печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну міри запобіжного заходу, а саме просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; та відповідно зобов`язати Головне управління Державного казначейства України у м. Києві повернути ОСОБА_6 (ід. номер НОМЕР_1 ) залишок застави в розмірі 480'000,00 грн., внесену на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва.

Клопотання підтримано адвокатом ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 під час його розгляду та обгрунтовано наступним. Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 27.01.2017 року у справі №757/4895/17-к підозрюваному ОСОБА_3 була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 1875 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3"000"000,00 гривень, з покладенням на нього, в разі внесення застави, наступних обов`язків: прибувати до слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими, підозрюваними, свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзду в Україну (у разі їх наявності); носити електронний засіб контролю.

03.02.2017 року заставна сума в сумі 3000'000,00 гривень була внесена родичами цивільної дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , зокрема її сестрою і ОСОБА_3 був звільнений з-під варти.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року у справі №757/28069/17-к підозрюваному ОСОБА_3 було продовжено виконання обов`язків ухвали від 27.01.2017 року, але за виключенням не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду та носіння електронного засобу контролю.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 21.07.2017 року у справі №757/41864/17-к підозрюваному ОСОБА_3 було продовжено строк виконання ухвал від 27.01.2017 року та від 22.05.2017 року.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 14.09.2017 року у справі №757/51834/17-к зменшено розмір застави підозрюваному ОСОБА_3 , визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року у справі № 757/4895/17-к, та визначено підозрюваному ОСОБА_3 заставу у розмірі Г280'000,00 грн.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року у справі №757/64423/17-к зменшено розмір застави підозрюваному ОСОБА_3 , та визначено підозрюваному ОСОБА_3 заставу у розмірі 480 000,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 14.11.2017 року у справі №757/67837/17-к покладені на ОСОБА_3 , визначені обов`язки були продовжені до 13.01.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

На даний час існують всі підстави для зміни підозрюваному ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 480'000,00 гривень, та застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 3'000 000,00 гривень, а також продовжуючи покладені на підозрюваного обов`язки, слідчий суддя не дав належної оцінки матеріалам які були додані стороною обвинувачення до клопотань про обрання міри запобіжного заходу і продовження покладених обов`язків.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 22.05.2017 року у справі №757/28069/17-к враховано те, що ОСОБА_3 з 03.05.2017 року працює та отримує дохід. ОСОБА_3 має трьох малолітніх та одну неповнолітню дитину, має батьків пенсійного віку, які проживають у м. Львові. Всі ці факти вже були підставою для зміни запобіжного засобу у вигляді носіння засобу електронного контрою та обмеження у виїзді з м. Одеса.

Відповідно до п. 4 ст. 201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто на підставі ст. 176, 177, 182, 183, 193 та 194 КПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводить надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 цієї статті слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованої підозри, тобто перевірити чи відповідає вона вимогам ст. 277 КПК України, згідно якої письмове повідомлення про підозру повинно містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у т ому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин відомих на момент повідомлення про підозру; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність.

В повідомленні про підозру, в описовій частині, що стосується участі в злочинній організації, слідчим зазначено, що ОСОБА_3 був залучений до злочинної організації ОСОБА_12 . До злочинної організації, створеної ОСОБА_13 , входили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і інші невстановлені особи. Однак коли і при яких обставинах була створена злочинна організація в описовій частині не зазначено. Також не зазначено і не встановлено чи знав ОСОБА_3 інших членів цієї організації. Не зазначено способи взаємодії між членами злочинної організації, які б свідчили про обізнаність кожного члена організації про їх спільні злочинні дії. Відповідно до п. 13 постанови ВСУ №13 від 23.12.2005 року вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлює факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Доказів створення і існування злочинної організації стороною обвинувачення надано не було, не надано доказів обізнаності ОСОБА_3 про існування такої організації, що свідчить про їх відсутність.

Також в матеріалах кримінального провадження відсутні докази скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 298 КК України. ОСОБА_3 інкримінується участь у епізодах незаконного заволодіння і замахів на незаконне заволодіння транспортними засобами. Стороною обвинувачення, в підтвердження обґрунтованості підозри були надані декілька протоколів про проведення негласних слідчих дій. Однак з цих протоколів не вбачається на підставі чого проводились такі дії. Тобто такі протоколи не відповідають вимогам закону, а отже не можуть бути визнані і допустимими доказами. Фактично стороною обвинувачення не було надано докази участі підозрюваного ОСОБА_3 ні в одному з епізодів інкримінованих йому злочинів.

В ухвалі слідчого судді від 21.03.2017 року зазначено, що наявність ризику щодо переховування від органів досудового слідства та суду свідчить про те, що у кримінальному провадженні повідомлено про підозру 6-ти учасникам злочинної організації, 5-ть з них затримано, а 1-н переховується та оголошений в розшук. Але дана обставина ніяким чином не свідчить про те, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Вже понад 6-ть місяців ОСОБА_3 знаходиться на волі і не робив спроб виїхати за межі України, чи будь-яким іншим способом переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Він завжди і своєчасно прибував у судові засідання та на виклики слідчого, що свідчить про відсутність вищезазначеного ризику. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу існування зазначеного ризику.

Також в ухвалі від 27.01.2017 року зазначено, що про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить те, що на теперішній час не встановлені всі місця здійснення та підготовки вчинення кримінального правопорушення, а також епізоди злочинних дій.

Але вказаний ризик не підтверджено жодним доказом. Всі речові докази або передані потерпілим, або знаходяться у слідчих, що унеможливлює доступ ОСОБА_3 до них і унеможливлює можливість знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи які мають відношення до кримінального провадження. Сторона обвинувачення не навела жодного конкретного доказу існування такого ризику, що свідчить про відсутність такого ризику.

Також в ухвалі слідчого судді зазначено, про наявність ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, свідчить про факт залучення до злочинів вчинюваних злочинною організацією, значної кількості учасників, частина з яких на цей час не встановлена, застосування її учасниками під час скоєння злочинів насильства та погроз його застосування, наявність у підозрюваних зброї.

Але вказаний ризик нічим не підтверджується. Потерпілі, свідки, підозрювані вже допитані. Які по справі проводяться експертизи, які залучені експерти ОСОБА_3 невідомо, так як досудове слідство не повідомило ні підозрюваного, ні сторону захисту про проведення відповідних експертиз і залучення спеціалістів, тому ОСОБА_3 ніяким чином не може впливати на цих осіб. За майже 6-ть місяців перебування на волі ОСОБА_3 не зробив жодної спроби вплинути на потерпілих чи свідків, що свідчить про відсутність вказаного ризику. Сторона обвинувачення не надала жодного доказу на існування вказаного ризику.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий судця, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ССПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обгрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року при вирішенні питання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного, який повною мірою не був з`ясований під час розгляду клопотання слідчим суддею та розмір заподіяних кримінальним правопорушенням збитків і кількість підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_5 під час розгляду клопотання фактично не заперечував проти зміни застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, проте просив покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, враховуючи те, що ризики переховування від органів досудового розслідування продовжує існувати.

Слідчий суддя вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід застосовано 27 січня 2017 року у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 3 000 000,00грн., яка була внесена 03.02.2017 .

З того часу підозрюваний вважається таким, що якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та виконував покладені на нього обов`язки до 13.01.2018, після чого вони припинили свою дію.

Розмір застави 13 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді зменшено до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 480 000,00грн.

На даний час матеріали повернути прокурору Генеральної прокуратури України для продовження досудового розслідування у загальному порядку, у зв`язку з відмовою суду в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .

Також встановлено, що підозрюваний отримує дохід від своєї трудової діяльності, має міцні соціальні зв`язки, дружину та чотирьох дітей, батьків похилого віку, постійно проживає за однією і тією ж адресою.

За викладених обставин, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, слід дійти переконання про можливість зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків визначених ч5 ст.194 КПК України, та одночасним поверненням внесеного розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,8,22,132,176-179, 201,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з застави на особисте зобов`язання, зобовязавши виконувати його протягом двох місяців наступні обов`язки:

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків визначити до 28 травня 2018 року включно.

Грошову заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 480 000 грн. (вісімсот тисяч), яка внесена ОСОБА_6 на підставі квитанції № 0.0.699720750.1 від 3 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 - повернути ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1