Провадження № 11-кп/782/44/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження № 003294 від 04.11.2017 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.12.2017 року яким,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину - дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючого на обліку у лікаря нарколога, без місця реєстрації, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.11.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн.;

визнано винним:

- за ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання із застосуванням статей 75, 76 КК України, встановивши йому випробування строком на 2 (два) роки, якщо він на протязі встановленого судом випробування не скоїть нового злочину та виконає обов`язки, які на нього покладає суд:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу в розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 80 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
У вироку суду першої інстанції вказано, що 04 листопада 2017 року у другій половині дня, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись біля першого під`їзду буд. № 1 по вул. Гагаріна м. Сєвєродонецька Луганської області, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, повторно, знайшов в кущах медичний шприц об`ємом 5 мл, в якому знаходилась речовина коричневого кольору об`ємом приблизно 1,5 мл, та, розуміючи що це наркотична речовина «опій», поклавши його до карману кофти, одягнутої на ньому, зберігав для особистого вживання без мети збуту до моменту вилучення працівниками поліції.

Згідно висновку експерта № 19/113/8-2/1231е від 08.11.2017 року рідина у шприці містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, ацетильований опій, загальна маса якого у перерахунку на суху речовину склала 0,054 грама.

Не погодившись з вироком суду, перший заступник прокурора Луганської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та фактичних обставин його вчинення, кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просить вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.12.2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., призначене ОСОБА_7 за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2017 року виконувати самостійно. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання за новим вироком, залишив поза увагою покарання, яке призначене за попереднім вироком, а саме покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області 13.11.2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вступної частини вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 був раніше судимий 13.11.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 1190 грн.

При призначені покарання за ч.2 ст.309 КК України суд залишив цей факт поза увагою, на що обґрунтовано послався прокурор у своєї апеляційній скарзі.

З змісту апеляційній скарзі прокурора вбачається, що він вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за новим вироком, суд не послався на положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Колегія суддів погоджується з посиланням прокурора на ч.4.ст.70 КК України, тому що обставини кримінального провадження щодо ОСОБА_7 свідчать про те, що він вчинив інший злочин 04.11.2017 року, тобто до постановлення щодо нього обвинувального вироку від 13.11.2017 року, основний вид покарання за який був призначений у виді штрафу.

Судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відбувся за правилами ч.3 ст.349 КПК України, тобто був допитаний обвинувачений та досліджені відомості, що характеризують його особу.

Судом досліджувалася копія вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2017 року щодо ОСОБА_7 ( а.с.20-22).

Однак у резолютивній частині вироку суд при призначенні остаточного покарання обвинуваченому на нього не послався.

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди зобов`язані додержуватися вимог КПК про мотивування у вироку висновків щодо виду і розміру призначеного засудженому покарання, яке має бути визначено у вироку таким чином ,щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

У розумінні ч.4 ст.70 КК України суд при призначенні покарання повинен був у резолютивній частині вироку послатися на ч.3 ст.72 КК України , якщо є дані про те,що обвинувачений був раніше судимий, але злочин, за який він притягується до кримінальної відповідальності, він вчинив до постановлення попереднього вироку щодо нього.

Перевіряючи даний довід прокурора, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано даних приписів, а тому доводи прокурора є обґрунтованими.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміненню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 419, 376 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.12.2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.309 КК України з призначеним йому покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробування строком на 2 (два) роки, якщо він на протязі встановленого судом випробування не скоїть нового злочину та виконає обов`язки, які на нього покладає суд:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст.70, ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн, призначене ОСОБА_7 за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.11.2017 року - виконувати самостійно.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3