Справа №487/2435/17 23.01.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/84/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001154 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодруженого, працюючого машиністом в ТОВ «Юг Карто», раніше судимого, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Просить вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року змінити, по`якшити призначене покарання, застосувавши ст. 69 КК України та зарахувати в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2017 року по день винесення рішення апеляційним судом з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Просить вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року змінити в частині призначення покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 13 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-УІІІ від 18 травня 2017 року, з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
В строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 13 квітня 2017 року по 21 червня 2017 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 100 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_10 - 5958 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає, що у суд при призначенні покарання безпідставно не застосував положення ст. 69 КК України.

Зазначає, що через збіг тяжких сімейних обставин пішов на даний злочин про що щиро кається.

Також вказує, що його брат потребує постійного догляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 повинно бути застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону від 23 грудня 2015 року та зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На думку апелянта у резолютивній частині вироку незаконно визнано закінчення строку попереднього ув`язнення 21 червня 2017 року, оскільки вирок не набрав законної сили.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає зазначений вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На переконання прокурора судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при зарахуванні у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення.

Вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18 травня 2017 року), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Стверджує, що, оскільки вказані зміни до Закону набули чинності 21 червня 2017 року, то суд помилково в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того на думку апелянта, судом не застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України (в чинній редакції закону), а саме, в строк покарання, призначеного ОСОБА_6 , не зараховано попереднє ув`язнення, починаючи з 21 червня 2017 року по момент набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 23 березня 2017 року приблизно о 21.30 год., ОСОБА_6 , знаходився біля будинку №3-А на вул. Озерній в м. Миколаєві, реалізуючи злочинний корисливий умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг до ОСОБА_10 та шляхом ривку відкрито заволодів її жіночою сумкою вартістю 300 грн., в якій знаходились: гаманець вартістю 200 грн., грошові кошти в сумі 3000 грн., флеш карта марки вартістю 159 грн. мобільний телефон марки «Леново», вартістю 2299 грн. Після чого Могила з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд., причинивши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 5958 грн.
Крім того, 13 квітня 2017 року приблизно о 17 год. 45 хв. ОСОБА_6 знаходився біля будинку №6-А по вул. Лазурній в м. Миколаєві, реалізуючи злочинний корисливий умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, підбіг до ОСОБА_9 та шляхом ривку відкрито заволодів її жіночою сумкою, вартістю 1000 грн., в якій знаходились: шкіряний гаманець вартістю 1500 грн., грошові кошти в сумі 100 грн., жіноча косметичка вартістю 800 грн., банківська картка «УкрСиббанк», дисконтні картки та зв`язка ключів. Після чого Могила з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд., причинивши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 3400 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення обвинуваченого, захисника та думку прокурора на підтримку власних апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікації дій обвинуваченого є вірним, апелянтами не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом відповідно до вимог ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину (кримінального правопорушення), який відповідно до встановленої ст. 12 КК України класифікації злочинів є тяжким злочином, сукупність усіх обставин, що характеризують вказані злочини, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 17 квітня 2013 року з діагнозом РПП внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, обставини, які пом`якшують покарання, а саме, визнання ним частково вини та розкаяння у вчиненому, не встановлення обставин, які обтяжують покарання.
Покарання за ч. 2 ст. 186 КК України призначено у мінімальних межах установлених санкцію.
Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставини, які судом визнані як такі, що пом`якшують покарання враховані в повному обсязі, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено найменше покарання визначеному санкцією частини статті за якою кваліфіковано його дії.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, про що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знаходить, так як обставини, що пом`якшують покарання, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у тому числі з урахуванням особи винного.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо вчинення злочину через збіг тяжких сімейних обставин є такими, що не заслуговують на увакгу, оскільки є голослівними.

Щодо потреби брата обвинуваченого у постійному догляді, про що вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, то такі обставини не підтверджені відповідними доказами, окрім того, істотно не знижують суспільну небезпечність вчиненого.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховується судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
У приписах ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VІІІ зазначено про те, що передбачені в ній правила зарахування строку попереднього ув`язнення мають застосовуватися у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.

За наведеного, є такими, що не ґрунтуються на законі твердження обвинуваченого та захисника щодо зарахування, після набрання чинності Закону України від 18 травня 2017 року № 2046 VIII, строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до дня набрання вироком законної сили.

Також є такими, що не ґрунтуються на законі вимоги апеляційної скарги прокурора щодо змінити вироку суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по 20 червня 2017 року, так як така зміна вироку погіршуватиме становище обвинуваченого, що є неприпустимим відповідно до положень ч. 1 ст. 408 КПК України.

З огляду на наведене апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та прокурора не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 405, 407, 408, 418, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 без задовольняння.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: