Провадження № 1-кп/761/624/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 155 91, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, непрацездатних утриманців не має, місця реєстрації та постійного місця мешкання не має, раніше засуджувався,

обвинувачується за ч. 3 ст. 297 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням гр. ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 297 КК України, у якому до обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою, строк дії відповідної ухвали закінчується 15.04.2018.

У силу ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня ухвалення попереднього рішення.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки вважав, що раніше встановлені ризики не зменшилися.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження дії вказаного запобіжного заходу, оскільки вважали, що ризики, зазначені прокурором, є не доведеними, обвинувачений має постійне місце проживання у м. Києві, наміру переховуватися від суду не має, а тому вважали, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 може забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

На стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК під час вирішення питання застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною, тому неможлива.

Таким чином, підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До таких підстав, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Тірон проти Румунії», «Смірнов проти Росії» прецедентне право Конвенції відносить наявність ризику, що особа не прибуде до суду, ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя, вчинить інше кримінальне право рушення або буде причиною суспільного безладу.
Відповідно до ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею враховано, що ризиком є можливість переховування обвинуваченого від суду, ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує висока ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, на користь реального існування вказаного ризику слід віднести відсутність у обвинуваченого міцних сімейних зв`язків, утриманців, постійного місця роботи, постійного місця мешкання на території м. Києва та Київської області, може вчинити спробу переховуватися від суду, тобто тих стримуючих чинників, які б мінімізували ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Також за відсутності стабільних джерел прибутку, враховуючи корисливий мотив злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , суд не виключає можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Крім того, на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 358 КК України, а також вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2016 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, вказаний вирок не набрав законної сили, однак зазначені обставини певним чином підтверджують ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Судом також взята до уваги тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він обвинувачується.

Зазначене доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_4 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 по 04 червня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1