Справа №646/6623/17
Провадження№1-кп/646/673/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.09.2017 року за № 0001911 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, , раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1,2 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , маючи прямий умислел на носіння, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у невстановлений період часу та за невстановленних обставинах незаконно придбав вибухові присторої, після чого 02 червня 2017 року о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи на автостанції №1, яка розташована за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 22 чим порушив вимоги наказу постанови КМУ №576 від 12.10.1992 «Про затвердження «Положення про дозвільну систему», наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них., а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» здійснив транспортування безпосередньо при собі в сумці ручні осколокові гранати дистанційної дії РГД-5 та Ф-1, які являли собою поєднані в єдину конструкцію корпуси гранат РГД-5 та Ф-1 з уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ-2, які згідно висновку вибуховотехнічної експертизи №71/2017 від 30.06.2017 року є придатними до вибуху.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи прямий умислел на носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу 02 червня 2017 року о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи на автостанції №1, яка розташована за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 22, чим порушив вимоги наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» здійснив транспортування безпосередньо при собі в сумці радянський штик-ніж моделі 6х5, зразка 1989 року, німецький бойовий ніж піхоти Infanteriemesser 42», зразка 1942 року, виготовлений промисловим способом; ніж виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів, які належить до категорії холодної зброї згідно висновку експертизи холодної зброї № НОМЕР_1 від 15.08.2017.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочинів в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.263 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 263 КК України, тобто носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та за ч.2 ст.263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше не судимим, за останнім місцем служби характеризується добре.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, які згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, наведених вище даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позицію сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статей, що передбачає відповідальність за скоєні злочини, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Також в судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 було заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є раніше не судимий, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітет та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території Луганської області та є учасником бойових дій на підтвердження чого було надано копію посвідчення серії НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 та довідку №30/454 від 01.06.2017 року.

Судові витрати підлягають стягненню з засудженого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 та 2 статті 263 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.263 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_5 (ід.н. НОМЕР_4 ) на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 12768, 80 гривень.

Речові докази:

патрони у кількості 24 штук, рушницю, радянський штик-ніж моделі 6х5, зразка 1989 року, ніж виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів, німецький бойовий ніж «Infanteriemesser 42» зразка 1942 року, ніж виготовлений саморобним способом за типом мисливський ножів, ніж виготовлений кустарним способом за типом туристичних ножів, ніж виготовлений кустарним способом за типом туристичних ножів, ножі у кількості 3 штук, які є китайськими метальними ножами №артKS58270-1 виробництва «Grandway» (Китай», які до категорії холодної зброї не відносяться та мають спортивно-розважальне призначення для відпрацювання навиків метання ножів, які передано на зберігання до камери схову Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 діб після проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1