АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 611/891/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/373/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Веселе Барвінківського району Харківської області, громадянин України, учень Барвінківського професійного аграрного ліцею, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 30 серпня 2016 року Барвінківським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Вказаним вироком встановлено, що 12 вересня 2016 близько 19 години обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи разом з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та протиправно, розбивши віконне скло, проникли до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки намагались таємно викрасти інфрачервоний електронний обігрівач фірми «ECO mini» вартістю 604 гривні; модем D-Link NO: DFM-562 ВТ вартістю 250 гривень; модем «Асогр» M56EMTU DATA: ITU-TN-90 56 Kbps вартістю 150 гривень; модем «LG Electronics Inc» modem-LM-E56A вартістю 150 гривень; два терморегулятори 1 кВт ТР 1.0/220 вартістю 260 гривень; машинку для стрижки з насадкою фірми «Rainford» RC-1004 потужністю 10 Вт вартістю 90 гривень; таймер для розетки 24 - Hours Plug-in Timer 16 А 280 V вартістю 190 гривень; таймер для розетки «Feron» 24 - Hours Time Switch TM 32 220-240 V-50 Hs вартістю 214 гривень; трійник для розетки вартістю 16 гривень; баян фірми «Тула 202» вартістю 640 гривень; алюмінієву кавоварку для газової плити та індикатор для встановлення запалювання на мотоциклі 0,01 пш, які, не являли цінності для потерпілого, але не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, так як були помічені потерпілим ОСОБА_11 .
Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на крадіжку чужого майна, неповнолітній ОСОБА_7 та малолітній ОСОБА_10 намагалися завдати потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 2567 гривень 00 копійок.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2017 рокузмінити, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України, а саме у виді громадських робіт на строк до 120 годин, постановити рішення про окреме виконання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вважає, що судом безпідставно не було враховано таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_7 спрямував свої дії на допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини, з`ясуванні фактичних обставин у справі, надавав правдиві показання, вину визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого правопорушення. Зазначає, що в порушення ч.1 ст.103 КК України суд при призначенні покарання не врахував умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього обвинуваченого, а саме те, що він навчається, не працює, є дитиною з багатодітної родини, батьки з народження не приділяли йому належну увагу, обвинувачений і його родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі, що і підштовхнуло обвинуваченого на вчинення крадіжки, з метою отримання засобів для власного існування. З огляду на викладене, захисник вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню положення ст.69 КК України на підставі наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілого. Крім того, просить врахувати те, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, вчинив злочин внаслідок скрутного матеріального становища та неналежного батьківського піклування, навчається, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, вчинений ним злочин не є корупційним і призначення більш м`якого покарання не виключається.

Крім того, захисник звертає увагу в апеляційній скарзі на на те, що в мотивувальній частині вироку двічі невірно зазначено прізвище обвинуваченого вказано « ОСОБА_12 » замість правильного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого та законного представника , які підтримали апеляційну скаргу адвоката; пояснення прокурора , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме.

Врахував тяжкість скоєного злочину; особу обвинуваченого , який раніше судимий за скоєння тяжкого корисливого злочину і знов вчинив тяжкий корисливий злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком, не працює, проживає з батьками , за місцем проживання та навчання характеризується добре, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває ; обставини , що пом`якшують покарання у виді скоєння злочину в неповнолітньому віці , щирого каяття та відсутності матеріальних претензій потерпілого , і визначив мінімальне покарання, передбачене ч.3 ст. 185 КК України , яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи , що ОСОБА_7 вчинив новий злочин протягом іспитового строку за попереднім вироком , злочин вчинений через незначний проміжок часу з дня ухвалення попереднього вироку , слід вважати що обвинувачений на шлях виправлення не став і довіру суду не виправдав, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із суворістю колегія суддів не має.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7
«Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Таким чином посилання захисника на можливість окремого виконання вироку Барвінківського районного суду від 30.08.2016 року у разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі є необґрунтованою.
Щодо доводів апеляції про неправильне зазначення в мотивувальній частині вироку прізвища обвинуваченого , то вказана описка підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України , оскільки описка очевидна і її виправлення не стосується суті ухвали і не тягне погіршення становища засудженого.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 2 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -