Справа № 481/1588/17
Провадж.№ 1-кп/481/4/2018
В И Р О К
Іменем України

16.01.2018 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личк Мартунинського району, Вірменія, вірменина, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, на влітку 2015 року, точної дати в ході судового розгляду справи встановити не вдалося, ОСОБА_5 , перебуваючи на автобусній зупинці в с. Березнегуватське Новобузького району Миколаївської області, під час очікування на автомобіль, знайшов за даною зупинкою корпус гранати Ф-1 споряджений тринітротолуолом (тротилом) бризантною вибуховою речовиною, який, помістивши до кишені свого одягу, переніс до свого будинку по АДРЕСА_1 , де в житловій кімнаті під диваном почав його зберігати без передбаченого законом дозволу, який в подальшому був виявлений та вилучений 28.01.2016 року працівниками поліції під час санкціонованого обшуку вказаного житла.

Відповідно до висновку експерта від 05.02.2016 року № 135 наданий на експертизу зразок речовини, вилучений з корпусу гранати типу Ф-1, який було вилучено у домоволодінні ОСОБА_5 , є вибуховою речовиною тротил.

Згідно висновку комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 2536/16-38/18183/16-34 від 22.11.2016 року, предмет еліпсоїдної форми з повздовжніми та поперечними пазами, вилучений 28.01.2016 року в ході обшуку у громадянина ОСОБА_5 за місцем його проживання, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме промислово виготовленим корпусом бойової гранати Ф-1, який до категорії вибухових пристроїв не відноситься. Корпус бойової гранати Ф-1 є складовою частиною бойової ручної осколкової гранати Ф-1, яка у поєднанні з запалом УЗРГМ (УЗРГМ-2) є вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєприпасів. Наданий на дослідження корпус гранати Ф-1 споряджений тринітротолуолом (тротилом) бризантною вибуховою речовиною.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України разом з обвинувальним актом суду надано угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2017 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненому діянні в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік з покладанням обов`язків передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин вчинені обвинуваченим відноситься до категорії тяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати: на проведення судової вибухо-технічної експертизи від 05.02.2016 року № 135, у розмірі 384,00 грн. та на проведення комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 2536/16-38/18183/16-34 від 22.11.2016 року, у розмірі 7944,00 грн., на підставі ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів належить вирішити згідно приписів п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2017 року між прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати понесені за проведення судових експертиз у справі, а саме: судової вибухо-технічної експертизи від 05.02.2016 року № 135, у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 00 копійок та комплексної судової вибухо-технічної експертизи № 2536/16-38/18183/16-34 від 22.11.2016 року, у розмірі 7944 ( сім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 00 копійок.

Речові докази: корпус гранати Ф-1 споряджений тринітротолуолом (тротилом) бризантною вибуховою речовиною, який зберігаються у кімнаті речових доказів Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області (спецпакет № 2246426), - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя