справа №176/37/18
провадження №1-в/176/18/18
у х в а л а
04 січня 2018 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування ст.4 Закону України "Про амністію у 2016 році",

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_2 , 04.01.2018 року, звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування відносно нього ст.4 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Суддя, дослідивши клопотання засудженого, приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню його автору без розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ.
Зазначений Закон визначає порядок та підстави звільнення осіб від відбування покарання на підставі акту амністії. Зокрема, правовими підставами для звільнення осіб від відбування покарання, згідно акту амністії, є статті 1-7 Закону.

У своєму клопотанні засуджений просить застосувати відносно нього статтю 4 вказаного Закону, яка визначає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Тобто законодавець встановив, що звільненню за ст.4 цього Закону підлягають лише особи, зазначені у статті 1 цього Закону.

У свою чергу, статті 1 Закону визначила, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Засудженим до клопотання надано докази, які підтверджують те, що він має неповнолітніх дітей, зокрема копії свідоцтв про народження дітей. Водночас ним не подано доказів, які підтверджують, що він не позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей.

Окрім того, відповідно до ст. 18 Закону України "Про амністію у 2016 році" цей Закону набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і підлягає виконанню тротягом трьох місяців.
Даний Закон набрав чинності 07.09.2017 року і підлягав виконанню протягом трьох місяців, а саме до 07.12.2017 року.

Клопотання засудженого ОСОБА_2 було направлене на адресу суду поштою 28.12.2017 року та отримане і зареєстроване судом 04.01.2018 року. Тому, на момент звернення засудженого з даним клопотанням до суду, сплив строк можливого застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст. 18 Закону України "Про амністію у 2016 році" суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про застосування ст.4 Закону України "Про амністію у 2016 році" повернути його автору без розгляду.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя