справа № 208/5030/17
№ провадження 1-кп/208/535/17
ВИРОК
Іменем України
22 вересня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, громадянина України, студент Кам`янського професійного ліцею, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ч.1 ст. 186 КК України,
згідно угоди від 30.08.2017 року про примирення,
в с т а н о в и в:
30.08.2017 року, між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, додержуючись наступних умов.
Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:
16.07.2017 року, приблизно о 19.30 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у під`їзді № 6 буд. № 21 по вул. Миру в м. Кам`янському, спускаючись на сходовий майданчик 3-го поверху, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_4 , яка стояла біля дверей кв. АДРЕСА_3 , та у руці тримала належний їй мобільний телефон «Самсунг» у силіконовому чохлі, та в якому знаходились дві сім-картки.
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_4 зазначеного вище мобільного телефону із сім-картками та чохлом, ОСОБА_8 спустився зі сходів на сходовий майданчик де знаходилась потерпіла, правою рукою вихопив з її правої руки зазначений мобільний телефон, у чохлі з сім-картками, після чого, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, побіг сходами вниз, вибіг з під`їзду та з поля зору потерпілої зник, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, чим завдав ОСОБА_4 майнову шкоду у сумі 1 999 гривень 50 копійок.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані досудовим слідством за ст. 186 ч.1 КК України.
Обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
З змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому роз`яснені наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:
- обмеження права на оскарження вироку, підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені в ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст.424 КПК України.
- відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4, ч.5 ст. 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор та сторона обвинувачення зобов`язані довести кожну обставину інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заяву клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів, ОСОБА_8 роз`яснені і є йому зрозумілими.
В судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що він дійсно визнає себе винним в тому, що у зазначений в обвинуваченні час та при визначених в обвинувальному акті обставинах, спускаючись сходами, побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_9 , в руках якої знаходився мобільний телефон «Самсунг» Він сам не розуміє як він забрав телефон та втік від потерпілої. Телефон сховав вдома. У подальшому повернув потерпілій.
Він щиро кається у скоєному. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році»
Між ним та потерпілою укладено угоду про примирення, та ними узгоджено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Ця угода, суть якої йому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитися зі змістом угоди при примирення.
Потерпіла в судовому засіданні підтвердила пояснення обвинуваченого про відкрите викрадення її телефону. Зазначила, що телефон їй повернуто. Ніяких претензій до обвинуваченого вона не має, не заперечує проти застосування до ОСОБА_8 акту амністії.
З пояснень обвинуваченого даних суду також вбачається, що визнання ним вини у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабежі), є добровільним і воно зроблено з розумінням того, що обвинувачений відмовляється від важливих прав, передбачених вищенаведеними нормами права зазначених ст. ст. 394, 424, 474 КПК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнаним ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочина, вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування завданої злочином шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Перевіривши відповідність угоди про примирення, укладеної між потерпілою та обвинуваченим, суд дійшов до наступного висновку:
ОСОБА_8 дійсно вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, та він у цьому винний.
Угода про примирення, яка укладена 30.08.2017 року між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, та відповідає інтересам суспільства та держави, порушень прав, свобод, інтересів інших осіб не встановлено.
Суд також підтверджує, що узгоджена сторонами угоди, міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилами призначення кримінальних покарань, встановленим КПК України.
Судові витрати по проведенню товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
При розгляді питання про застосування до ОСОБА_8 акту амністії, судом встановлено наступне.
Згідно п. а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, та від інших покарань не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким, або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КПК України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Ст. 12 КК України визначено, що злочин передбачений ст. 186 ч.1 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є неповнолітнім на час вчинення злочину.
Під коло осіб, до яких амністія не застосовується, визначених Законами України «Про застосування амністії в Україні», «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_8 не підпадає.
Прокурор, законний представник, захисник, кожен окремо, не заперечували проти застосування відносно ОСОБА_8 акта амністії.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 474, 475 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення, укладену на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України 30.08.2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердити.
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 198 гривень судових витрат, по проведенню товарознавчої експертизи.
Речові докази по справі - сім-карта мобільного зв`язку "Київстар", сім-карту мобільного зв`язку "Life", мобільний телефон "Samsung-SM-J500HZDDSEK", коричневий чохол із силікону, який знаходиться у потерпілої ОСОБА_4 - залишити у останньої.
До набрання вироком законної чинності, мірою запобіжного заходу відносно засудженого, залишити особисте зобов`язання.
На підставі п. а) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачений статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити прокурору, потерпілому і засудженому після його оголошення негайно.

Суддя ОСОБА_1