Провадження № 1-кп/484/217/18
Справа № 484/1310/18

про повернення обвинувального акту
02.04.2018 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників судового засідання:
обвинуваченого - ОСОБА_5
У провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України
На підготовчому засіданні прокурор вважав за можливе призначити справу до судового розгляду. Обвинувачений та захисник проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Заслухавши думку прокурора, інших учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст.. 291 цього Кодексу.
Частина 2 статті 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи вимоги ч.1 ст. 91 КПК України, формулювання обвинуваченні обов`язково повинен містити чітко і конкретно викладені обставини події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, форми вини, мотив і мету вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою, висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до обвинувального акту, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими за вказаним епізодом, полягають в тому, що обвинувачений 12.02.2018р. з метою вчинення повторного кримінального правопорушення, взявши ножа, приблизно о 19:15год. зайшов до відкритого торгівельного павільйону «Продукти Єрмолино» з метою заволодіння грошовими коштами.
Однак, магазин є громадським місцем, яке доступне та відкрите для населення вільно. Обставини, які б свідчили про те, що обвинувачений саме проник до приміщення магазину прокурором не вказані.
Викладаючи обставини кримінального правопорушення за зазначеним епізодом, прокурор вказав, що ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_8 застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, однак його дії кваліфіковані як погроза застосувати насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Отже не зрозуміло, обвинувачений погрожував застосувати насильство, яке є небезпечним чи для життя, чи для здоров`я потерпілої.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним і насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
Відповідно до обвинувального акту, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими за вказаним епізодом, полягають в тому, що обвинувачений під час нападу завдав потерпілій ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження. Однак відсутнє посилання на те, що такі тілесні ушкодження є небезпечні для життя чи здоров`я потерпілої.
Викладаючи обставини кримінального правопорушення за зазначеним епізодом, прокурор вказав, що ОСОБА_5 застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, однак його дії кваліфіковані як застосування насильства, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Отже не зрозуміло, обвинувачений застосував насильство, яке є небезпечним чи для життя, чи для здоров`я потерпілої.
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що істотно впливає на право обвинуваченого на захист та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 369-372 КПК України, суд
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3