АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №618/399/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1957/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 15.06.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Азірі Кохтла Ярвеського району Республіки Естонія, українець, громадянин України, із неповною середньою освітою, одружений, має двох неповнолітніх дітей 2002р.н. та 2009р.н., не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий
-29.12.2016р. Дворічанським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт;
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з з іспитовим строком 3(три) роки.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 20.05.2017р. близько 18год. 15хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що в одному з відділень барсетки, яка належить потерпілому ОСОБА_8 та знаходиться на тілі під одягом останнього, знаходяться грошові кошти у сумі 900грн., перебуваючи на вул. Зелена поблизу вул. Перемоги в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, штовхнув долонею правової руки в область правого ока ОСОБА_8 , від якого останній втратив рівновагу, не втримався на ногах та впав спиною на землю з висоти власного зросту, внаслідок чого верхній одяг ОСОБА_8 закотився до плечей. ОСОБА_7 , побачивши вказану барсетку, яка знаходилась на тілі ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, подолавши фізичний опір ОСОБА_8 , який намагався руками затулити натільну барсетку, відкрито з середнього карману цієї барсетки викрав грошові кошти в сумі 900грн., які належали ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, через безпідставне звільнення його від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що потягло невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити вирок яким призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який просив апеляцію не задовольняти, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.58-60) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Оскільки ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України

Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням..

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який незадовільно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,о старша донька у цьому році закінчила 9 класів Тавільжанської ЗОШ 1-3 ступенів.

Поряд з цим, при вирішенні питання про вид та міру покарання винному суд першої інстанції також врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та визнав ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції помилково, за переконанням колегії суддів визнав рецидив злочинів в якості обставини, що обтяжує покарання, оскільки множинність злочинів врахована у кваліфікуючому признаку повторності.

За наведених обставин, суд першої інстанції справедливо прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті.

Крім того, з урахуванням положень ч.2 ст.65 КК України, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, дані про особу винного, приймаючи до уваги намір і бажання останнього проходити службу в збройних силах України, необхідність утримувати сім`ю та оплачувати навчання старшої доньки у середньому спеціальному навчальному закладі, а також те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд першої інстанції прийшов до переконання про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання і застосувати до нього положення ст.75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Таке обґрунтування, колегія суддів находить таким, що відповідає вимогам процесуального закону, оскільки як вбачається з роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Поряд з цим, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_7 , до цього декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення різних злочинів, але всі судимості за виключенням за ч.1 ст.185 КК України є погашеними згідно ст.89 КК України. При цьому він вже повністю відбув призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

Наведене, у сукупності з раніше викладеними обставинами свідчать про бажання обвинуваченого виправитись і приносити користь своїй сім`ї та суспільству.

Разом з цим, виходячи з позиції потерпілого, який не наполягав на реальному призначенні покарання, враховуючи усі вказані обставини, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів переконується у тому, що районний суд прийшов до правильного висновку, застосувавши до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 судом покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а звільнення його від відбування покарання відіграє свою додаткову виховну роль.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 15.06.2017р. відносно ОСОБА_7 змінити виключивши з мотивувальній частини вироку посилання на рецидив злочину.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді