Справа № 405/1909/16-к
УХВАЛА
01 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

законних представників неповнолітніх

обвинувачених: ОСОБА_7

представника Кропивницького ВП

ГУНП в Кіровоградській області: ОСОБА_8

представника служби у справах дітей

Кірооградської міської ради: ОСОБА_9

неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні об"єднане кримінальне провадження за №0000036 від 01.01.2016 року та за №0007948 від 26.08.2015 року, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було продовжено строк тримання під вартою терміном на шістдесят днів до 19 лютого 2018року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, оскільки такий термін спливає 19.02.2018року.

Прокурор в судовому засіданні зазначила про доцільність продовження тримання неповнолітн іх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, оскільки ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 обвинувачуються у чиненні тяжких корисливих злочинів. Крім цього прокурор зазначила, що по справі не допитані свідки, що може бути ризиком незаконного впливу на останніх з метою уникнення відповідальності. Просила продовжити термін тримання під вартою обвинувачених на 60 днів.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою. Так адвокатами зазначено, що прокурором наведені ризики кримінального провадження, а також не доведено, що до обвинувачених не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Просили змінити запобіжний захід обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт. Вважають, що ризики кримінального провадження на даний час зменшились.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвокатів, думку неповнолітніх обвинувачених, які підтримали адвокатів, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, виходячи із такого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.37 Конвенції про права дитини, арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання щодо продовження неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини. Згідно рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Так судом береться до уваги, що по справі не досліджені зібрані докази, в тому числі не допитані свідки, що може бути ризиком незаконного впливу на останніх з метою уникнення відповідальності. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, при вирішенні даного питання, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Також судом враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених та існування ризиків кримінального провадження.

Разом з цим, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 р. у справі «Свершов проти України») та враховано вік обвинувачених, міцність соціальних зв`язків обвинувачених, стан здоров`я, майновий стан. Так, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні тяжких, корисливих кримінальних правопорушень, пов"язаних із застосуванням насильства до потерпілого. ОСОБА_11 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку. Вказані обставини свідчатьпро схильність до вчинення обвинуваченими злочинів та може бути ризиком продовження злочинної діяльності. Судом взято до уваги та враховано ту обставину, що обвинувачені до затримання не займались суспільно-корисною працею, не навчались, не мали постійного джерела доходу, що є свідченням про відсутність міцних сталих зв`язків та може бути ризиком ухилення від суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_14 знаходячись на волі, можуть перешкоджати встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність та скритись від суду.

З метою виконання неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 01 квітня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 01 квітня 2018 року.

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 01 квітня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1