Провадження №1-кп/639/436/17
Справа №639/4521/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000048 внесеному в ЄРДР 07 січня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з вищою освітою, не працюючого, раніше судимого 26 грудня 2013 року Люботинським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого із застосуванням Закону України «Про амністію у 2014 році», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2016 року о 18.00 год. ОСОБА_6 знаходився у гостях за місцем мешкання сусідки, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 . В ході спілкування з господаркою квартири через декілька хвилин ОСОБА_4 показала ОСОБА_6 належний їй ноутбук який знаходився на столі у житловій кімнаті, і спитала його чи може він його відремонтувати. Саме в той час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на заволодіння зазначеним майном шляхом обману та зловживанням довірою. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_6 о 19.00 год., дав свою згоду ОСОБА_4 на те, щоб відремонтувати належний їй ноутбук, пообіцявши при цьому повернути його через деякий час. Почувши це, ОСОБА_4 , нічого не підозрюючи про злочинний, шахрайський намір ОСОБА_6 , та цілком і повністю довіряючи останньому, як своєму сусіду, передала тому належний їй ноутбук. У свою чергу ОСОБА_6 взяв ноутбук та приніс його до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, ОСОБА_6 , звернувши на свою користь ноутбук потерпілої, не маючи наміру на його повернення, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого причинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду 7500 грн.

ОСОБА_6 , починаючи з травня 2014 року, тимчасово проживав разом зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_5 , у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_6 23 грудня 2016 року об 11.00 год., перебуваючи у зазначеній квартирі за вказаною вище адресою, скориставшись відсутністю співмешканки, вирішив вчинити викрадення чужого майна, а саме телевізорів «Honda HD LED 221» та «JVS LT 37A80 ZU», які йому достовірно було відомо, належали ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_6 , повторно, того ж дня о 11.00 год., шляхом вільного доступу, таємно заволодів вказаними телевізорами, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав в повному обсязі та показав, що скоїв їх при вищезазначених обставинах.

Потерпіла ОСОБА_4 дала показання, які не суперечать наведеному вище та з показаннями обвинуваченого не мають протиріч.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суд про обставини скоєного злочину, а також додала, що вони з обвинуваченим ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, претензій до нього матеріального та морального характеру не має, від обвинувачення відмовляється.

Частиною 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 . Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Клопотання обгрунтоване тим, що потерпілою було подано до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. З ОСОБА_6 вона перебуває у шлюбних відносинах, спільно проживає та веде спільне господарство. З обвинуваченим вона примирилася, будь-яких матеріальних та моральних претензій до нього не має.

На підтвердження викладеного в клопотанні, потерпіла надала копію свідоцтва про шлюб для приєднання до матеріалів справи.

Прокурор проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження не заперечував.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 477 КПК України, дане провадження розглядається у формі приватного обвинувачення. Даною нормою передбачене, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою)- якщо воно вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо воно вчинено особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Наведений у ст.477 КПК України перелік кримінальних правопорушень, щодо яких можливе кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, є вичерпним.
Суд звертає увагу, що законодавцем передбачено в інтересах можливого відновлення і збереження подружніх, сімейних та інших близьких родинних стосунків можливість вибору для потерпілого стосовно подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, якщо воно вчинене його чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо воно вчинено особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Коло близьких родичів та членів сім`ї закріплено в п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України. Так вказаною нормою визначено, що близькі родичі та члени сім`ї це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебувала під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Під час судового розгляду між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення. Згідно з угодою обвинувачений беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Збитки завдані потерпілій відшкодував. Потерпіла будь-яких претензій до підозрюваного з приводу скоєного щодо неї злочину не має.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути складена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження.

Частина 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим віднесений, відповідно до ст. 12 КК України, до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла цілком розуміють положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладання угоди судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Положення ст. 473 КПК України обвинуваченому і потерпілій зрозуміли, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення їм відомі.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_6 .

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат покласти на ОСОБА_6 .

Речові докази повернути власникам.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в якості матеріальної шкоди 7500 грн.

Керуючись ст. ст. 473, 474, 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення.

Угоду про примирення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в якості матеріальної шкоди 7500 грн.

Судові витрати у розмірі 495 грн. стягнути з ОСОБА_6 з перерахування зазначених коштів за експертні послуги.

Речові докази повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1