Справа № 305/379/15-к
Номер провадження 1-кп/305/106/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
цивільного позивача ОСОБА_6
представника цивільного позивача ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, водія ЗФ ТОВ "Готіс" санаторію "Гірська Тиса" , розлученого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 01 вересня 2014 року, близько 19години 45 хвилин, керуючи власним автомобілем марки "BMW" моделі "316", червого кольору, з державним реєстраційним номером " НОМЕР_1 " Польської республіки, маючи пасажира ОСОБА_8 , рухаючись у напрямку з міста Рахів в село Кваси, по автодорозі сполученням "Мукачево-Рогатин-Львів" , в с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти будинку №301, не врахув дорожну обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху, чим порушив вимог Правил дорожнього руху України, а саме: - п.10.1 "перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху"; - п.12.1 "під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним"; - п.1.10 "безпечна швидкість - швидкість за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах".
Порушивши вказані вимоги ПДР України, ОСОБА_4 не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до виїзду керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини дороги в кювет, а в подальшому до зіткнення з дерев`яним кіоском, належним ОСОБА_9 , внаслідок чого, пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді політравми, поєднаної торако-скелетної травми, відкритого перелому, вивиху лівої таранної кістки зліва, забою грудної клітки зліва.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, визнав та показав суду.
01 вересня 2014 року, близько 19години 45 хвилин, керуючи власним автомобілем марки "BMW" моделі "316", червоного кольору, з державним реєстраційним номером " НОМЕР_1 " Польської республіки, маючи пасажира ОСОБА_8 , рухався у напрямку з міста Рахів в село Кваси, по автодорозі сполученням "Мукачево-Рогатин-Львів". В селі Білин, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти будинку №301, на його смугу руху "вискочив" зустрічний автомобіль, який, на його думку, об`їздив яму, чим створив йому перешкоду, внаслідок чого він з`їхав у кювет та заїхав у кіоск. Жодних людей у кіоску не було. В автомобілі знаходився пасажир ОСОБА_8 , який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Він відшкодував потерпілому добровільно усі витрати, завдані злочином. Він особисто також отримав тілесні ушкодження та навіть втратив свідомість. Вказаного дня алкогольних напоїв не вживав, це підтверджено висновком експерта. Він має достатній водійський стаж, працює водієм. Просить суд врахувати усі обставини та прийняти вірне рішення. Щодо цивільного позову, то такий визнає чстково.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, 04.05.2017 року надіслав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має, цивільного позову не заявляє. Міру покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду.
На підставі ч.2 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) витрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Разом з тим, заявляючи цивільний позов в сумі 1064 гривень, що становить вартість лікування цивільного позивача через втрату плоду, не довела що така втрата відбулася внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.09.2014 року, доказів про причинно-наслідковий зв`язок між діянням обвинуваченого та наслідками які зазнала цивільний позивач в цьому сенсі у матеріалах провадження не міститься.
У відповідності до положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №5 від 25.05.2001, №1 від 27.02.2009).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
При вирішенні заявленого цивільного позову, суд враховує те, що дана категорія кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до злочинів, вчинених із необережності, і на спричинення матеріальної шкоди цивільному позивачеві у нього прямого умислу не було.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості судового рішення (ч.3 ст.23 ЦК України).
З урахуванням п. 9 вщезазначеної Постанови та характеру правопорушення, обставин справи, ступеню вини обвинуваченого, який скоїв злочин з необережності, беручи до уваги, що граничний мінімальний розмір на відшкодування моральної шкоди визначений чинним закондавством встановлений на рівні 1700 гривень, з урахуванням вище зазначених принципів, визначення межі відшкодування, матеріального стану самого обвинуваченого, враховуючи що суму 1700 гривень як моральну шкоду, обвинувачений сплатив добровільно, крім того сплатив 3088 гривень матерільної шкоди, суд вважає, що дана сума є достатньою, та розумною щодо відшкодування моральної шкоди, тому суд приходить до переконання що у задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди слід відмовити, стягнувши з ОСОБА_4 в користь цивільного позивача ОСОБА_6 2000 гривень витрат на правову допомогу, тобто позовну заяву цивільного позивача задоволити частково.
При цьому суд констатує що заявлена цивільним позивачем моральна шкода яка становить собою: "борг за наданий їй товар, необхідність лікування, фізичний біль, перенесений нею внаслідок втрати плоду, страждання пов`язані із цією подією" не може охоплюватися поняттям моральної шкоди, оскільки, як вже зазначено вище ОСОБА_6 не довела причинного зв`язку між діями обвинуваченого та втратою нею плоду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд враховує те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину та розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, даючи послідовні покази, добровільно частково відшкодував цивільний позов, погасив усі процесуальні витрати та витрати на лікування потерпілого та проведення експертиз. Також суд враховує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує його особу, вік сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, що він обвинувачується у скоєнні злочину невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, інші обставини, що характеризують його особу і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним інших злочинів.
Разом з тим, відповідно до норм ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Частиною п`ятою статті 74 КК України передбачено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання та його відбування на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
За таких обставин, призначивши покарання за ч.1 ст.286 КК України, враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного за даним вироком покарання, оскільки з часу вчинення ним вказаного злочину минуло понад три роки.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відшкодовано в досудовому порядку.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п"ять тисяч сто) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 2000 (дві тисячі) гривень судових витрат.
В задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.
Речові докази автомобіль марки "BMW" моделі "316", з державним реєстраційним номером " НОМЕР_1 " Польської республіки, типу легковий седан - В, червого кольору, що знаходиться на штраф - майданчику Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу, повернути його власнику чи законному володільцю;
- свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки "БМВ", моделі "316", червоного кольору, типу легковий седан - НОМЕР_2 , з державним реєстраційним номером " НОМЕР_1 " Польської республіки, серія "BAD" № 3808651 видане 25.10.2007, яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження, по вступу вироку в законну силу, повернути його власнику чи законному володільцю;
- посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім"я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане Рахівським ДАІ МВС України від 13.07.2001, яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження по вступу вироку в законну силу, повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з часу вручення йому копії судового рішення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку вручити ОСОБА_4 та прокурору після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1
з оригіналом вірно:
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1