Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3289/17
Провадження № 1-кп/553/269/2017
У Х В А Л А
Іменем України
12.12.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_9 ,

представника ювенальної поліції ОСОБА_10 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_11 ,

розглянувши на підготовчому судовому засіданні клопотання захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України у кримінальному провадження № 0001249 від 14.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Полтави надійшло кримінальне провадження № 0001249 від 14.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 125 КК України, для розгляду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України у даному кримінальному провадженні, з підстав невірної кваліфікації дій ОСОБА_4 органами досудового слідства, як « вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше винила розбій». Вважав, що дана кваліфікація дій є такою, що суперечить вимогам ст. 17 КПК України та п. 4 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки кваліфікувати дії ОСОБА_4 , як повторні не має підстав, так як обвинувального вироку суду, за яким останнього було б визнано винним у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення немає, що виключає на дімку захисника обвинуваченого повторність в діях ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання його захисника та просив його задовольнити.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтримала вказане клопотання та просила його задовольнити.

Підозрювані ОСОБА_11 , ОСОБА_7 в судовому засіданні поклались на розсуд суду.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 поклався на розсуд суду при вирішенні даного клопотання.

Інші учасники судового процесу при вирішенні даного питання покладись на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матіерали кримінального провадження, суд приходить до висновку про безпідставність вказаного клопотання.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно ч.ч.1,2 статті 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам, передбаченим ст. 109, 291 КПК України.
Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1)фактичних обставин кримінального правопорушення;
2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Так, слід вказати, що законодавцем визначено, що повторністю злочинів визнається вчинення двох або більшої кількості злочинів, передбачених тією ж статтею чи частиною статті Особливої частини КК (ч. 1 ст. 32 КК України). Скоєння двох або більшої кількості злочинів, передбачених різними статтями КК, визнається повторним лише у випадках, передбачених Особливою частиною КК.
При цьому, законодавцем визначено ознаки повторності злочинів:
1) особа (група осіб) вчиняє два чи більше самостійних одиничних злочинів. Одиничні злочини, що утворюють повторність, можуть мати різний характер. Конкретизуючи це положення, примітка до ст. 289 КК України, наприклад, вказує, що незаконне заволодіння транспортним засобом визнається повторним, якщо воно було вчинено після незаконного заволодіння транспортним засобом або злочину, передбаченого статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 КК України. Таким чином КК України встановлює, що повторним вважається вчинення злочину хоча б удруге, до того ж має на увазі одиничні самостійні злочини (крадіжка, грабіж тощо). Для поняття повторності не має значення, були два або більше злочинів, закінченими чи один з них був лише готуванням (замахом) до злочину. На визначення повторності не впливають і форми співучасті (крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб, а потім - крадіжка вчинена організованою групою), і роль, яку виконував співучасник у злочині, що утворював собою повторність;
2) одиничні злочини, що утворюють повторність, вчиняються неодночасно, тобто віддалені один від одного певним проміжком часу;
3) для повторності не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Повторність наявна як у разі, коли за перший зі вчинених злочинів особа не була засуджена, так і у випадках, коли новий злочин був вчинений після засудження за перший;
4) повторність виключається, якщо за раніше вчинений злочин особа була звільнена від кримінальної відповідальності, закінчилися строки давності чи на цей злочин поширилася амністія або судимість за нього було погашено чи знято. Це прямо передбачено в ч. 4 ст. 32 КК України: "повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято". Цього правила дотримуються й судова та слідча практика. Так, згідно з п. 15 постанови ПВСУ № 5 від 26 квітня 2002 р. "Про судову практику у справах про хабарництво", одержання та давання хабара не можуть кваліфікуватись як вчинені повторно у випадках, коли: судимість за раніше вчинений злочин знята чи погашена в передбаченому законом порядку; на момент вчинення особою нового злочину минули строки давності притягнення її до відповідальності за раніше вчинений злочин; особа була звільнена від відповідальності за раніше вчинений злочин у встановленому законом порядку.
Таким чином, з огляду на наведені вище норми закону, якими визначено поняття повторності та ознаки повторності, які носять виключний характер та тлумаченню учасниками судового процесу не підлягають. Оскільки, повторним вважається вчинення злочину хоча б удруге, до того ж і одиничні самостійні злочини (крадіжка, грабіж тощо), тобто органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно з кваліфікуючою ознакою повторність, оскільки останнім вчинено злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України за яким останній притягується до кримінальної відповідальності.
Вказане свідчить про те, що клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурора, в зв`язку з невірною кваліфікацією є безпідставним та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291,314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинуваченого акту прокурору, в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.. 291 КПК України у кримінальному провадження № 0001249 від 14.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 125 КК України відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1