Справа № 136/763/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 02.03.2016 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Журава, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 07.10.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 15.05.2015 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 13.05.2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

з боку захисту

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
15.02.2016 року біля 21:00 години, ОСОБА_4 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прийшли до дачного будинку ОСОБА_6 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де через вікно проникли всередину даного будинок та викрали звідти наступне майно:
- 2 енергозберігаючі лампочки «Максус», вартістю 72 грн. за 1 лампочку на суму 144 грн.;
- паяльну лампу марки «Мотор Січ», вартістю 213 грн.;
- 1 пачку спагеті марки «Чумак», вартістю 21 грн.;
Крім цього викрали старий алюмінієвий посуд, загальною вагою 8,5 кг, на суму 136 гривень, після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 514 гривень.
Такі умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна за кваліфікуючими ознаками крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення після зміни раніше пред`явленого їм обвинувачення визнали за обставин вказаних в обвинувальному акті, які повністю підтвердили суду, погодились з кваліфікацією вчиненого ними діяння, у вчиненому щиро розкаялись.
Суд переконався, що показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачені визнали свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками - крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, особи винних.

Так, обоє обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 непрацюючі; за місцем проживання характеризуються з негативної сторони, на що вказують довідки видані органом місцевого самоврядування. Обоє обвинувачені не одружені, однак ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.

ОСОБА_3 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, однак з 08.02.2005 року стоїть на ДО в лікаря психіатра Липовецької ЦРЛ.

Згідно Висновку судово психіатричного експерта №124 від 25.04.2016 року (а.к.п. 193-196), ОСОБА_3 на час скоєння правопорушення на хронічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, на час скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь яким хворобливим розладом психічної діяльності. У нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності з поведінковими порушеннями. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, останній раз - 13.05.2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до остаточного покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення 15.02.2016 року, тобто до постановлення вироку Липовецьким районним судом Вінницької області від 13.05.2016 року.
ОСОБА_3 раніше судимий 07.10.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, що вказує на те, що дане кримінальне правопорушення він вчинив 15.02.2016 року протягом іспитового строку.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обох обвинувачених, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушень, осіб винних, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченими нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано їх діяння, призначивши остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за правилами ст. 78 ч.3, 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2015 року, у виді позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначає за правилами ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 13.05.2016 року, за сукупністю злочинів, частково зарахувавши покарання відбуте за цим вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про обставини вчинення злочину та осіб винних, суд вважає, що обоє обвинувачених представляють підвищену суспільну небезпеку для суспільства, а тому їх виправлення та перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, у межах якого він перебував у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 23.08.2016 року до набранням вироком законної сили, згідно редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка діяла на момент вчинення злочину..
Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2015 року у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 13.05.2016 року шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання за попереднім вироком з 27.07.2016 року.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, у межах якого він перебував у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 23.08.2016 року до набранням вироком законної сили.
Речові докази передані на зберігання потерпілому залишити в його розпорядженні.

Стягнути із засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях в дохід держави витрати на залучення експерта у сумі 87 (вісімдесят сім) гривень 96 коп..

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1