25.01.2018
єдиний унікальний номер справи 531/1336/17
номер провадження 1-в/531/7/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника РВ з ПП ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ленінського районного суду міста Полтави від 20.07.2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17.05.2017 за ст.185 ч.3 КК України визначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на три роки. Відповідно до ст.76 КК України покладено відповідні обов`язки.

Засуджений у заяві просив суд застосувати положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування призначеного покарання, так як безпосередньо приймав участь в антитерористичний операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

Засуджений в судовому засіданні підтримав заяву, доповнивши, що статус учасника бойових дій йому не присвоєно.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що засуджений не має статусу учасника бойових дій, тому підстави застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» відстуні.

Представник Карлівського РВ з ПП підтримав поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника Карлівського РВ з ПП, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заяву необґрунтованою, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Згідно статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

З інформації, наданої Полтавським ОВК на запит суду, вбачається, що ОСОБА_5 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 26.01.2015 по 06.04.2015, не є учасником бойових дій.

При цьому, суд зазначає, що за результатами системного аналізу ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та підпункту 1 пункту 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014, наявність статусу учасника бойових дій, отриманого внаслідок участі в АТО, як випливає зі змісту вказаної норми Закону, є загальною вимогою обов`язкового характеру. Отже, відсутність такого статусу виключає можливість звільнення від відбування покарання за ст. 2 зазначеного Закону.
Таку думку висловив також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 10.11.2017.
Окрім того, відповідно до ст. 4 ч.1 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
З копії вироку вбачається, що ОСОБА_5 має дві незняті та непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування амністії щодо ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити за необґрунтованістю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення через Карлівський районний суд Полтавської області.

Суддя : ОСОБА_1