Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1420/17
Провадження № 1-кп/280/237/17
ВИРОК
Іменем України
24 жовтня 2017 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

з участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня - Грабівка, Коростишівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, не працюючого, одруженого, утриманців не має, інвалідом та депутатом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Взимку, в один із днів 2015 року у невстановлений слідством день та час у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на незаконне виготовлення бойових припасів. Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне виготовлення бойових припасів, ОСОБА_4 самостійно, без передбаченого законом дозволу, за допомогою гільз, капсулів, шроту та пороху виготовив 13 патронів, які в подальшому зберігав за місцем свого проживання, та які були вилучені 02.10.2017 р., у ході обшуку домоволодіння ОСОБА_4 . Відповідно до висновку експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України №1/1816 від 05.10.2017 р., встановлено, що виявлені у ОСОБА_4 13 патронів являються боєприпасами до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї рушничними мисливськими патронами 12 калібру (12/70), виготовлені саморобним способом з використанням промислово виготовлених гільз, капсулів, шроту, пороху. Своїми умисними діями, які виразились у незаконному виготовленні бойових припасів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України визнав повністю. Суду показав, що дійсно, тривалий час був мисливцем. Після здачі дозволу та мисливської рушниці до правоохоронних органів, взимку 2015 року, він сам виготовив мисливські набої з матеріалів, які в нього зберігались. Набої виготовив без мети збуту та зберігав за місцем проживання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку.

Обвинувачений не заперечив проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд вважає за можливе розглянути провадження у спрощеному порядку, не досліджуючи інші докази по справі.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого йому обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, положення ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, при цьому у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які учасниками судового провадження не оспорюються,

За таких обставин вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України кваліфіковані вірно.

При визначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обствини, що помякшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відсутність негативних наслідків від вчинення злочину, визнання себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Застосовується принцип індивідуалізації призначення покарання.

З урахуванням викладених обставин, вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його тяжкості та небезпечності, особи винного, який є пенсіонером, його відношення до вчиненого, повного визнання вини, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_4 необхідно застосувати вимоги ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263-1 КК України і таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався, витрати на проведення експертиз стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 1 784 гривні 64 копійки.

Речові докази по справі: 13 боєприпасів до мисливської рушниці, дріб, металеву ємність для мірки пороху у формі столової чашки знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1