Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/839/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000485 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину 2014 року народження, офіційно працевлаштованого ФОП « ОСОБА_10 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин з відбуванням не більш як чотири години на день.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за таких обставин.

Так, 13.01.2017 року близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , знаходився в салоні власного автомобіля марки «Rover Montego», державний номер НОМЕР_1 , біля магазину «АТБ», розташованого по вул. Габдрахманова, 50 у м. Кропивницький.

Під час розмови між ними виникла сварка, з приводу зміни планів на день, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . У ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 один удар долонею лівої руки в ліву частину її обличчя.

У подальшому, проїхавши до перехрестя вулиць Волкова та Героїв України в м. Кропивницький, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ще один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_11 , чим спричинив останній згідно висновку судово-медичної експертизи №48 від 13.01.2017 року тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лоба зліва, синця навколо лівого ока, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить частково скасувати вирок суду першої інстанціїта призначити йому покарання у виді штрафу, а також відмовити у задоволенні відшкодування моральної шкоди. При цьому вказує на те, що вказаний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого, так як на його думку призначене судом покарання за своїм розміром є явно суворим.

Вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано, що ініціатором конфлікту була сама потерпіла. Під час сварки він неодноразово хотів словесно заспокоїти дружину, однак вона весь час вела себе агресивно, і перша почала наносити йому удари в область голови.

Вказує і на те, що судом першої інстанції встановлені обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які характеризують його особу, а також інші обставини, які на його думку впливають на призначення покарання, а саме те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина 2014 року народження та неповнолітня дитина 2002 року народження, яких він повинен виховувати і матеріально забезпечувати, що свою вину він визнав та розкаявся, а також і те, що працюючи на керівній посаді, він не має проблем у відносинах з підлеглими та має авторитет у трудовому колективі.

Також, вказує на те, що районним судом не обґрунтовано рішення про задоволення позовних вимог позивачки і стягнення на її користь 5 000 грн., оскільки моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Посилається і на те, що при відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Але згідно досліджених судом висновків судово-медичних експертиз № 48 від 13.01.2017 року та № 92/48 від 26.01.2017 року, у них не вказано, що заподіяні потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лоба зліва та синця навколо лівого ока, викликали розлад її здоров`я та незначну стійку втрату працездатності.

Тому, на його думку, під час розгляду справи позивачка взагалі не довела факту заподіяння їй моральної шкоди. Окрім того, судом не враховано, що він частково відшкодував потерпілій шкоду у розмірі 500 грн. одразу після спричиненого конфлікту.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора та представника потерпілої ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 , які заперечили задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 125 КК України, за вказаних у вироку суду обставинах, ґрунтуються на зібраних та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які відповідають фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та зазначив, що дійсно 13.01.2017 року вони з дружиною мали їхати в гості до кумів. Спільно з дружиною поїхали до магазину "АТБ", де він зустрів свого товариша, з яким розмовляв близько 5 хвилин. Після того, як сів у машину, дружина почала висловлювати невдоволення з приводу того, що він вирішив поїхати на дачу, вказуючи, що його друг наркоман та висловлювалася нецензурною лайкою у присутності неповнолітньої дитини. Він почав її заспокоювати та стримувати від нецензурної лайки, але вона не реагувала на його зауваження, а тому він наніс їй ляпас в область обличчя.

У подальшому вони поїхали до вул. Шатило де проживала сестра потерпілої та до якої вона мала намір зайти в гості. Зупинивши автомобіль, запропонував дружині виходити, але вона відмовилася. Жодних ударів у цей час їй не наносив. У той час, як вони виїхали на вул. Вокзальну, дружина продовжила його ображати та висловлюватися нецензурною лайкою. Доїхавши до перехрестя з вул. Волкова та намагаючись заспокоїти дружину, наніс їй ще один ляпас. Коли почав рух на перехресті, дружина нанесла йому кілька ударів кулаками в правий бік обличчя. Враховуючи, факт перебування на перехресті, що становило небезпеку йому та пасажирам автомобіля, бажаючи припинити дії дружини, наніс їй 2 удари в лобну ділянку. При цьому, можливо прийшовся удар годинником, який був одягнутий на руку. Удари наносив у відповідь на дії дружини, яка провокувала його та лише з метою заспокоїти її.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_8 , його вина у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що 13.01.2017 року вона взяла вихідний день на роботі та мала віднести вечерю до хрещеної дочки та своєї сестри. Приїхали до магазину "АТБ", щоб придбати продукти. У цей час, обвинувачений зустрівся зі своїм знайомим, з яким про щось розмовляв. Після розмови, він змінив свої наміри сказавши, що їде на дачу. На цьому ґрунті, між ними виникла сварка в ході якої обвинувачений наніс їй удар по лівій щоці. Приїхавши на вул. Шатило, обвинувачений зупинив автомобіль. На її питання, чому він так вчинив, знову наніс їй удар рукою в обличчя. Продовживши рух, він зупинився біля ОСОБА_12 , де наніс їй ще декілька ударів кулаком руки, після чого вона вирвалася і втекла від нього.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що 13.012017 року їй зателефонувала потерпіла. Одразу не змогла зрозуміти, що вона хотіла, оскільки потерпіла була в істериці. Потім зрозуміла, що її побив чоловік і вона знаходиться біля ОСОБА_12 . Приїхавши до потерпілої, виявила у неї тілесні ушкодження у вигляді розсіченої брови та гематоми. На таксі вони поїхали в травмпункт, а в подальшому в поліцію, звідки їх направили знімати побої.

- показаннями свідка ОСОБА_14 яка повідомила, що 13.01.2017 року близько 12-ої години їй зателефонувала потерпіла та повідомила, що її побив обвинувачений і забрав дитину. На її телефонні дзвінки обвинувачений не відповідав. Від ОСОБА_13 дізналася, що вони з потерпілою їздили до травмпункту та слідчого, а потім поїхали до кафе "Чорна кава", де обвинувачений мав віддати потерпілій дитину. Зустрівшись з потерпілою, побачила тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лоба зліва, а її куртка, кофта та штани були в крові.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину також повністю підтверджується дослідженими судом доказами:

- протоколом слідчого експерименту від 25.01.2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_11 показала, як відносно неї було вчинено протиправні дії. (а.к.п.16-19 т.1)

- висновками експерта № 48 від 13.01.2017 року та № 92/48 від 26.01.2017 року відповідно до яких у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лоба зліва, синця навколо лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли утворитися за обставин, на які вказує ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту (а.к.п.26,28 т.1).

- протоколом слідчого експерименту від 31.01.2017 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_8 показав, як він вчинив протиправні дії (а.к.п.39-43 т.1).

Отже, проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що факт спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , за обставин зазначених у вироку суду, знайшов своє повне підтвердження, оскільки підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків та висновком експерта, які повністю узгоджуються між собою, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 , як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ним під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності вважає безпідставними апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що його спровокували саме протиправні дії потерпілої, оскільки це ніяким чином не спростовує його вину в нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій, а таку позицію обвинуваченого колегія суддів розцінює, як спосіб пом`якшення відповідальності за скоєний ним злочин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, районний суд хоч і не вказав про це у своєму вироку, але фактично врахував і те, що згідно долученої до матеріалів кримінального провадження заяви потерпілої від 21.08.2017 року (а.к.п.59 т.1), остання наполягала на призначенні обвинуваченому максимально суворої міри покарання. Вказану позицію потерпілої фактично підтвердив і її представник адвокат ОСОБА_9 , надавши апеляційному суду свої письмові заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких просив вирок районного суду залишити без зміни.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому за вказаних вище фактичних обставин справи повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу призначення ОСОБА_8 виду та розміру покарання, а саме у виді 200 годин громадських робіт. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 не входить до числа осіб, яким громадські роботи не призначаються.

На думку колегії суддів, призначений обвинуваченому районним судом такий вид та термін покарання є виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення, та слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів.

Також, колегія суддів вважає безпідставними і доводи обвинуваченого про те, що районним судом необґрунтовано задоволені позовні вимоги про стягнення з нього суми у розмірі 5 000 грн., оскільки районний суд визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, на користь потерпілої,з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та за наявності негативних наслідків для потерпілої, які настали від протиправних дій обвинуваченого, з урахуванням душевних і психічних страждань потерпілої, яка через те, що тілесні ушкодження їй заподіяні в області обличчя, не могла певний період часу вести активний спосіб життя, приймаючи до уваги і матеріальне становище самого обвинуваченого, який працює приватним підприємцем та має постійно певний дохід, виходячи із засад виваженості та розумності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2017 рокустосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2