме у виді 12 років позбавлення волі може негативно впливати на слідство, що унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні кримінального провадження. Просить врахувати, що на даному етапі обставини злочину свідчать про можливу наявність співучасників та вчинення злочину групою осіб, які наразі встановлюються слідством , окрім цього залишились не визначеними ролі державного реєстратора та нотаріуса. Вказані обставини на думку апелянта свідчать, що обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, підозрюваного, який заперечув проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя виходив з того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Слідчим суддею було належним чином досліджено матеріали, надані слідчим та не встановлено виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив слідчий суддя, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
Апеляційний суд погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий та прокурор не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не зміг довести обставин необхідності тримання ОСОБА_6 під вартою під час апеляційного розгляду і прокурор, вказуючи про ймовірність вчинення злочину групою осіб та вплив з боку підозрюваного на співучасників, однак жодних доказів з приводу цього не навів і не подав.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та міра покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного і тяжкістю інкримінованого злочину, і підстав вважати його занадто м`яким не має. Також апеляційний суд бере до уваги і пояснення підозрюваного в апеляційній інстанції, де він ствердив, що є практикуючим юристом, після того, як дала про себе знати спадкоємець кваритири, всі договори купівлі продажу були скасовані, наразі претензій у потерпілої немає, оскільки її порушене право було відновлено.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Таким чином, відповідно до вищенаведеного, апеляційний суд враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється, очікуване покарання в разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування і суду, даних про особу підозрюваного, та вважає, що такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, як це визначив суд першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді