Справа №581/90/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/88/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 581/90/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 за погодженням з начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК та неможливістю застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою з метою забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки та недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 10 лютого 2018 року близько 18-45 год., повторно, шляхом вільного доступу через не закриті на замок вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав ноутбук марки HP 2000-416 DX, заявленою вартістю 5 тис. грн., власником якого є ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 з 19-00 год. вечора до 07-00 год. наступної доби. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 встановлено до 09 квітня 2018 року включно.

В обгрунтування рішення, слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, визнав недоведеним існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування, суду та недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою для запобігання існуючому ризику, у зв`язку з чим відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України дійшов висновку, що для запобігання ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України буде достатньо і доцільно застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт із забороною залишати житло в певний період доби.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор вказує на її постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність викладених в ній висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, встановленим під час розгляду клопотання.

Так, вказує, що слідчий суддя належним чином не врахував обставини, які на думку прокурора, є вагомими та свідчать про існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, відсутність каяття щодо вчиненого ним злочину на попередніх етапах досудового розслідування, будь-яких спроб примирення з потерпілим та відшкодування заподіяних збитків, що, на переконання прокурора, свідчить про можливість уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

Наголошує і на тому, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин в період відбування покарання за вчинення умисного злочину проти власності, постійного місця роботи та легального джерела доходів не має, міцні соціальні зв`язки за місцем проживання відсутні, не контролює свої дії у стані алкогольного сп`яніння, про що повідомив особисто під час судового розгляду, що, на думку прокурора, безпідставно не було враховано слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.

Тому вважає, що органом досудового розслідування доведено існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування, суду та недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 про законність ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУ НП в Сумській області перебуває кримінальне провадження за №0000025 від 10 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

10 лютого 2018 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 11 лютого 2018 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

12 лютого 2018 року слідчий Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 за погодженням з начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , у задоволенні якого ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року відмовлено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного з 19-00 год. вечора до 07-00 год. наступної доби.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, колегія суддів, перевіривши та проаналізувавши надані суду матеріали, погоджується з висновком слідчого судді, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є доведеним існування тільки одного ризику, зазначеного в клопотанні, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування, суду, є лише припущенням. Позиція з цього приводу в ухвалі слідчого судді належним чином обґрунтована та вмотивована, і колегія суддів з нею погоджується.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, в цілому задовільну характеристику, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про доцільність застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, вірно вказавши, що сама лише тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 не може бути безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, а тому доводи прокурора у кримінальному провадженні щодо недостатності застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні за відсутності конкретних фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, не свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Той факт, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин в період відбування покарання за вчинення умисного злочину проти власності свідчить про існування встановленого слідчим суддею ризику (можливість вчинення нового кримінального правопорушення), однак в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час судового розгляду, зокрема, визнання підозрюваним своєї вини, не свідчить, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.

Не наведено прокурором переконливих доводів щодо недостатності застосування відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою і під час апеляційного перегляду.

Колегія суддів, вважає також непереконливими і доводи прокурора про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, офіційного джерела доходу, оскільки дані обставини були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та не є беззаперечною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи встановлені слідчим суддею та перевірені апеляційною інстанцією обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а така обставина, як тяжкість покарання, сама по собі не може слугувати підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, та враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178, 181, 184, 194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні за поданою прокурором апеляційною скаргою відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2018 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.