Справа № 359/7029/17
Провадження №1-в/359/330/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника БВК ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році",

в с т а н о в и в:
12.09.2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор та представник БВК в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували, оскільки останній не підпадає під дію ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Дослідивши матеріали клопотання, ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із особової вироком Дарницького районного суду м.Києва від 25.12.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 27.01.2014 року остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 27.01.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.

Вирок Дарницького районного суду м.Києва від 25.12.2014 року набрав законної сили 24.01.2015 року.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Бориспільській ВК № 119.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Таким чином, умови застосування та перелік осіб на яких поширюється дія ЗУ "Про амністію у 2016 році", визначені положеннями цього Закону.

Відповідно до ст. 11 даного Закону рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Судом встановлено, що на ОСОБА_4 не розповсюджується дія ст. ст. 1, 3, 5, 7 ЗУ "Про амністію у 2016 році", оскільки він був засуджений та відбуває покарання у виді позбавлення волі зокрема за умисний тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України).

Так, статтею 4 ЗУ "Про амністію у 2016 році" закріплено - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

В той же час, з даної норми слідує, що обов`язковою передумовою для її застосування до конкретної особи є те, щоб ця особа відповідала не одній із, а всім умовам, зазначеним в цій статті, а саме: 1) відноситься до категорії осіб, зазначених у ст.1 цього Закону; 2) бути засудженим за умисний злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років; 3) на день набрання чинності цим Законом відбути не менше половини призначеного строку основного покарання.

Таким чином, саме сукупність вищезазначених умов може бути підставою для застосування ст. 4 ЗУ "Про амністію у 2016 році" до особи, яка їм відповідає.

Згідно довідки начальника державної установи «БВК № 119» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» на 07.09.2017 року засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбув 1/2 строку призначеного покарання 22.11.2016 року.

У своєму клопотанні засуджений зазначає, що він має батька інваліда І групи та матір пенсіонера.

Пунктом п.є) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено засуджених осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

У матеріалах особової справи, а саме у анкеті заарештованого, зазначено, що засуджений має батька ОСОБА_7 , який являється інвалідом І групи. Вказаані відомості підтверджуються копією довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0074491.

Разом з тим, судом встановлено, що батьки засудженого ОСОБА_4 окрім нього мають ще одного сина ОСОБА_8 . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах особової справи заявами ОСОБА_8 , який безпосередньо приносив передачі для свого засудженого брата. Відомості в матеріалах справи щодо непрацездатності ОСОБА_8 відсутні.

З цього приводу суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не відноситься до переліку осіб, визначених у ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" та безпосередньо у п.є) вказаної статті.

Таким чином, вказана обставина виключає можливість застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст.4 ЗУ "Про амністію у 2016 році", оскільки відсутні обов`язкові умови, визначені цією статтею.

Крім того, на засудженого ОСОБА_4 не розповсюджується дія ст. 2 зазначеного Закону, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підтвердження того факту, що ОСОБА_4 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій.

Ці обставини в сукупності вказують на те, що засуджений ОСОБА_4 не підпадає під дію Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки не має усіх належних умов, визначених даним Законом, для його застосування.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про застосування відносно нього амністії є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії в Україні", ст. ст. 12, 85, 86 КК України, суд, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році" відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1