Справа № 214/2694/16-к
1-кп/214/148/17
У Х В А Л А

29 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,
провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001010 від 10.04.2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Головуючим суддею на обговорення учасників судового засідання поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою до спливу двомісячного строку.
Прокурор у судовому засіданні просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики визначені ст.177 КПК України. В обґрунтування наявності ризиків, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, не мають постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою її підзахисному, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених ним ризиків, відсутність обґрунтованого письмового клопотання та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 з приводу заміни запобіжного заходу підзахисним на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, виходячи з наступних підстав.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2017 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком на два місяці, тобто до 22.12.2017 року.
Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_6 під вартою, визначеного ухвалою суду від 24 жовтня 2017 року.
В свою чергу, відповідно до вимог ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вимогами ч.1, 3 ст.199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

А ч.4 та ч.5 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, аналізуючи вимоги норм кримінального процесуального законодавства України, суд приходить до висновку, що вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження покладено на суд та вирішується воно відповідно до правил розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, враховуючи положення ч.5 ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Частиною першою та другою ст.177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, прокурор повинен довести суду, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, який вчинений відносно неповнолітньої потерпілої. Крім того, останній шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його негативну репутацію, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, не зареєстрований за місцем постійного мешкання в м. Кривому Розі, що дає підстави вважати, що він може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на два місяці.
Що стосується обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, також, вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого останній обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений відносно неповнолітньої потерпілої. Крім того, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, не має постійного місця роботи, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на два місяці.
Разом з тим, приймаючи вказане вище рішення, судом хоча і приймаються посилання захисника ОСОБА_4 на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор, при заявлені клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , однак, вказані нею доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, які могли б спростувати обставини встановлені судом у їх сукупності.
Керуючись ст.ст. 176, 178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
В задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України строком на два місяці, тобто до 27 січня 2018 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України строком на два місяці, тобто до 27 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1