АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1827/2017 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1 ,
Категорія КК:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
· 18.04.1977 вироком Московського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 81, ч.2 ст. 140, ст. 42 УРСР до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
· 14.03.1978 вироком Московського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 81 КК УРСР до 2 років позбавлення волі;
· 23.05.1980 вироком Московського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 215-3 КК УРСР до 1 року позбавлення волі;
· 01.10.1981 вироком Московського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140; ст. 17, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК УРСР до 5 років позбавлення волі;
· 08.02.1984 вироком Баришівського районного суду Київської області за ст. 94, ст. 43, ст. 26 КК УРСР до 12 років позбавлення волі;
· 09.08.1996 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 229-6 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
· 26.12.2000 вироком Московського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 196-1 КК України 1960 року до 2 років 8 місяців позбавлення волі;
· 06.12.2001 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 229-6 КК України 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
· 04.08.2006 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
· 09.11.2009 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
· 13.09.2011 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15,ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
· 19.09.2013 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
· 02.02.2015 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту;
· 19.05.2015 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
· 10.11.2015 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
· 06.01.2016 вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі,
· 13.10.2016 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185; ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року ОСОБА_9 засуджено ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Вироком ОСОБА_9 визнано винним у тому, що 24.03.2016, приблизно об 11 годині, він, перебуваючи у відділі побутової хімії магазину "Екомаркет", що за адресою: м. Київ, вул. Лебедева Кумача, 7, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «ЕКО» на загальну суму 583 гривні 50 копійок, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину з викраденим майном та в подальшому майно у ОСОБА_9 було вилучено співробітниками поліції.

Крім того, 12.04.2016, приблизно о 23 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у відділі побутової хімії магазину ТЦ "Новус", що знаходиться за адресою: м. Київ пр-т. Лобановського, 4-д, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТЦ «Новус» на загальну суму 1374 гривні 86 копійок, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину з викраденим майном та в подальшому майно у ОСОБА_9 було вилучено співробітниками поліції.
Крім того, 24.05.2016, приблизно о 18 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи у супермаркеті «Білла», що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Вадима Гетьмана, 48-а, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ПП «БІЛЛА Україна» на загальну суму 310 гривень 96 копійок, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину з викраденим майном та в подальшому майно у ОСОБА_9 було вилучено співробітниками поліції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016, визначивши остаточно до відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Так, ОСОБА_9 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, який він скоїв до постановлення вироку Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016 щодо нього. Тому, остаточне покарання суд першої інстанції повинен був визначити відповідно до вимог ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України.
Крім того, призначаючи покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України поза увагою суду залишилося наявність у ОСОБА_9 15 судимостей, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення. На думку прокурора, судом також безпідставно враховано в якості обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, оскільки визнання вини ОСОБА_9 свідчить лише про намагання ним уникнути справедливого покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

На думку колегії суддів при призначенні ОСОБА_9 покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив покарання, вид та розмір якого не відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.

Так, як вбачається з обставин скоєного, ОСОБА_9 протягом 3 місяців намагався вчинити три крадіжки чужого майна. При цьому не доводив свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки кожен раз був викритий охороною магазинів, звідки намагався викрасти майно. Незважаючи на викриття, ОСОБА_9 через короткий проміжок часу знов вирішував скоїти злочин.

Крім того, як вірно зазначив прокурор у апеляційній скарзі, ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за викрадення чужого майна, а також за вчинення замахів на таке викрадення.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, однак його строк практично у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 185 КК України та ст. 63 КК України, не відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.

При цьому, доводи прокурора про безпідставне врахування судом першої інстанції в якості обставини, що пом`якшує покарання, обвинуваченого, щире каяття, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслуговують на увагу посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ним ч.4 ст. 70 КК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, до постановлення вироку Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016, яким його було засуджено за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 185; ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413, ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Приймаючи до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

При цьому остаточне покарання ОСОБА_9 повинно бути призначене на підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва з призначеним покаранням, із подальшим зарахуванням повністю відбутого покарання за вказаним вироком.

Керуючись ст. 404, ст. 407, ст. 420, КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляцію заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в частині призначення покарання ОСОБА_9 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 визначити за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016, з призначеним покаранням, у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Зарахувати в строк призначеного покарання, покарання, відбуте повністю за вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016 у виді 1 /одного/ року позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття 2 /два/ роки позбавлення волі.

В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року залишити без зміни.

Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії вироку.

Судді:

__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4