Справа № 214/569/16-к
1-кп/214/104/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відео-конференції кримінальне провадження №0003282 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області громадянки України, не заміжньої, не працюючої, з базовою загальною середньою освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-16.08.1995 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 17 ч.2, 141 ч.2, 144 ч.2, 140 ч.2, 42 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-20.01.1998 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 196-1 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-13.08.2001 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 17 ч.2, 143 ч.2, 143 ч.2, 140 ч.2, 42 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-12.12.2001 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч.2, 143 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України приєднано невідбутий строк покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.08.2001 року, до відбуття призначено 4 роки позбавлення волі;
-05.06.2002 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;
-14.06.2005 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-18.02.2008 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-28.05.2008 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-17.02.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;
-08.11.2012 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч.2, 190 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі;
-17.10.2012 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
-02.04.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 395, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 09.01.2013 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;
-14.08.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;
-24.12.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі;
-17.02.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнена 20.01.2015 на підставі ст. 84 КК України;
-12.02.2016 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
-20.05.2016 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 2 КК України, до 3 років 4 місяців позбавлення волі. 18.08.2016 р. ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, вирок від 20.05.2016 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу змінено в частині призначеного покарання та призначеного покарання до 2 років позбавлення волі;
-18.10.2016 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років позбавлення волі;
-26.10.2016 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
-27.09.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу в частині призначено покарання скасовано та призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
В перших числах травня 2015 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, зловживання довірою та обернення його на власну користь, приїхала до квартири АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету, вступила у розмову з громадянкою ОСОБА_7 та під приводом того, що необхідно грошові кошти у розмірі 450 гривень на ремонт автомобіля, на котрому вона нібито везла для неї продукти харчування від родичів з Росії, на що ОСОБА_7 погодилась та передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 450 гривень, тим самим обманюючи ОСОБА_7 , ОСОБА_4 заволоділа зазначеними грошима. Привласнивши ці гроші, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_7 майнового збитку на суму 450 гривень.

Крім того, в 20-х числах серпня 2015 року (точної дати досудовим розслідуванням встановити не встановлено), ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживання довірою та обернення його на власну користь, приїхала до квартири АДРЕСА_3 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету, вступила у розмову з громадянкою ОСОБА_8 . Під приводом того, що їй необхідно грошові кошти у розмірі 1500 гривень для ремонту автомобіля, на котрому вона нібито везла для неї продукти харчування від родичів з м. Кіровограду, на що ОСОБА_8 погодилась та передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1500 гривень, тим самим обманюючи ОСОБА_8 , ОСОБА_4 заволоділа зазначеними грошима. Привласнивши викрадені гроші, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 майнового збитку на суму 1500 гривень.

Крім того, 18 листопада 2015 року приблизно о 16:00 год., ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживання довірою та обернення його на власну користь, приїхала до квартири АДРЕСА_4 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету, вступила у розмову з громадянкою ОСОБА_9 та під приводом обміну грошей на аркуш паперу, який зовні схожий на 100 доларів США на українську державну грошову одиницю, на що ОСОБА_9 погодилась та передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 32000 гривень, тим самим обманюючи ОСОБА_9 , заволоділа зазначеними грошима. Привласнивши викрадені грошові кошти, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 майнового збитку на суму 32000 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Також, 18 листопада 2015 приблизно о 16:00 год., ОСОБА_4 , повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, приїхала до квартири АДРЕСА_4 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету, вступила у розмову з громадянкою ОСОБА_9 та відволікши увагу потерпілої, таємно із спального приміщення викрала мобільний телефон марки «Nokia 1280» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 193 грн. та мобільний телефон марки «LG KP 105» IMEI: НОМЕР_2 вартістю 120 грн. Привласнивши викрадені мобільні телефони, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 майнового збитку на суму 313 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, визнала в повному обсязі та пояснила, що громадянкам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 привозила передачі від родичів на автомобілі. У травні 2015 року попросила гроші в розмірі 450 гривень у ОСОБА_7 , коли перебували вдома у останньої у квартирі АДРЕСА_2 . Пояснила, що необхідно зробити ремонт автомобіля. ОСОБА_7 дала 450 гривень. Ремонт не робила, тому що насправді не було такої необхідності. Грошима розпорядилась на власні потреби. У серпні 2015 року під таким же приводом, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , попросила гроші у ОСОБА_8 , але більшої суми у розмірі 1500 гривень. Гроші використала на власні потреби. 18 листопада 2015 року ввечері запропонувала своїй знайомій ОСОБА_9 купити у неї 100 доларів США за гривні. Про те, що дані 100 доларів США є несправжніми вона знала, але ОСОБА_9 не казала. Коли перебувала у останньої в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 дала їй 32000 гривень в обмін на ці 100 доларів США. Крім того, побачила у спальні цієї квартири мобільні телефони марки Нокіа та Елджи, які поклала у свою кишеню, поки ОСОБА_9 не бачила. Гроші використала на свої потреби, а мобільні телефони продала. У вчиненому кається.

Суд, враховуючи думки учасників судового провадження, визнання обвинуваченою ОСОБА_4 вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченої, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачена вчинила крадіжку чужого майна та шахрайство.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченої містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Призначаючи покарання суд, відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченій судом не встановлена.

Обвинувачена ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 138).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особистість обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т. 3 а.с. 139), раніше судима (Т. 2 а.с. 130-136, Т. 3 а.с. 140-144), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (Т. 2 а.с. 137), у лікаря нарколога перебувала під диспансерним наглядом з січня 2001 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. В квітні 2006 року знята з обліку через відсутність відомостей (Т. 2 а.с. 137), страждає тяжким хронічним захворюванням, В-20 IV клінічна стадія (інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД)(Т. 3 а.с. 117)

Таким чином, суд, враховує вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд вважає, необхідним застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

Згідно ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2015 у кримінальному провадженні №0003137 від 05.11.2015 до ОСОБА_4 , починаючи з 08.12.2015 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому строк відбуття покарання за даним вирком необхідно рахувати саме з 08.12.2015 (Т. 2 а.с. 141-145, 156-160).

Так, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)».

Згідно ст.72 ч. 5 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Однак, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України. Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком з 08 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016. Свою заяву мотивує тим, що вона має тяжку хворобу, а саме ВІЛ/СНІД, що є підставою для застосування щодо неї амністії. Раніше до неї амністія не застосовувалась.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», так як та має тяжку хворобу, СНІД.

Враховуючи, що згідно пункту г) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, але є хворою на СНІД, має діагноз В-20 IV клінічна стадія, тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Потерпілими цивільних позовів не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням, призначеним вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання за попереднім вироком, тобто з 08 грудня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченій ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбуття покарання, призначеного даним вироком суду, на підставі пункту г) ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016.

Речові докази три сувенірні купюри, зовні схожі на 100 доларів США, які знаходяться в камері схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області знищити (Т. 2 а.с. 14).

Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia 1280», який переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 залишити в розпорядженні останньої, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т. 2 а.с. 25).

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1