УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3

про накладення арешту майна у кримінальному провадженні № 000269 від 11.07.2016 за ознаками ч.3 ст. 212, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.12.2016 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 000269 від 11.07.2016 за ознаками ч.3 ст. 212, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України, с якому слідчий просить накласти арешт на грошові кошти на рахунках ТОВ «Імекруфт», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ», відкритих у банківських установах АТ «ОТП Банк», ПАТ «Кредит Оптима Банк», ПАТ «Альфа Банк», а також у Казначействі України. Ставлять питання про зупинення видаткових операцій по наведеним рахункам підприємств. З метою визначення сум грошових коштів, на які накладено арешт, зобов*язати відповідних службових осіб вказаних установ надати письмову інформацію про залишок грошових коштів на рахунках на момент пред*явлення ухвали про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий навів ті обставини, що грошові кошти вказаних підприємств, причетних до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, мають ознаки речових доказів у справі, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження, можуть бути предметом, знаряддям злочину, отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є доходами від нього, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України, є джерелом погашення збитків, завданих державі, в разі їх арешту можуть бути звернені на рахунок держави з метою забезпечення можливого цивільного позову.

В судове засідання слідчий, який ініціював вказане клопотання, не з*явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання у відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту відповідність грошових коштів на рахунках зазначених підприємств критеріям, визначеним ст. 98 КПК України щодо речових доказів, можуть бути предметом, знаряддям злочину, отримання вказаних грошових коштів юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, віднесеність грошових коштів до доходів від злочину, а також можливість звернення грошових коштів на рахунок держави з метою забезпечення можливого цивільного позову.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000016, органами досудового розслідування здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212 КК України. Відповідно до зазначеної у витягу з ЄРДР фабулі, службові особи підприємства «Інвасервіс» Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів», зокрема, директор ОСОБА_4 при взаємовідносинах з підприємством ТОВ «Імекфрут» в листопаді 2015 року шляхом відображення безтоварних операцій умисно ухилилися від сплати податку на додану вартість на загальну суму 5 174 363 грн. Також внесено відомості до реєстру за фактом умисних дій ОСОБА_5 , Ахундова за попередньою змовою з невстановленими особами по придбанню суб*єктів господарської діяльності : ТОВ ТОВ «Імекфрут», ТОВ «Фруом, ТОВ «ТД ФОІ», після чого в період з 2015 по 2016 рік здійснюючи зовнішньоекономічну діяльність щодо імпорту фруктів та овочів, використовуючи реквізити підконтрольних підприємств, здійснювали реалізацію імпортованого товару за готівку третім особам з подальшим оформленням первинної бухгалтерської документації без фактичного продажу в адресу підприємства «Інвасервіс» Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів», яке в подальшому створило штучне формування обсягів податкового кредиту з ПДВ та валових витрат підприємства реального сектору економіки, вчинили посібництво службовим особам підприємства «Інвасервіс» Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів» в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах на загальну суму 5 174 363 грн.

Як убачається з наданих матеріалів клопотання, жодну особу в даному кримінальному проваджені не повідомлено про підозру.

При вирішенні клопотання також слідчий суддя враховує, що відомості про вчинення злочину посадовими особами наведених підприємств до ЄРДР не внесено, стосовно них не проводиться досудове розслідування.

При цьому зі змісту клопотань слідчого про накладення арешту слідує, що досудовим розслідуванням встановлено, що вказані підприємства користуються єдиною ІР адресою, що підтверджує ведення фінансово господарської діяльності однією чи декількома особами, мають спільних співробітників, а також однаковий вид діяльності, рахунки в одних банківських установах.

Підприємства ТОВ «Імекруфт», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ» зазначені як такі, що відповідно до документів податкової звітності, мали фінансово господарські відносини з підприємством «Інвасервіс» Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів», щодо якого є постачальниками, у відносинах з якими ОСОБА_6 незаконно формує податковий кредит з ПДВ за рахунок нібито понесених витрат на сплату товарів, робіт від ТОВ «Імекруфт», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ», контролюючі особи яких в період 2015 -2016 років, здійснюючи зовнішньоекономічну діяльність щодо імпорту на митну територію України фруктів, овочів, використовуючи реквізити вказаних підприємств, здійснювали реалізацію продукції за готівку третім особам, з подальшим оформленням первинної бухгалтерської документації без фактичного продажу в адресу ОСОБА_6 , яке створило штучне формування обсягів податкового кредиту з ПДВ та валових витрат підприємствам реального сектору економіки.

Наведені вище обставини вважають підставами для накладення арешту на рахунки підприємств в банках та Державному казначействі України.

Проте суду не наведено даних про те, що грошові кошти, розмір яких на вказаних банківських рахунках не встановлений органом досудового розслідування, являються об`єктом кримінально протиправних дій і були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий зазначає, що грошові кошти на рахунках підприємств відповідають критеріям ст. 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Проте такі доводи клопотання є необґрунтованими при тому, що предметом злочину, передбаченого ст. 212 КК України, є конкретні податки, збори та інші обов*язкові платежі, що входять в систему оподаткування, безпосереднім об*єктом злочину є суспільні відносини у сфері податкового регулювання. Таким чином, вважати, що невизначена сума грошових коштів на рахунках підприємств, які є контрагентами у фінансово господарських відносинах підприємства, стосовно якого здійснюється кримінальне провадження за фактом ч.3 ст.212 КК України, відповідають критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, в даному кримінальному провадженні - відсутні підстави.
Також суду не наведено достатніх даних в підтвердження, що вказані грошові кошти отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Наведені фактичні дані, отримані за результатами проведення негласної слідчої (розшукової ) дії, містять лише зазначення про виявлені факти спілкування осіб, зазначених в ЄРДР з бухгалтером, брокером на підприємства з ознаками «ризиковості» ТОВ «Імекфрут», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ», що не є в достатній мірі підтвердженням необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів на банківських рахунках підприємств.

З наданих матеріалів клопотання та матеріалів досудового розслідування не убачається, що арешт може бути застосований з метою можливої конфіскації майна, оскільки конфіскація як вид покарання, визначений ст.59 КК України, та передбачений санкцією ст.212 КК України, може бути застосований лише стосовно майна конкретної особи засудженого, проте в даному провадженні жодну особу не повідомлено про підозру.

Одночасно слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей в ЄРДР від 27.01.2016 до юридичних осіб ТОВ «Імекфрут», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ» також не застосовано заходи кримінально-правового характеру відповідно до положень ч.8 ст.214 КПК України, не заявлено цивільний позов.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на грошові кошти, у співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження суд з наданих матеріалів клопотання не має можливості впевнитися.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 про накладення арешту на кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «Імекруфт», ТОВ «Фрудом», ТД «ФОІ», відкритих у банківських установах АТ «ОТП Банк», ПАТ «Кредит Оптима Банк», ПАТ «Альфа Банк».

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1