Справа № 278/506/18
В И Р О К
Іменем України
06 квітня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
28 січня 2018 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання разом з ОСОБА_5 , де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 зі спини і, схопивши його правою рукою за кисть правої руки, зігнув її до тильної сторони правого передпліччя останнього, завівши у такий спосіб праву руку ОСОБА_5 за спину. Після чого ОСОБА_4 утримуючи праву кисть ОСОБА_5 правою рукою, взяв його своєю лівою рукою за передпліччя правої руки та викручуючи руку різко потягнув її обома руками до верху, чим спричинив останньому рану по передньо-внутрішній поверхні правого плеча, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, та гвинтоподібний перелом верхньої третини діафізу зі зміщенням уламків, кутовою деформацією кістки (кут обернутий досередини), який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, непрацюючий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого, позиції державного обвинувача та потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставини, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без часткової ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільні позови потерпілого про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних злочином, та прокурора про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого, визнані обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов потерпілого задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 3022 (три тисячі двадцять дві) гривні 47 копійок майнової шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяних злочином.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління фінансів Житомирської РДА 12346 (дванадцять тисяч триста сорок шість) гривень 10 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілого.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1