Справа № 461/4359/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2017 Галицький районний суд міста Львова в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області Хустського району с. Вишково, громадянки України, українки, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 02 червня 2017 року близько 19 години 00 хвилин перебуваючи у м. Львові по вул. Дорошенка на пішохідному переході, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала в ОСОБА_6 гаманець червоного кольору вартістю 100,0 грн., гроші в сумі 480,0 грн., а всього заволоділа майном потерпілої на загальну суму 580,0 грн.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, дала пояснення, які в повній мірі відповідають зазначеним обставинам, щиро розкаялась у скоєному. Просила застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки має на утриманні неповнолітніх дітей.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, відповідно до якої майнових претензій до ОСОБА_4 не має, оскільки викрадене їй повернуте.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи те, що обвинувачена не заперечує фактичні обставини справи та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, доведена повністю.
Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 у скоєному злочині, на утримані має неповнолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, а саме: з копії паспорта та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку осіб, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинила кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила 02.06.2017, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальних витрат по справі немає.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Речові докази по справі, а саме: гаманець чорного кольору, вищеописані картки та грошові кошти в сумі 480,0 грн. залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 гривень.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Речові докази по справі, а саме: гаманець чорного кольору, вищеописані картки та грошові кошти в сумі 480,0 грн. залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1