Провадження №: 1-кп/752/76/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008019 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта неповна середня технічна, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 28.09.2004 року вироком Голосіїйвського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;
- 09.04.2008 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки;
- 26.01.2010 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців,
зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 , 16.08.2015 року, приблизно о 04:00 перебуваючи по вул. Теремківська, 21 а, в м. Києві, побачив раніше йому незнайомого чоловіка ОСОБА_6 підійшов до нього та розпочав розмову, після чого попросив скористатись телефоном, на що ОСОБА_6 передав йому свій мобільний телефон «Samsung GT S 5610» вартістю 500 грн., в якому знаходилась картка пам`яті «Transend 16GB» вартістю 50 грн. та сім картка оператора «МТС» на рахунку якої знаходились грошові кошти на суму 20 грн., після чого ОСОБА_5 взявши мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 570 грн.
На підтвердження обставини кримінального правопорушення та вини ОСОБА_5 прокурором було надано наступні докази:
- протокол огляду місця події від 16.08.2015 року яким оглянуто ділянку за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 4 де знаходився ОСОБА_6 та ОСОБА_5 де в траві було виявлено мобільний телефон «Samsung GT S 5610» модель «GT S5610» s/n НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 з картою пам`яті «Transend 16GB».
Інші надані прокурором та захисником процесуальні документи, супровідні листи, суд визнає неналежними доказами, оскільки вони не стосуються пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та жодним чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, прокурором протягом тривалого часу не забезпечено явку заявлених свідків обвинувачення, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Не зважаючи на сприяння суду шляхом здійснення судового виклику таким свідкам та постановлення ухвал про їх примусовий привід, свідки на судові засідання не з`явились, жодна ухвала про привід виконана не була. А тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 97 КПК України суд визнає неможливим допит вказаних свідків у зв`язку із тим, що вони не прибувають на виклик до суду, а всі можливості щодо забезпечення явки свідків в судове засідання, передбачені КПК України, суд вичерпав.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав частково та пояснив, що 16.08.2017 року, у нічний час доби побачив ОСОБА_6 вони випили пива та ОСОБА_6 попросив показати йому дорогу до с. Гатне. Коли йшли у сторону с. Гатне, попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб подивитись фотографії, та він передав мобільний телефон. З телефоном відійшов у туалет та пішов у сторону гаражного кооперативу. Одночасно зазначив, що ОСОБА_6 добровільно надав йому мобільний телефон, а коли побачив співробітників поліції злякався та відійшов до лісопосадки. Зазначив, що дійсно забрав телефон у потерпілого ОСОБА_6 та не згоден із кваліфікацією вчиненого ним злочину.
Аналізуючи та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та покази обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнає їх логічними, послідовними та обґрунтованими та бере їх до уваги.
Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, аналізуючи та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та покази обвинуваченого ОСОБА_9 , які суд визнає логічними, послідовними та обґрунтованими, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. ст. 186 КК України, а тому дії ОСОБА_5 суд кваліфікує дії за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, яка передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена редакція діяла до 20.06.2017 року включно та в порівнянні із ч. 5 ст. 72 КК України у чинній редакції, яка передбачає зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день поліпшувала становище ОСОБА_5 .
У зв`язку з чим, на підставі ст. 4, 5 КК України, суд вважає за необхідне застосувати ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення починаючи з 16.08.2015 року по 17.03.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд переконаний, що таке покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 16.08.2015 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 16.08.2015 року (день затримання), по 17.03.2017 року, включно.
Враховуючи те, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, ОСОБА_5 є таким, що фактично відбув призначене судом основне покарання у виді 3 років.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме а саме ударно-дистанційний запал УДЗ, який міститься в пакеті НДЕКЦ № 1171234 та пакет НДЕКЦ № 0924591, всередині якого знаходиться корпус ручної осколкової гранати РГД-5 які знаходяться на зберіганні на окремо виділеній полиці сейфу № 2, який знаходиться у службовому кабінеті № 211 Голосіївського УП ГУНП в м. Києві залишити на зберігання за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1