Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/617/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві (далі Печерського УП ГУНП у м. Києві) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

17.08.2015 заявник ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Печерського УП ГУНП у м. Києві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення слідчим суддею цього ж суду ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, щодо службового підроблення та пособничество у винесенні завідомо неправосудного судового рішення.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11.01.2016 провадження за скаргою направлено до Подільського районного суду м. Києва, та у порядку авторозподілу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 ..
У обгрунтування скарги заявник посилається на те, що 28.07.2015 рекомендованим листом надіслала до Печерського УП ГУНП у м. Києві та одночасно прокуратури цього ж району заяву про вчинення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, щодо службового підроблення та пособництво у винесені завідомо неправосудного судового рішення, яка надійшла до управління внутрішніх справ 31.07.2015.
Станом на 10.08.2015 жодним чином не поінформована про прийняття заяви про вчинення слідчим суддею ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, що свідчить про порушення службовою особою, уповноваженою на прийняття та реєстрацію заяв про злочини, обов`язку, регламентованого ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, така бездіяльність відповідно ч. 1 ст. 303 КПК України є предметом оскарження до слідчого судді.
Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 вчиненим кримінальним правопорушенням завдано їй як потерпілій моральної шкоди, оскільки слідчий суддя намагалася переконати суспільство в наявності обгрунтованої підозри у тому, що нею як слідчим суддею за результатами розгляду клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановлено завідомо неправосудну ухвалу, за наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим підірвано авторитет державної судової влади України.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 55 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття та реєстацію заяви про кримінальне правопорушення та отримання від уповноваженого органу, до якого подано заяву, документ у підтвердження її прийняття та реєстрацію.
Скарга на бездіяльність слідчого подана в межах строків, передбачених ст. 304 КПК України, вразі, якщо цей строк пропущений, просить поновити, з урахуванням того, що з 27.07.2015 перебуває в щорічній відпустці.
Заявник просила зобов`язати відповідну службову особу Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснити реєстрацію заяви від 28.07.2015 про вчинені слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України, і розпочати досудове розслідування, та повідомити її про внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
У судове засідання заявник не з`явилась в зв`язку з службовою зайнятістю, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.
Представник Печерського РУ УНП в м. Києві в судове засідання також не з`явився, про розгляд скарги належним чином повідомлений, його відсутність відповідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
28.07.2015 заявник звернулась до прокуратури Печерського району м. Києва та управління внутрішніх справ цього ж району з заявою про вчинення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375 КК України.
Як убачається з тексту заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.07.2015, заявник зазначала, що слідчий суддя ОСОБА_4 , діючи умисно, у особистих інтересах, які зумовлені кар`єризмом, підтримуючи злочинні дії невстановлених осіб, спрямовані на виконання явно злочинної вказівки переслідування судді Деснянського районного суду м. Києва, в особі заявника, вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст. ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК України, яке полягає у виконанні, як особою, яка у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо постановила завідомо неправосудне судове рішення ухвалу про застосування до судді, в особі заявника, запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання в кримінальному провадженні № 00000002 від 15.05.2015, що спричинило тяжкі наслідки, які полягають у порушенні законних прав, свобод, інтересів та незалежності судді, в особі заявника, як невід`ємної складової її статусу.
Дії судді ОСОБА_4 вчинені за пособництвом прокурора ОСОБА_5 . Суддя, отримавши від прокурора поради, вказівки щодо розгляду клопотання відносно судді, в особі заявника, та отримавши засіб, що сприяв вчиненню злочину флеш-карту, на якій знаходилась інформація в електронному виді, винесла завідомо неправосудну ухвалу, тим самим задовольнивши клопотання прокурора та застосувала до заявника запобіжний захід у виді особистого зобовязання.
Заявником взагалі не наводяться обставини вчинення службового підроблення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, лише вказується така правова кваліфікація в резолютивній частині заяви для внесення відомостей до ЄРДР ( а. с. 6-8).
Станом на 10.08.2015 відомості до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального праввопорушення від 28.07.2015 не внесені.
10.08.2015 Печерське УП ГУНП у м. Києві заяву заявника зареєструвало в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за №25357 від 03.08.2015 (вхід. Т-3566 від 31.07.2015) та направило прокурору району ( а. с. 66)
Листом від 20.08.2015 прокуратура м. Києва за зверненням, яке надійшло з прокуратури Печерського району м. Києва, повідомила заявника про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР по даному факту, оскільки не містить достатніх даних про наявність у діях слідчого судді ознак вчинення крнимінальних правопорушень ( а. с. 65).
Відповідно ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Пунктами 4, 5 частини 5 зазначеної статті передбачено, що до ЄРДР, крім іншого? вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.
Відповідно пп. 2.1. п. 2 розділу І, п. 1.2., розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012, № 69 (чинного на дату подання заяви), до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, які повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Отже, за змістом положень ч. 1 ст. 214 КПК України та ст. 2 КК України, обов`язковій реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 11 України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність) вчинене суб`єктом злочину.
Разом з тим, під службовим підробленням, що спричинило тяжкі наслідки, у розумінні диспозиції частини другої статті 365 КК України, розуміється складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинили тяжкі наслідки.
Отже, службове підроблення полягає у таких діях, як: 1) складання завідомо неправдивих офіційних документів; 2) видача завідомо неправдивих офіційних документів 3) внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 4) інше підроблення офіційних документів.
Службове підроблення полягає у свідомому перекрученні істини в офіційному документі, здійсненому службовою особою, яка діяла при цьому з використанням свого службового становища.
Відповідно диспозиції частини другої стаття 375 КК України підставою кримінальної відповідальності є постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови, що спричинили тяжкі наслідки або вчинені з корисливих мотивів в інших особистих інтересах тощо.
Верховний Суд України у постанові від 18.05.2015 в справі № 5-56-кс15 (в порядку ч. 1 ст. 445 КПК) зазначив, що поняття "неправосудне судове рішення" у поєднанні з вказівкою на "завідомість" його постановлення підкреслює цілеспрямований характер злочинних дій судді, його свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя.
Разом з тим, заява про вчиненене кримінальне правопорушення від 28.08.2015 не відповідає вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214, взагалі, не містить об`єктивних даних, які б свідчили про складання, видачу слідчим суддею завідомо неправдивого офіційного документу чи/або внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, чи/або інше підроблення офіційного документу; індивідуальні ознаки таких документів та в чому полягає неправдивість внесених до них відомостей заявником не розкритті; не викладені обставини, виходячи з яких вона дійшла висновку про неправосудність постановленої ухвали у розумінні ч. 2 ст. 375 КК України.
Як убачається з матеріалів справи, слідчим суддею ОСОБА_4 за клопотання сторони обвинувачення в межах кримінального провадження №0000002 від 15.05.2015 відносно заявника постановлено ухвалу про застосування запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання, яка відповідно ст. 309 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, тобто набирає законної сили з моменту оголошення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 №8 визначено, що відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Частиною 3 статті 309 КПК передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження, в разі направлення справи до суду з обвинувальним актом, що не перешкоджає захисту прав і свобод особи судом відповідно до ст. 55 Конституції України.
Частиною 1 статті 304 КПК встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Враховуючи обставини пропуску заявником строку подання даної скарги, які вказують на поважність причин, суд вважає наявними підстави для його поновлення.
Відповідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга необгрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки подана заявником заява про вчинене кримінальне правопорушення не відповідає вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК.
Керуючись ст. ст. 214, 303-309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, Печерського УП ГУНП у м. Києвів м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1