Справа № 353/1055/16-к
Провадження № 1-кп/353/12/17
В И Р О К
24 жовтня 2017 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 та заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
18.05.2014 року приблизно о 20 годині 45 хвилин, у світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ТОYОТА LAND СRUISЕR РRАDO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Снятин - Тязів, що між населеними пунктами с. Грушка та с. Озеряни Тлумацького району Івано-Франківської області в напрямку до с. Тязів. У цей час, в зустрічному напрямку по своїй смузі рухався автомобіль марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . У салоні даного автомобіля знаходилась пасажир ОСОБА_7 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України.
Рухаючись по заокругленій ділянці дороги у праву сторону, зі швидкістю приблизно 90 км/год, водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .
При цьому водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 2.3. б),в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 34.1.1, у відповідності до якого лінію 1.1 перетинати забороняється.
У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої загинув водій ОСОБА_7 від поєднаної закритої травми грудної клітки, живота та їх органів з переломами грудного відділу хребта з крововиливами в м`яку мозкову оболонку спинного мозку, множинними переломами ребер та крововиливами в міжреберні проміжки в ділянках переломів, забоєм, крововиливами та розривами легень, серця, печінки, що ускладнилась тяжким травматичним шоком.
Пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з синцем в ділянці грудної клітки справа, переломами грудини, ребер справа, забоєм та крововиливами в тканину легень, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
30.06.2017 року під час судового розгляду суд, з`ясовувши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження, постановив ухвалу допитати свідків, потерпілого, обвинуваченого, дослідити документи та речові докази.
Відповідно до положень ст. 349 КПК України докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу; обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
За клопотанням прокурора були викликані та допитані під час судового розгляду як свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він працює інспектором Тлумацького ВП Коломийського ГУНП України в Івано-Франківській області. 18.05.2014 року був сонячний день, приблизно о 20 год. на чергову частину Тлумацького відділення поліції надійшло повідомлення про те, що між населеними пунктами с. Грушка та с. Озеряни Тлумацького району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Прибувши, приблизно через 20 хвилин, разом зі слідчо-оперативною групою на місце події, він побачив на середині проїзної частини розвернутий автомобіль обвинуваченого, на узбіччі інший автомобіль марки ВАЗ-2103. Обидва автомобілі мали механічні пошкодження. В автомобілі обвинуваченого була пошкоджена ліва сторона, в автомобілі марки ВАЗ-2103 передня центральна частина та крила, також в салоні данного автомобіля знаходився труп. Чув від людей, що потерпіла, яка отримала тілесні ушкодження, вже була доставлена в лікарню. Вказав, що в його обов`язки входило регулювання дорожнього руху. В огляді місця події він участі не брав.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона працювала лікарем-терапевтом Тлумацького відділення швидкої допомоги. 18.05.2014 року був сонячний день, близько 20 год. в приймальне відділення Тлумацької центральної районної лікарні надійшло повідомлення про те, що між населеними пунктами с. Грушка та с. Озеряни Тлумацького району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Приблизно через 10-15 хвилин вони з ОСОБА_10 та шофером ОСОБА_11 в кареті швидкої медичної допомоги прибули на місце події. Автомобіль обвинуваченого стояв розвернутий по середині дороги, а автомобіль марки ВАЗ-2103 знаходився в кюветі, та мав механічні пошкодження. Чи мав автомобіль обвинуваченого механічні пошкодження, вона не бачила. Чоловік, який знаходився в салоні автомобіля марки ВАЗ-2103, був мертвий, а жінку з тілесними ушкодженнями вони госпіталізували в Тлумацьку центральну району лікарню. Вказала, що з обвинуваченим не спілкувалася та за медичною допомогою він до них не звертався.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона працювала фельдшером Тлумацького відділення швидкої допомоги. 18.05.2014 року був сонячний день, біля 20 год. на чергову частину Тлумацької центральної районної лікарні надійшло повідомлення про те, що між населеними пунктами с. Грушка та с. Озеряни Тлумацького району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Через 10-15 хвилин вони з ОСОБА_9 та шофером ОСОБА_11 в кареті швидкої медичної допомоги прибули на місце події. Автомобіль обвинуваченого стояв розвернутий по середині дороги, а автомобіль марки ВАЗ-2101 був у кюветі. Вона підійшла до потерпілої жінки, яка лежала на обочині та скаржилася на болі в стороні живота, чоловік в автомобілі був вже мертвий. Потерпілій вони надали першу медичну допомогу та доставили в Тлумацьку центральну району лікарню. Вказала, що жінка в лікарні повідомила про те, що вони їхали до сина та потрапили в дорожньо-транспортну пригоду.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 не наполягав на дослідженні всіх доказів по справі та 19.10.2017 року в судовому засіданні заявив клопотання про зміну обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, при цьому вказавши, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнає повністю. За таких підстав, враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, ухвалою суду був змінений обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження у відповідності до положень ч. 2 ст. 349 КПК України. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинуваченого та обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, суду показав, що він дійсно 18.05.2014 року приблизно о 20 год. - 20 год. 30 хв., у світлу пору доби, суху погоду, керуючи автомобілем марки ТОYОТА LAND СRUISЕR РRАDO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повертаючись із могили батьків з м. Городенка Івано-Франківської області в сторону м. Івано-Франківська, рухався ділянкою автодороги Снятин - Тязів, що між населеними пунктами с. Грушка та с. Озеряни Тлумацького району Івано-Франківської області в напрямку до с. Тязів зі швидністю 80-90 км/год. У цей час на зустріч йому виїхав мопед і він щоб уникнути зіткнення з мопедом виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ-2101, в якому знаходився ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Від отриманих травм ОСОБА_12 помер, а потерпіла ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У вчиненому ОСОБА_5 щиро розкаюється, потерпілим повністю відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, потерпілий ОСОБА_12 син ОСОБА_7 та ОСОБА_7 не має до нього претензій матеріального та морального характеру, він розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на день набрання чинності цим Законом являється інвалідом війни третьої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та досягнув пенсійного віку, та звільнити його повністю від відбування покарання.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі Закон України «Про амністію у 2016 році».
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 та заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та те, що потерпілий ОСОБА_12 не має до нього претензій матеріального та морального характеру, просив обвинуваченого не карати.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд враховує також дані про особу винного, а саме те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно ставиться до вчиненого, не працює, являється особою пенсійного віку, інвалідом війни ІІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.
Виходячи із принципу, що покарання повинно бути призначене необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Беручи до уваги фактичні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування такого покарання з випробовуванням, встановивши необхідний іспитовий строк та відповідні обов`язки з числа передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п.п. «ґ», «д», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід звільнити від відбування основного і додаткового покарання на підставі п.п. «ґ», «д», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року, оскільки останній вчинив злочин, який є необережним та не є особливо тяжким, до дня набрання чинності цим Законом і на день набрання чинності цим Законом (07 вересня 2017 року) досяг пенсійного віку, являється інвалідом війни третьої групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії (Т. 2 а.с. 47-49), раніше не судимий, амністія до нього не застосовувалась, не заперечує проти застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», судом не встановлено.
Питання речових доказів та витрат на залучення експерта суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України та Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання 3 (Три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (Два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді 3 (Трьох) років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 3 (Три) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі п.п. «ґ», «д», «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІІ від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного і додаткового покарання.
Речові докази по справі:
- автомобіль марки ТОYОТА LAND СRUISЕR РRАDO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , залишити йому як власнику;
- автомобіль марки ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_12 , залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_5 6020 (Шість тисяч двадцять) грн. 70 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз на користь держави, а саме: за проведення інженерно-транспортних експертиз № 09/17-391 від 17.07.2014 року в сумі 491 (Чотириста девяносто одну) грн. 40 коп.; № 09/17-390 від 17.07.2014 року в сумі 491 (Чотириста девяносто одну) грн. 40 коп., № 09/17-368 від 18.07.2014 року в сумі 491 (Чотириста девяносто одну) грн. 40 коп., № 09/17-803 від 11.02.2015 року в сумі 245 (Двісті сорок пять) грн. 70 коп.; за проведення комплексних інженерно-транспортних експертиз № 9-90 від 30.04.2015 року в сумі 1843 (Одну тисячу вісімсот сорок три) грн. 20 коп.; № 9-49/50 від 27.10.2015 року в сумі 2457 (Дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 60 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної нстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1

.