АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/539/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2ст. 286 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

28 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000779 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2017 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі, громадянина Грузії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 попереднє ув`язнення у строк покарання, починаючи з 20.07.2017 року з розрахунку у співвідношенні один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з 20 липня 2017 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 3216,20 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 20.07.2017 року приблизно о 21 год. 25 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем "Rover", номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Щербаківського зі сторони вул. Естонської в напрямку станції метро "Нивки" зі швидкістю приблизно 120 км/год, яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», розташованого поблизу буд. № 6 по вул. Щербаківського в м. Києві за нерегульованим перехрестям вул. Щербаківського та Безручка.
В цей час попереду вказаного автомобіля "Rover" номерний знак НОМЕР_1 , в правій та лівій смугах руху попутного напрямку руху перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинилися невстановлені слідством легкові автомобілі, водії яких стали пропускати пішохода ОСОБА_11 , який переходив дорогу по даному нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно руху вищевказаного автомобіля "Rover" номерний знак НОМЕР_1 .
Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 підпункт «а», 10.1; 11.4; 12.4, 14.6 а), в), е); 18.4, 31.4.5 г) та 1.3додатку № 2 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9 : водієві забороняється :
- підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 11.4: на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;
- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.;
- п. 14.6: обгін заборонено
- підпункт «а»: на перехресті;
- підпункт «в»: ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;
підпункт «е»: на дорогах, що мають дві та більше смуги руху для руху в одному напрямку;
п. 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
- п. 31.4.5: колеса і шини:
підпункт «г»: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.
- п. 1.3 додатку № 2: - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_7 виявились в тому, що він, перед початком експлуатації автомобіля "Rover" номерний знак НОМЕР_1 , який мав технічні несправності у вигляді встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора, за яких експлуатація автомобіля заборонена і які він міг виявити перед початком його експлуатації, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований за перехрестям вул. Щербаківського та Безручка, перед яким на правій та лівій смугах руху попутного напрямку зупинилися транспортні засоби, які надавали дорогу пішоходу ОСОБА_11 , не впевнився у відсутності пішохода на пішохідному переході, не знизив швидкість свого автомобіля і не зупинився перед пішохідним переходом та не дав дорогу пішоходу ОСОБА_11 , перед зміною напрямку руху вліво не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхавши на зустрічний напрямок руху, перетнувши подвійну осьову лінію, перетинати яку забороняється і, здійснюючи обгін вищевказаних автомобілів на перехресті, внаслідок чого на нерегульованому пішохідному переході, який розташований поблизу буд. № 6 по вул. Щербаківського в м. Києві, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
Внаслідок вказаного наїзду тіло ОСОБА_11 відкинуло на зустрічний напрямок руху, де воно впало на передню частину автомобіля "Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження: у вигляді травми голови: множинні різані (з рівними не осадненими краями, гострими кінцями, глибиною, що не перевищує довжину ран на шкірі, та дрібними осколками скла в дні деяких з них) рани з ділянками осаднення між ними: на обличчі, в лобній ділянці на всьому протязі, на спинці носа і правому його крилі, у виличній ділянці справа, на підборідді: розрив атланто-потиличного зчленування, з ушкодженням лівого виростка потиличної кістки; субарахноїдальний крововилив на нижній поверхні обох часток мозочка, а також ствола і ніжок головного мозку; травма шиї та грудей: різані (за морфологією аналогічні вищевказаним) рани на передній поверхні шиї справа; на передній поверхні грудей зліва від середньоключичної до передньої пахвової лінії, від п`ятого ребра до лівої здухвинної ділянки, з ділянками осадження між ними; розрив міжхребцевого диску між 6-м та 7-м шийними хребцями, з крововиливом в передню повздовжню зв`язку; переломи 1-го і 2-го ребер справа по лопатковій лінії, 3-10 ребер зліва по середній пахвовій лінії, 2-7 ребер зліва по лопатковій лінії; перелом лівої лопатки; крововилив в парааортальній клітковині в грудному відділі; забої на задній поверхні нижньої частки лівої легені та на задній поверхні нижньої частки правої легені, розмірами; множинні крововиливи (ознаки струсу тіла) міжчасткових борознах та міжчасткових поверхнях усіх часток обох леген травма живота і тазу: різані рани, що розповсюджуються від грудей до лівої здухвинної ділянки, з осадненнями між ними; крововиливи: на лівому куполі діафрагми; в жировій капсулі лівої нирки; в брижі здухвинної кишки з розривом на його фоні; через капсулярний розрив селезінки та лівої нирки: багатоуламковий перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки; травма нижніх кінцівок: синці: на передній поверхні правого стегна від верхньої до середньої третини; в правій підколінній ямці; на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині; на лівій гомілці в середній третині, охоплюючи частково задню і зовнішню поверхні; на задній поверхні лівої ноги від середньої третини стегна до підколінної ямки; на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу; садна: на передній поверхні правого стегна в нижній третині на межі з коліном; на внутрішній поверхні правого коліна; на внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині; на зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині; на задній поверхні лівого стегна на межі верхньої і середньої третини; на передній поверхні лівого коліна; в лівій підколінній ямці на одній лінії у кількості двох; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; забійна (з нерівними осадненими краями гострими, що з`єднані тканинними перетинками в дні та нерівними горбистими стінками) рана на передній поверхні лівої гомілки на межі середньої і нижньої третини, на висоті 27 см від підошовної поверхні стоп; крововиливи: в підшкірно-жировій клітковині та м`язах правої гомілки від верхньої до межі середньої і нижньої третин, охоплюючи передню, бічні та частково задню поверхні, з кишеньоподібним відшаруванням підшкірно-жирової клітковини на його фоні в верхній третині по передній поверхні, на висоті 28 см від підошовної поверхні стоп; в підшкірно-жировій клітковині лівої ноги від коліна до середньої третини гомілки, охоплюючи внутрішню і частково задню поверхні, з кишеньоподібним відшаруванням підшкірно-жирової клітковини на його фоні по внутрішній поверхні гомілки в верхній третині, на висоті 28 см від підошовної поверхні стоп; перелом діафіза лівої великої гомілкової кістки на межі середньої і нижньої третин (на межі з кістковим мозолем) на висоті приблизно 18,5 см від підошовної поверхні стоп; перелом діафіза лівої великої гомілкової кістки в верхній третині (де в нижньому відламку діафізу виявлено металевий стрижень з шурупами) на висоті приблизно 37 см від підошовної поверхні стоп; перелом діафіза лівої малої гомілкової кістки в середній третині (на фоні кісткової мозолі), на висоті приблизно 20 см від підошовної поверхні стоп; перелом діафіза лівої малої гомілкової кістки в верхній третині, на висоті приблизно 35 см від підошовної поверхні стоп; перелом діафіза правої великої гомілкової кістки в верхній третині, на висоті приблизно 40 см від підошовної поверхні стоп; відрив голівки правої малої гомілкової кістки від виростка великої гомілкової кістки.
Від спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_11 1977 року народження помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, смерть потерпілого настала від множинних переломів кісток скелета, з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. підпункт «б», 2.9. підпункт «а», 10.1., 11.4., 12.4., 14.6. а), в), е); 18.4., 31.4.5. г) та 1.3. додатку № 2 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Кримінальне провадження розглянуто судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій,просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2017 року змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
За доводами захисника призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначенні йому покарання не в повній мірі врахував вимог кримінального та кримінального процесуального закону - ст. ст. 50, 65 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині рішення у кримінальному провадженні.
Апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 не оспорював фактичних обставин справи, повністю погодився з пред`явленим йому обвинуваченням, вважає що порушення ним Правил дорожнього руху України та настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку, а відтак, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Крім цього, адвокат ОСОБА_8 зазначає, що у вчиненому обвинувачений щиро кається, і підтвердженням щиросердного розкаяння у скоєному слугує той факт, що під час проведення досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю, активно сприяв стороні обвинувачення в розкритті вчиненого ним злочину, а також, беззаперечність щирості каяття ОСОБА_7 слугує також його вибачення перед членами родини загиблого - у матері, батька та рідної сестри.
Також апелянт вказує на те, що заслуговує на увагу факт добровільного відшкодування потерпілій ОСОБА_11 витрат, пов`язаних з похованням її брата - ОСОБА_11 , та витрат на проведення поминальних обідів. ОСОБА_7 публічно пообіцяв родині загиблого підтримувати їх, допомагати їм матеріально. Факт щиросердного каяття, добровільного відшкодування шкоди, а також примирення з обвинуваченим, підтверджують і самі потерпілі, які просили суд не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_7 має вищу педагогічну освіту, тривалий час працював викладачем історії, з 06.08.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_13 , по теперішній час ведуть спільне господарство, зареєстровані та сумісно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 має бездоганну репутацію, з16.07.2016 року ОСОБА_7 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лідер Групи» на посаді муляра, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, користується повагою колективу.
Також апелянт вказує на те, що обвинувачений ніколи не перебував та на даний час не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, за час фактичного проживання (перебування) на території України до кримінальної відповідальності не притягався, більше того, жодного разу не був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень в цілому, та за порушення ст. 124, 130, 178 КУпАП, зокрема, а тому, на думку сторони захисту, дані факти свідчать про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.
Крім цього, адвокат ОСОБА_8 зазначає, що системний аналіз обставин справи, особистих та моральних якостей, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , позитивної характеристики з місця проживання та останнього місця роботи, добровільного відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків, свідчать про щирість його каяття та намагання зменшити провину перед близькими загиблого.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів відсутності підстав для застосування до обвинуваченого положень ч. 1 ст. 75 КК України.

Апеляційних скарг від інших учасників кримінального провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджений доказами в справі, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому й не перевіряється колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.
З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Будь яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного покарання та неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому всіх даних, які характеризують обвинуваченого та пом`якшують йому покарання, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, призначаючи покарання ОСОБА_7 , при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд врахував дані про особу обвинуваченого (в межах представлених сторонами документів) та всі інші обставини, які відповідно до положень закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі статтей 66-67 КК України, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту з необережною формою вини, врахував обставини, встановлені вироком суду, за яких обвинувачений порушив вимоги ПДР України, сівши за кермо в нетверезому стані, при цьому знаючи, що транспортний засіб перебуває в технічно несправному стані, грубо порушив і інші вимоги ПДР України, зокрема, не обрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до пішохідного переходу та виїхавши на зустрічний напрямок, перетнувши при цьому подвійну осьову лінію, скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_11 на пішохідному переході, від чого останній помер на місці дорожньо транспортної пригоди. Окрім наведеного, судом враховані й дані щодо особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, одружений, працює, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра; його відношення до скоєного - визнання вини в обсязі пред`явленого обвинувачення; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, а також обставину, що обтяжує покарання у відповідності до вимог ст.67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З наведеного вбачається, що судом враховані й ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.
А відтак, з огляду на тяжкість злочину, який, хоч і є необережним, але становить підвищену суспільну небезпеку у зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху, що заподіяло смерть потерпілого; обставини, які пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, всі відомості щодо особи винного ? як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливі без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому основне покарання, за відсутності альтернативних покарань за цей злочин, у виді позбавлення волі, але в розмірі мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не знайшовши при цьому підстав для застосування до основного покарання положень ст. 75 КК України.
Це рішення є обґрунтованим, судом наведені достатні мотиви такого рішення, що не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4