АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/1456/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1539/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
його захисника адвоката - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальне провадження № 619/1456/16-к за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст.115ч.1 КК України
за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 і прокурора ОСОБА_10 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Орлівка Івнянського району Бєлгородської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого охоронцем на ТОВ «САТЛ 2015», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним і засуджено за ч.2 ст.121 України із застосуванням ч.І ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі. Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 03 листопада 2015 року по 21 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід залишено незмінним - домашній арешт. Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи 3175 гривень 44 копійки. Вирішено долю речових доказів.

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку, ухвалення нового вироку та призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 КК України в виді 10 років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок, ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 128 КК та ч.3 ст.136 КК України, та призначити йому покарання у виді 3-х років обмеження волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання. Відповідно до ч.5 ст.72 КК у строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03.11.2015 року по 21.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В силу ч.1 ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з встановленням випробування. В іншій частині вирок залишити без змін
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілу, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 02 листопада 2015 року приблизно о 23годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у дворі житлового будинку за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Пересічне в`їзд Залізничний, I4. разом із своєю матір`ю ОСОБА_11 впав з дивана. До нього підійшла його мати та хотіла допомогти. Але між ними з невстановлених причин, оскільки ОСОБА_8 був у сильному алкогольному сп`янінні, виник конфлікт. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, з метою реалізації якого ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_11 , в результаті чого остання впала на підлогу, вдарившись об підлогу. ОСОБА_8 намагався підняти свою матір, але вона впала обличчям на підлогу та втратила свідомість. Потім ОСОБА_8 знову намагався її декілька разів підняти, але не втримував матір і вона падала. В результаті дій ОСОБА_8 його матір ОСОБА_11 отримала наступні тілесні пошкодження: травму голови у вигляді розповсюдженого синця з крововиливами в підле: м`які тканини в правих виличній та щічній ділянках з переходом на скроневу ділянку; син_ на правій вушній раковині; великовогнищевого крововиливу в м`які покрови голови в лобн і та правій скроневій ділянці з крововиливом у скроневий м`яз, осколкового перелому кіст с носу; забійної рани на нижній повіці правого ока з крововиливом в білкову оболонку ока та гематомами повік обох очей; крововиливів під м`які мозкові оболонки скроневої частки правої півкулі головного мозку на ділянці 6x5 см; ушкодження шиї у вигляді розповсюдженого (місцями переривчастого) підшкірного синця на передній та бічних поверхнях шиї у верхньому відділі та прилеглій ділянці підборіддя, невеликого (3x1,5 см синця на лівій бічній поверхні шиї на межі верхнього та середнього відділів, повздовжньої садна на тлі синця на передній поверхні шиї в нижньому відділі, перелом лівого великого рогу під`язикової кістки з вогнищем крововиливом в підслизову оболонку і м`язи язика кореня ближче до нижньої його верхні; закрита травма грудної клітки у вигляді розгинальних переломів 2-5-го правих та лівих ребер, відповідно по середній та передні пахвовим лініям без ушкодження пристінкової плеври з синцями переривчастого характеру : ділянку перелому; згинальних переломів 2-5 го лівих ребер по лопатковій лінії без пошкоджень пристінкової плеври, синця на передній поверхні грудної клітини по лівій навкологрудинній лінії на рівні 2-4го міжреберних проміжок; перелом правої плечової кістки на рівні нижньої третини з синцем на зовнішньої поверхні плеча; перелом лівих ліктьової та променевої кісток на рівні верхньої третини з розповсюдженим синцем на рівні верхньої та середньої третин передпліччя на задньо-внутрішній його поверхні. Відповідно до висновку експертів №495-КЕ/2016 від 23 березня 2017 року закрита травма голови з осколковим переломом кісток носа, яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньою кровотечею аспірацією крові в дихальні шляхи і розвитком загрозливого для життя асфіктичного стан; що й призвело до настання смерті ОСОБА_11 , яка є тяжким тілесним ушкодженням; перелом лівого рогу під`язикової кістки; закрита травма грудної клітини з переломами ребер перелом кісток правого плеча та лівого передпліччя (кожне ушкодження окремо), що є тілесним ушкодженням середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я; синя та садно на тлі синця на шиї (кожне ушкодження окремо), яка є легким тілесним ушкодженням. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 його матір ОСОБА_11 на місці пригоди померла через десятки хвилин після отримання тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Розглядаючи кримінальне провадження з урахуванням вимог ст.404 КПК України, колегія суддів уважає, що висновки суду першої інстанції щодо обставин вчинення злочину та кваліфікації дій обвинуваченого не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Згідно обвинувального акту орган досудового слідства вважав установленим, що під час конфлікту у ОСОБА_8 , раптово виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , з метою реалізації якого, ОСОБА_8 навмисно наніс ОСОБА_11 чисельні удари, а саме: не менше 4 ударів в область голови, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів у параорбітальиих областях, забитої рани нижнього віка правого ока, розлитого крововиливу в області проекції правої щелепної кості з переходом на скроневій та щічну області, крововиливу в області правої ушної раковини, крововиливу в м`які під м`які мозкові оболонки в правій скроневої області головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; не менш ніж 2 удари руками по шиї ОСОБА_11 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді тупої травми шиї та крововилива на передній її поверхні ліворуч, на кордоні верхнього та середнього відділів з переломом лівого великого рогу під`язичної кістки, а також садини на крововиливній основі в нижній її третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; не менше ніж 4 ударів по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу та синця по передній боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 2-межреберій по середній пахвової лінії з локальними переломами 2-5 правих ребер по середній паховій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тупої травми тулубу у вигляді синця по передній боковій поверхні грудної клітини зліва в проекції 2-5 міжреберного простору по передній паховій лінії і с конструкційними переломами 2-5 правих ребер по передній боковій лінії і с конструктивними переломами 2-5 лівих ребер по лопаточній лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, синця по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 2,3 межреберного простору по біля грудної лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, прямого закритого перелому правої плечової кістки в нижній третині з синцем по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, один удар по лівому передпліччі спричинивши тілесні ушкодження у вигляді прямого закритого переламу кісток лівого передпліччя в верхній третині з синцем по задньо - зовнішній поверхні, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 реалізуючи свій умисел направлений на вбивство ОСОБА_11 , схопив її руками за шию та утримував здавлюючи у напрямку спереду назад та дещо знизу вверх, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді продовгуватої форми переривистого синця на передній та бокових поверхнях шиї у верхньому відділі, з масивними крововиливами в підлежачі м`які ткані, а також крововиливи по нижній поверхні язику, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень з розвитком небезпечного для життя стану-механічної асфіксії, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 370-Дт/15 від 13.01.2016 року є причиною настання смерті ОСОБА_11 . Внаслідок злочинних діянь ОСОБА_8 , ОСОБА_13 померла на місці пригоди.

Ці дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд першої інстанції передчасно дійшов висновку щодо відсутності в обвинуваченого умислу вчинити вбивство.

Так, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи причина смерті - аспірація крові (потрапляння крові до легень) з розвитком асфіктичного стану, смерть настала через десятки хвилин. Суд зазначив, що такий проміжок часу між завданням ушкоджень та настанням смерті в будь-якому разі свідчить про відсутність умислу на вбивство. Разом з тим, судом не було враховано характер дій обвинуваченого, значну кількість тілесних ушкоджень, що ним були заподіяні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 своєї Постанови №2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Стверджуючи, що обвинувачений багаторазово піднімав потерпілу, а та багаторазово падала, суд не послався на джерела, з яких він цю інформацію отримав. А, призначаючи експертизу, питання щодо технічної спроможності таких посилань, суд не поставив.

Пленум Верховного Суду України в зазначеній вище постанові вказав, що якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має. Ці роз`яснення суд першої інстанції також залишив без уваги.

Враховуючи викладене, судження суду про відсутність умислу за наявності проміжку часу між завданням ушкоджень та настанням смерті, не можуть вважатися обґрунтованими.

Крім того, згідно вимог п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів». Відповідно до п. 8 цієї Постанови призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Суд при призначенні покарання ОСОБА_8 дійшов висновку про можливість застосування до нього ст.69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, але не визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку, те, що ОСОБА_8 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, посилання прокурора в апеляційній скарзі на необґрунтованість застосування ст.69 КК України заслуговують на увагу. За таких обставин, доводи адвоката про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст.128 та ч.3 мст.136 КК України не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та на вимогах закону.

Згідно вимог пп.2 і 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно вимог пп.3 і 4 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Усунути зазначені вади судового розгляду шляхом ухвалення вироку апеляційним судом не надається можливим, оскільки в апеляційній скарзі прокурора було поставлено питання про скасування вироку, дачу іншої оцінки доказам, ніж та, яку дав суд першої інстанції, про зміну кваліфікації та призначення більш суворого покарання, але прокурор не послався на процесуальний шлях усунення недоліків судового розгляду, визначений ч.3 ст.404 КПК України.

При новому розгляді суд має більш ретельно дослідити обставини події, визначитися, чи доведено винуватість обвинуваченого, як мають бути кваліфіковані його дії і яке покарання має бути призначено. При цьому, звернути увагу на те, що обґрунтування судом в оскаржуваному вироку необхідності застосування ст.69 КК України є непереконливими.

Керуючись ст.ст. 407, 409, пп.3,4 ч.1 ст.411, 420 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги: прокурора - задовольнити частково; адвоката залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ __ _________________
ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16
.