Ухвала
Іменем України
12 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 1-192/2003

провадження № 51-4613ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року,

встановив:

ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року заяву ОСОБА_5 , засудженого вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 жовтня 2003 року за пунктами 1, 6, 12 частини 2 статті 115, частини 4 статті 187, статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до довічного позбавлення волі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, повернуто заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Зокрема, засуджений зазначає, що оскаржуваною є ухвала суду апеляційної інстанції, при цьому за змістом скарги вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції. Одночасно, у вимогах своєї скарги просить скасувати лише судове рішення апеляційного суду, з огляду на що, з касаційної скарги не вбачається конкретно, які рішення мають бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Однак, засуджений не додає рішення районного суду до касаційної скарги.

Звертаємо увагу засудженого і на те, що його касаційна скарга адресована до Верховного Суду України, в той час, коли відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2018 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3