Провадження № 1-кп/461/17/17
УХВАЛА

11.12.2017 року

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим, -

ВСТАНОВИВ:

в судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав суду клопотання, в якому просить визнати недопустимим доказом висновок експерта судово-медичної експертизи № 1618 від 21.09.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що із вказаного висновку не вбачається механізму виникнення ушкоджень, дослідна частина не містить докладного опису процесу дослідження, методів та методик. Вважає висновок експерта неясним та неповним, а експертизу - поведеною з порушенням норм КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання про визнання доказу недопустимим.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що судово-медична експертиза проведена з дотриманням норм КПК України, а її висновок є належним та допустимим доказом.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання захисника про визнання очевидно недопустимим доказу, суд приходить до наступного висновку.

Підстави для визнання доказів недопустимими зазначені в ст. 87 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 89 КПК України суд визнає доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість його дослідження або припинення його дослідження в судовому засіданні, тільки в разі встановлення очевидної недопустимості доказу.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказу суду не наведено .

Доказ, який захисник просить визнати очевидно недопустимим, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 шляхом дослідження всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Суд враховує те, що на даній стадії судового розгляду не може бути встановлено порушення порядку проведення судово-медичної експертизи, проте висновки про допустимість чи не допустимість таких доказів на даний час є передчасними. За таких обставин, відсутні будь-які підстави для визнання під час судового розгляду, зазначеного у клопотанні доказу, очевидно недопустимим. У зв`язку з викладеним клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 84-94, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо, можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .