Справа № 346/5246/16-к
Провадження № 11-кп/779/53/2018
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0001472, №0001473, №0001474, №0001290 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, неодноразово судимого, востаннє засуджений 25 лютого 2015 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України, до покарання у вигляді п`яти місяців арешту,покарання відбув,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення по вказаному провадженню, в період з 12.10.2016р. по 21.10.2016р., з розрахунку, що відповідно до вимог ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді застави, з метою забезпечення виконання вироку щодо відбування покарання у виді позбавлення волі, змінено на запобіжний захід у виді тримання під вартою та ухвалено, що після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 29000 гривень - повернути заставодавцю.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 15 листопада 2017року.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь держави 4 071 (чотири тисячі сімдесят одну) гривню 05 копійок за проведення судово-трасологічних експертиз.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи неодноразово судимим, востаннє засуджений 25 лютого 2015 року вироком Коломийського міськрайонного суду за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до покарання у виді арешту на строк п`ять місяців, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

27.08.2016 р. близько 22.30 год. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , де діючи умисно, повторно керуючись корисливими мотивами та умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій таємно проник на територію господарства в АДРЕСА_2 , належного потерпілому ОСОБА_11 . Перебуваючи у вказаному господарстві обвинувачений ОСОБА_10 шляхом злому навісного замка вхідних дверей проник в підсобне приміщення, перебуваючи в якому таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_12 бувші у використанні предмети, а саме: електричну болгарку фірми «Витязь», 1200 Вт. із електрокабелем оранжевого кольору, вартістю 800 (вісімсот) гривень, електродриль фірми «GREEN» зеленого кольору, вартістю 600 (шістсот) гривень, велосипед марки «Мінськ» синього кольору, вартістю 900 (дев`ятсот) гривень, електричну газонокосарку фірми «TURBO» чорного та зеленого кольору, вартістю 1000 (одна тисяча) гривень, металеву тачку сірого кольору, вартістю 300 (триста) гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3600 грн. та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 28.08.2016 р. близько 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , де діючи умисно, повторно керуючись корисливими мотивами та умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій таємно проник на територію господарства в АДРЕСА_2 , належного потерпілій ОСОБА_13 . Перебуваючи у вказаному господарстві обвинувачений ОСОБА_10 шляхом злому навісного замка вхідних дверей проник в підсобне приміщення, перебуваючи в якому таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_14 , бувшу у використанні мікрохвильову піч фірми «CLAPTRONIC» білого кольору, вартістю 500 (п`ятсот) гривень, після чого місце вчинення злочину покинув та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, 04.09.2016 р. близько 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 ,перебуваючи в АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами та умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно проник на територію господарства в АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_15 . Перебуваючи у вказаному господарстві, обвинувачений ОСОБА_10 шляхом злому навісного замка вхідних дверей проник в підсобне приміщення, перебуваючи в якому таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_16 бувші у використанні предмети, а саме: електродриль фірми «Бош» із чотирма свердлами до нього, вартістю 1000 (одна тисяча) гривень, електродриль фірми «Макіта», вартістю 900 (дев`ятсот) гривень, електрорубанок фірми «Stern», вартістю 700 (сімсот) гривень, металеві свердла в кількості 13 шт. вартістю 200 (двісті) гривень, пилку по металу, вартістю 40 (сорок) гривень, стиплер сірого кольору, вартістю 20 (двадцять) гривень, металевий ломик, вартістю 40 (сорок) гривень, водовагу синього кольору, вартістю 20 (двадцять) гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2920 грн. та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 07.09.2016 р. близько 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 перебуваючи в АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами та умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно проник на територію господарства в АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_17 . Перебуваючи у вказаному господарстві обвинувачений ОСОБА_10 шляхом злому навісного замка вхідних дверей проник в підсобне приміщення, перебуваючи в якому таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_18 бувшу у використанні бензинову косарку фірми «EXCEL» DS 52-51, 7 CC, червоного кольору, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень, після чого місце вчинення злочину покинув, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 2000 грн. та викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає призначене йому покарання надто суворим, а тому просить застосувати до нього ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не врахував ряд пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: визнання ним вини, щире каяття, відшкодування потерпілим завданої злочинами шкоди та відсутність у потерпілих претензій до нього, а також наявність у нього неповнолітніх дітей та те, що він хворіє на туберкульоз.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 висловив свою незгоду щодо призначеного йому покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те , що призначене йому покарання є надто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_8 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання зізнання та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і призначив у межах санкції ч.2 ст.185 КК України не найсуворіший вид покарання у його мінімально можливих межах та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5