АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Мостгрупінвест», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою накладено арешт на майно, а саме на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Техно-Буд Строй» у сумі 18 325 029, 24 грн. ПДВ, ТОВ «Аеро Буд Компані» у сумі 20 000 059, 09 грн. ПДВ та ТОВ «Мостгрупінвест» у сумі 20 001 231, 49 грн. ПДВ, на яку вказані платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із забороною службовим особам та працівникам ТОВ «Техно-Буд Строй», ТОВ «Аеро Буд Компані» та ТОВ «Мостргупінвест», його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявником доведена наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Мостгрупінвест», адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати щодо майна ТОВ «Мостгрупінвест» та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора в цій частині відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки постановлена без повного, всебічного і об`єктивного дослідження наданих суду матеріалів. Так, представник посилається на відсутність підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Мостгрупінвест», оскільки посадовим особам вказаного товариства не повідомлено про підозру, а також воно не являється товариством відносно якого здійснюється кримінальне провадження. Також, на думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України. Вказані обставини, як зазначається в поданій апеляційній скарзі, не були враховані слідчим суддею, що є підставою для скасування постановленого ним рішення.

Також, апелянт вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копію постановленого судом рішення останнім було отримано 06 грудня 2017 року.

Особа, яка подала скаргу, будучи повідомлена належним чином про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскільки апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана представником ТОВ «Мостгрупінвест», то, виходячи з положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, ухвала слідчого судді переглядається в межах поданої апеляційної скарги щодо майна вказаного товариства.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала скаргу, а копію постановленого судом рішення нею було отримано 06 грудня 2017 року та 11 грудня 2017 року подано апеляційну скаргу, колегія суддів, відповідно до положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта про своєчасність оскарження судового рішення.

Що стосується посилань апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування ОВС у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001208 від 15 вересня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 вересня 2016 року до Чорноморського відділення поліції надійшла заява від директора ТОВ «Агросіндікат» про те, що 13 вересня 2016 року у період часу з 19 год. 58 хв. по 21 год. 48 хв. невідомі особи, користуючись підробленим електронним ключем, зареєстрували від імені вказаного товариства фіктивні податкові накладні на загальну суму ПДВ 60 млн. грн.., чим заподіяли даному товариству матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Згідно показів службових осіб «Агросіндікат», підприємство не реалізовувало продукцію, яка зазначена у податкових накладних від 13 вересня 2016 року на адресу ряду товариств, в тому числі і ТОВ «Мостгрупінвест» на загальну суму 60 000 055, 81 грн. Електронні ключі за допомогою яких здійснюється реєстрація податкових накладних через базу «Медок» знаходились у директора ТОВ «Агросіндікат» ОСОБА_7 та головного бухгалтера ОСОБА_8 , які нікому їх не передавали.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що податковий кредит в розмірі 60 000 055, 81 грн., який належить ТОВ «Агросіндікат», 13 вересня 2016 року було перераховано на підприємства з ознаками фіктивності, зокрема на користь ТОВ «Мостгрупінвест» складено 241 податкову накладну на загальну суму 20 000 025 грн.

Згідно відомостей, отриманих з інформаційно-аналітичної системи «»Центральна база даних юридичних осіб Державної фіскальної служби України» встановлено, що ТОВ «Мостгрупінвест» відкрито рахунки № 1388 та № НОМЕР_1 у Казначействі України.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування ОВС у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 19 серпня 2017 року суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) в тому числі і по ТОВ «Мостргупінвест» у сумі 20 001 231, 49 грн. ПДВ, які зберігаються на відкритих у Казначействі України рахунках, визнано речовими доказами.

Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного майна, в тому числі і належного ТОВ «Мостргупінвест», прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на майно ТОВ «Мостргупінвест».

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, що сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Мостргупінвест» у сумі 20 001 231, 49 грн. ПДВ, які зберігаються на відкритих у Казначействі України рахунках, є об`єктом кримінально протиправних дій, а відтак відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про недоведеність стороною обвинувачення наявності у арештованого майна ознак речових доказів, є безпідставними.
Що стосується доводів апелянта з приводу того, що посадовим особам ТОВ «Мостргупінвест» не повідомлено про підозру, що на їх думку виключає можливість накладення арешту на майно, то відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року, якою накладено арешт на майно, а саме на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Техно-Буд Строй» у сумі 18 325 029, 24 грн. ПДВ, ТОВ «Аеро Буд Компані» у сумі 20 000 059, 09 грн. ПДВ та ТОВ «Мостгрупінвест» у сумі 20 001 231, 49 грн. ПДВ, на яку вказані платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із забороною службовим особам та працівникам ТОВ «Техно-Буд Строй», ТОВ «Аеро Буд Компані» та ТОВ «Мостргупінвест», його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Мостгрупінвест», адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/147/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1