Справа № 1-32/11 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/2/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21 20.11.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2014 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проліски Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, перебуваючого в цивільному шлюбі, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого в силу п. 11 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень КК України в редакції 2001 року та ст. 55 КК України в редакції 1960 року, засуджено за ч. 3 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. За ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_8 виправдано,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України, виправданого за ч.2 ст.187 КК України.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком також вирішене питання про речові докази та судові витрати по справі.
Колегія суддів, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, Згідно вироку суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за вчинення злочину за наступних обставин.

29.09.07 року біля 4 години ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та двома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, з метою збагачення за рахунок вимагання чужого майна, перебуваючи в АДРЕСА_3 на автозаправній станції під приводом з`ясування відносин з ОСОБА_10 , не маючи ніяких цивільно-правових відносин з потерпілим ОСОБА_11 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, застосував до останнього фізичне насильство, яке виразилось у заподіянні потерпілому ОСОБА_11 біля 5-6 ударів кулаками в обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження небезпечні для здоров`я, у вигляді перелому лівого виличноорбітального комплексу, гемосинуса, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. При цьому, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_11 сприймає його дії направленні на заподіяння тілесних ушкоджень як засіб неправомірного отримання від нього грошових коштів пред`явив потерпілому вимогу передати йому особисте майно - гроші в сумі 500 доларів США.

Отримавши згоду від потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 повідомив потерпілого ОСОБА_12 , що вищевказана сума є замалою, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та двома невстановленими слідством особами, продовжуючи свої злочинні дії, завдали ОСОБА_11 декілька ударів руками та ногами по тулубу, чим спричинили останньому фізичного болю та моральних страждань, і в подальшому помістили ОСОБА_12 до багажного відділення автомобіля « БМВ», на якому приїхали до місця події, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільному пересуванню потерпілого ОСОБА_11 . На автомобілі « БМВ» під керуванням ОСОБА_8 . ОСОБА_9 та дві невстановлені слідством особи, залишили місце події та поїхали до м. Фастова Київської області., де 29.09.07 р. біля 04 години 30 хвилин зупинили автомобіль на автодорозі « Митниця Фастів, поруч з зупинкою с. Оленівка Фастівсьокго району, де звільнивши з багажного відділення автомобіля потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 наніс декілька ударів руками та ногами по тілу потерпілого, чим спричинив фізичного болю та моральних страждань.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою та двома невстановленими слідством особами, на автомобілі « БМВ», в багажному відділенні якого знаходився потерпілий ОСОБА_11 29.09.07 р. біля 5 години повторно, з корисливих спонукань, а саме з метою вимагання грошей у потерпілого ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_8 не мав ніяких цивільно-правових відносин, приїхали до будинку АДРЕСА_4 . З метою подальшого вимагання коштів ОСОБА_8 надав вказівку співучаснику (невстановленій слідством особі) викликати ОСОБА_13 з будинку. Коли потерпілий ОСОБА_14 вийшов на вулицю, то ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та двома невстановленими слідством особами, з метою попередження можливого опору потерпілого надав вказівку застосувати до Собіянського насильство, зокрема поміщення до салону автомобіля та перевезення в безлюдне місце з метою вимагання чужого майна.

Приїхавши на цвинтар в с. Руликів Васильківського району Київської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою та невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужим майном, витягли з салону автомобіля Собіянського, застосовуючи до останнього фізичне та психічне насильство, яке виразилось у погрозах поховати останнього на цвинтарі та погрозах фізичної розправи над ним та його родичами, які потерпілий ОСОБА_13 в нічний час доби, та на цвинтарі сприймав як реальні. В подальшому ОСОБА_8 висловив вимогу до ОСОБА_13 - передати гроші в сумі 10 тис доларів США та автомобіль Мерседес У 200 вартістю 13 тис. доларів США.

Під час вчинення вимагання відносно ОСОБА_13 , останньому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, деформації носа, струсу головного мозку, забою грудної клітини, саден грудної клітини, контузії обох очей, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Цим же вироком ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України виправдано. Обґрунтовуючи таке рішення суд зазначив, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину за ст. 187 ч. 2 КК України, оскільки не доведено напад на потерпілого ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном, не доведено умисел ОСОБА_8 .. Також не підтверджено, хто саме забрав майно потерпілого, оскільки з пояснень самого потерпілого відомо, що ніхто вказані речі у нього не вилучав, а вони зникли під час бійки або знаходження його в багажнику автомобіля. ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що ні він, ні ОСОБА_8 , ні інші особи в потерпілого ОСОБА_12 ніяких речей не забирали, єдине, що він бачив, що на зупинці викинули телефон. Звертаючись з заявою до міліції 10.10.2007 року, сам ОСОБА_11 просив притягнути до відповідальності невідомих осіб, які вимагали у нього кошти і взагалі не вказує про розбійний напад на нього і заволодіння його майном. Застосування сили та побиття ОСОБА_11 відбувалось тільки в зв`язку з незаконним вимаганням у нього коштів на ремонт пошкодженого автомобіля.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати в частині виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України та в частині призначення йому покарання за ч. 3 ст. 189 КК України, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та засудити до 7 років позбавлення волі, призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 189 КК України 7 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити 9 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, суд належним чином не вмотивував і не навів підстав, з яких він відкидає доводи державного обвинувача, не виклав формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним та включив у вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого. У вироку не досліджено причин вчинення насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_11 , невірно викладені його показання. У ОСОБА_9 на протязі досудового слідства існувала чітка та послідовна позиція щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, які співпадали із заявами потерпілих та показаннями свідків, але суд не надав їм оцінки і не спростував їх. Наявність нотаріально завіреної заяви потерпілого про відмову від попередніх показань, договору за яким останнього змушують давати показання, заява судді про тиск та погрози щодо неї та членів сім`ї, а в подальшому нечітка позиція та часткова зміна показань потерпілим, свідчить про наявність тиску та погроз щодо потерпілого, адже він міг звернутись до суду чи прокурора і заявити про відмову від показань, але останній звернувся до нотаріуса та підписав договір сумнівного характеру. Суд залишив поза увагою окрему думка судді апеляційного суду та не виконав вказівки ухвали Апеляційного суду Київської області від 10.05.2010 року, невірно витлумачив показання ОСОБА_8 , які є непослідовними та такими, що не відповідають матеріалам справи. При винесенні вироку суд викривив положення ст. 323 КПК України, необґрунтовано прийшов до висновку що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 не підтверджується. Суд у вироку не вмотивував призначення однакового покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , хоча ОСОБА_9 не брав активної участі у вчиненні злочину, розкаявся, визнав вину, сприяв слідству, позитивно характеризується, працює, лікується від наркозалежності, в той час як ОСОБА_8 виявляв активні дії та керував особами, які брали участь у скоєнні даного злочину, виявляв жорстокість, агресивність, безжальність та цинічність, тому апелянт вважає, що звільнення його від відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року вирок в частині засудженого ОСОБА_9 за ч.3 ст.189 КК України - залишено без змін.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про закриття провадження у даній кримінальній справі та скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 25 вересня 2017 року виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 6 КПК України (1960року),кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю щодо померлого, за винятком випадків, коли провадження в справі є необхідним для реабілітації померлого або відновлення справи щодо інших осіб за нововиявленими обставинами;
Відповідно до ст.376 КПК України (в ред..1960 року) Апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені статтями 6, 7, 71, 72, 8, 9, 10,111 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що будь яких заяв від родичів обвинуваченого ОСОБА_8 про продовження розгляду провадження з метою реабілітації померлого до апеляційного суду не надходило, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2014 року щодо ОСОБА_8 необхідно скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 .
Керуючись ст. 6 КПК України (1960 року) колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2014 року, щодо ОСОБА_8 - скасувати, провадження у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку зі смертю підсудного.

СУДДІ:
(підписи)