АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року повернуто заявнику.
Таке рішення суд мотивував тим, що Департамент міжнародного-правового співробітництва Генеральної прокуратури України перебуває в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, а тому скаргу повернуто заявнику для подачі до належного суду.
Крім цього, суд зазначив, що ОСОБА_6 подав до суду заяву про повернення йому скарги, з підстав, що скарга не підлягає розгляду в Печерському районному суді м. Києва, оскільки наказом Генерального прокурора від 28.09.2017 року № 276 визначено місце розташування органу досудового розслідування, а саме у приміщенні, що знаходиться у Шевченківському районі міста Києва.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року, постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити та зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні розглянути його клопотання №0908/ від 09.02.2017 року відповідно до вимог ст. 220 КПК України.
Вважає, що ухвала є незаконною та постановленою з порушенням вимог КПК України, зокрема посилання слідчого судді у своєму рішенні на заяву адвоката ОСОБА_6 про повернення йому скарги є безпідставними, оскільки таку заяву він не надавав, а тому суд необґрунтовано врахував, що Департамент міжнародного-правового співробітництва Генеральної прокуратури України перебуває в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.
Крім того апелянт зазначив, що ухвалу слідчого судді постановлено без його виклику, а про рішення суду йому стало відомо 05.01.2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому апеляційна скарга подана в строк, передбачений чинним Кримінальним процесуальним Кодексом України на оскарження ухвал слідчих суддів.
Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_5 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

19 серпня 2017 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора України, в якій просив зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року розглянути відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 від 09.08.2017 року № 0908/1 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Постановляючи ухвалу про повернення скарги адвоката ОСОБА_6 з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування у даному провадженні є слідчий відділ управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України, який відповідно до наказу Генерального прокурора від 28.09.2017 року № 276 розташований у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, 89 що знаходиться в межах Шевченківського району міста Києва, а тому скарга не підлягає розгляду в Печерському районному суді міста Києва.

Проте з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитися не може.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК Українискарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачено Главою 26 КПК України, однак прямої вказівки щодо територіальної підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, норми вказаної глави не містять.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом.

З урахуванням наведеного, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні подається до суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, рішення дії чи бездіяльність якої оскаржується, та подання такої скарги до іншого суду є порушенням територіальної підсудності.
Зазначивши в ухвалі, що скарга не підлягає розгляду у Печерському районному суді міста Києва, слідчий суддя умотивував свій висновок тим, що наказом Генерального прокурора №276 від 28.09.2017 року визначено місце розташування слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури Україниу приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, 89.
Разом з тим, наказ Генерального прокурора від 28 вересня 2017 року № 276, на який посилається слідчий суддя, без належних доказів, підтверджуючих факт доведення його змісту до відома населення у встановленому законом порядку, сам по собі не може бути підставою для зміни підсудності розгляду скарг на стадії досудового розгляду.
Колегія суддів дійшла такого висновку з урахуванням норм Конституції України і практики Європейського Суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Так, статтею 57 Конституції України передбачено гарантоване право кожного знати свої права та обов`язки, а також обов`язкове доведення у порядку, встановленому законом, до відома населення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов`язки громадян. Крім того вимогами вказаної статті передбачено, що не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, зазначені закони та інші нормативно-правові акти, є не чинним.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно послався на зазначений наказ Генерального прокурора, оскільки матеріали справи не містять даних про доведення відомостей даного наказу до населення у встановленому законом порядку.
Разом з тих, як убачається з даних відповіді прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , адресою місцезнаходження відповідного слідчого відділу у вказаному документі зазначено: АДРЕСА_1 що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що слідчий суддя без законних на те підстав повернув скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року, оскільки питання, які порушуються у скарзі, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції уповноважений здійснювати перевірку правильності застосування законодавства лише в частині прийнятого слідчим суддею рішення щодо повернення скарги, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана апелянтом ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 304, 405, 407, 422, 532 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року повернуто заявнику, скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/796/782/2018

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1