Справа № 357/7924/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/45/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.11.2017

ВИРОК
Іменем України

06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миронівка Київської області, з середньою професійно-технічною освітою, працюючого будівельником без оформлення трудових відносин, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 06.06.2001 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України 1960 року, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
2) 01.12.2002 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст.185, ст.304 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 31.08.2004 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 23 дні;

3) 25.01.2007 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 08.04.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк на 6 місяців 28 днів;
4) 08.08.2016 року вироком Таращанського районного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
5) 15.08.2016 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. У відповідності до вимог ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених вироками Таращанського районного суду Київської області від 08.08.2016 року та Миронівського районного суду Київської області від 15.08.2016 року з покаранням за цим вироком остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, та вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 22 лютого 2016 року о 15 год. 50 хв., перебуваючи в приміщені магазину «СпортМікс», що знаходиться за адресою Київська область м. Біла Церква вул.Леваневського, 57, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з торгівельної вітрини магазину, повторно, вчинив крадіжку спортивних штанів чорного кольору марки «Avik sports wear» вартістю 550 грн. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з примірочної кімнати магазину вчинив крадіжку чоловічих шльопанців марки «Kito» вартістю 260 грн. та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 810 грн.
Крім того, 26 квітня 2016 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перелізши через паркан, проник на огороджену та оснащену камерами відеоспостереження територію ФОП « ОСОБА_9 » за адресою: АДРЕСА_3 , після чого з човна, який знаходився на вказаній території, повторно вчинив крадіжку ехолоту «Lowrance Elite 7» вартістю 9 025 грн., телевізору марки «Philips» вартістю 4 499 грн., 80 літрів бензину марки «А-95» вартістю 20 грн. 67 коп. за 1 л., на загальну суму 1 653 грн. 60 коп. електроподовжувача трьохжильного довжиною 35 м. вартістю 400 грн., бінокля вартістю 760 грн., трьох споряджених риболовних вудок-спінінгів марки «Flagman» вартістю 1 080 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 17 417 грн. 60 коп.
Крім того, 28 квітня 2016 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 проник на огороджену територію ФОП « ОСОБА_9 » за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до приміщення цеху та, приклавши зусилля, руками відчинив пластикове вікно, яке було в режимі провітрювання, та проник до приміщення цеху, звідки таємно повторно викрав бензогенератор «Gerrard» вартістю 2 137 грн., перфоратор марки «Hummer» вартістю 1 200 грн., перфоратор марки «Shterm» вартістю 927 грн. 50 коп., болгарку марки «Makita» вартістю 949 грн. 50 коп., болгарку марки «Метабо» вартістю 637 грн. 50 коп., електромийку марки «Makita» вартістю 1 049 грн., що належали потерпілому ОСОБА_10 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6 901 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просить вирок у частині призначення покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України - 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70,ст.72 КК України вироки Миронівського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року та вирок Таращанського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року виконувати окремо. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що при вирішенні питання про обрання покарання обвинуваченому та вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має 6 не знятих та не погашених судимостей, 4 з яких за вчинення тяжких злочинів проти власності,раніше до обвинуваченого застосувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення від покарання, однак позитивного досвіду обвинувачений з цього не виніс та вперто не бажає ставати на шлях виправлення. Стверджує також, що суд не врахував наявність у ОСОБА_7 судимості за вироком Богуславського районного суду Київської області від 02.08.2013р. за ч.1 ст.125 КК України, не мотивував належним чином необхідність застосування ст.75 КК України, безпідставно застосував зазначену правову норму не до кінцевого покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеність висунутого обвинувачення ОСОБА_7 та правова кваліфікація дій обвинуваченого сторонами в апеляційному порядку не оспорюється.

Судом першої інстанції за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням даних про ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є тяжким, особи винного та обставини, що обтяжує покарання у вигляді рецидиву злочинів.

Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів також визначено за правилами та на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Проте, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, є слушними.

У відповідності до вимог ст.75 КК України, суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням суд вимог ст.75 КК України не дотримався і дійшов помилкового висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Так, поза увагою суду залишилося та обставина, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з корисливих мотивів, знову вчинив умисні середньої тяжкості та тяжкий злочини проти власності, має на час вчинення злочину 3 непогашені судимості, раніше вже звільнявся від відбування покарання, проте належних висновків для себе не зробив і знову вчинив ряд умисних злочинів.

Оскільки суд першої інстанції не належним чином врахував дані про особу обвинуваченого, то дійшов помилкового висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі та наявність шансів для його виправлення без позбавлення волі.

Також є такими, що заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування ч.4 ст.70 КК України у частині часткового складання покарань у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України за попередніми вироками до покарання за даним вироком, оскільки такі покарання мають виконуватися окремо.

У той же час, є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування судом судимості ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України від 02.08.2013р., оскільки доказів на спростування показань обвинуваченого про безпосереднє виконання вироку у вигляді сплати визначеного штрафу матеріали справи не містять, що свідчить про погашення цієї судимості за правилами ст.89 КК України.

За таких обставин вирок місцевого суду у частині призначення покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404,405,407,420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді 3-х років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року та вироком Таращанського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року виконувати самостійно
В решті вирок залишити без зміни.

Строк покарання ОСОБА_7 за цим вироком обчислювати з 06 листопада 2017р.

На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя: Суддя: Суддя: