У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , за участю детектива ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 , погоджене прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000977 від 11.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло дане клопотання, в якому детектив просить накласти арешт на майно, яким користується та розпоряджається ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме автомобіль Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження зазначеного майна, та накладення заборони на право розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, і фактичним його вилученням з володіння.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що за результатами здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000977, розпочатому Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою на підставі звернення члена правління ПАТ «Укрзалізниця» та голови Тарифної комісії ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 , та наданими ним протоколами засідань Тарифної комісії Державної адміністрації залізничного транспорту України, органом досудового розслідування було встановлено, що 26.02.2014р. за п. 3.1 та 3.2 протоколу засідання Тарифної комісії Державної адміністрації залізничного транспорту України № 3, членами Тарифної комісії Державної адміністрації залізничного транспорту України, шляхом зловживання своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, було завдано тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам Державної адміністрації залізничного транспорту України в розумінні ч. 2 ст. 364 КК України, яке полягало у неправомірному розрахунку провізної плати за здійснення вантажних транзитних перевезень залізничним транспортом для ряду експедиторських організацій за пільговими коефіцієнтами до базових ставок Тарифної політики на 2013 фрахтовий рік та тарифними ставками, при невиконанні зазначеними експедиторськими організаціями гарантованих обсягів транзитних перевезень вантажів.

Так, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи заступником генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України та виконуючи обов`язки голови Тарифної Комісії Державної адміністрації залізничного транспорту України у співучасті з іншими особами, діючи всупереч інтересам служби і зловживаючи службовим становищем, заподіяв Державній адміністрації залізничного транспорту України майнову шкоду, за наступних обставин.

Зазначено, що ОСОБА_4 всупереч державним інтересам у вигляді отримання прибутку від діяльності ДП «УТЛЦ», маючи умисел на зловживання службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи протиправно у групі осіб за попередньою змовою, з корисливих мотивів, в інтересах підприємств-вигодонабувачів ТОВ «ЕУ-ТРАНС», ТОВ «УТЕК», та компанії «ОРЛОНДЕР ЛІМІТЕД» безпідставно, в порушення вимог Порядку встановлення пільгових тарифів на перевезення транзитних вантажів, затвердженого наказом Укрзалізниці від 12.12.2013 № 443-Ц/од, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні тяжкі наслідки та бажаючи їх настання у вигляді недоотримання доходів державного підприємства, прийняв рішення про розрахунок плати за фактично виконані обсяги перевезень вантажів із застосуванням пільгових коефіцієнтів та тарифних ставок при фактичному невиконанні зазначеними підприємствами гарантованих обсягів транзитних перевезень.

Детектив вказав, що 15.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України (у редакції від 02.02.2014р., яка була дійсною на момент вчинення злочину).

28.09.2017р. Міністерством інфраструктури України в порядку передбаченому ст. 55 та 56 КПК України подано заяву про залучення до провадження у якості потерпілого. На підставі даної заяви 05.10.2017р. в порядку ст. 55 57, 110 КПК України винесено постанову про залучення Міністерства інфраструктури України до провадження у якості потерпілого.

13.11.2017 року Міністерством інфраструктури України в порядку передбаченому ст. 61 та 128 КПК України було подано цивільний позов у даному кримінальному провадженні за яким цивільний позивач (Міністерство інфраструктури України) позивався до цивільних відповідачів (в тому числі й ОСОБА_4 ) про стягнення збитків у розмірі 69231464,07 грн.

13.11.2017р. в порядку ст. 61, 62, 128 та 110 КПК України, за постановою детектива НАБ України, Міністерство інфраструктури України по даному кримінальному провадженні залучено у якості цивільного позивача, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у якості цивільних відповідачів.

Орган досудового розслідування вважає цивільний позов Міністерства інфраструктури України поданий до Національного антикорупційного бюро України про відшкодування завданої ними шкоди позивачу таким, що повністю відповідає завданням кримінального провадження встановленим ст. 2 КПК України, оскільки він зумовлює той факт, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Детективом зазначено, що під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що станом на 13.11.2017р. ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), яка є дружиною ОСОБА_4 та перебуває з ним у шлюбі з 31.08.1979р., відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є єдиним засновником суб`єкта господарювання ТОВ «Квадро Центр» (). Так ОСОБА_8 до статутного капіталу ТОВ «Квадро Центр» здійснено внесок у розмірі 500000 грн., що підтверджується інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, ОСОБА_8 є єдиним учасником суб`єкта господарювання ТОВ «Квадро Центр» (), вищим органом даного суб`єкта господарювання в розумінні ст. 145 Цивільного кодексу України, та ст. 58 і 59 Закону України «Про господарські товариства», а все майно, яке було внесено до статутного капіталу ТОВ «Квадро Центр» на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та її чоловіку ОСОБА_4 .

Згідно інформації отриманої від органів ДФС України ОСОБА_4 на протязі 2014 2016рр. значну частину свого доходу у якості заробітної плати отримував від ТОВ «Квадро Центр» і був службовою особою даного підприємства.

В той же час, як службова особа даного підприємства, і особа, якій на праві спільної сумісної власності належить статутний капітал даного суб`єкта господарювання міг використовувати і наразі може використовувати майно, яке належить ТОВ «Квадро Центр» на праві приватної власності.

За результатами здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 15.05.2014р. за ТОВ «Квадро Центр» було зареєстровано право власності на транспортний засіб у вигляді автомобіля Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .
За результатами здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що зазначений транспортний засіб ОСОБА_4 використовує у своїй повсякденній діяльності і навіть здійснював на ньому перетин державного кордону 29.10.2015р. та 30.10.2015р. з метою виїзду до Угорщини, а також здійснював порушення Правил дорожнього руху на підставі чого відносно ОСОБА_4 співробітників органів Національної поліції складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, не зважаючи на той факт, що зазначене майно зареєстроване на праві власності за ТОВ «Квадро Центр» () воно перебуває у фактичній власності ОСОБА_4 і його дружини ОСОБА_8 , і вони фактично їм користуються володіють та розпоряджаються.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що під час здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000977 було виявлено майно, на яке може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 170 КПК України, оскільки у органу досудового розслідування існує достатня кількість підстав та розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути використане для забезпечення цивільного позову Міністерства інфраструктури України про відшкодування шкоди завданої злочинними діями ОСОБА_4 та інших службових осіб Державної адміністрації залізничного транспорту України, які були членами Тарифної комісії і діяли з нею за попередньою змовою, а не застосування до зазначеного майна заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його приховування, пошкодження, псування, передачі, відчуження, орган досудового розслідування в порядку ст. 171 КПК України зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно.

Як пояснено у клопотанні, підставою застосування арешту до зазначеного майна є забезпечення цивільного позову Міністерства інфраструктури України з метою поновлення законних прав та інтересів Міністерства інфраструктури України порушених внаслідок здійснення злочинних дій ОСОБА_4 та інших службових осіб Укрзалізниці, які діяли у співучасті з нею, та прийняття Тарифною комісією Державної адміністрації залізничного транспорту України 26.02.2014р. рішення оформленого в п. 3.1 та 3.2 протоколу засідання Тарифної комісії № 3, а також досягнення дієвості цього кримінального провадження, та виконання завдань кримінального провадження встановлених ст. 2 КПК України. Метою застосування арешту до зазначеного майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, передачі, відчуження.

Арешт щодо зазначеного майна, відповідно до правових вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, повинен полягати у позбавленні за ухвалою слідчого судді права на відчуження та розпорядження зазначеним майном. Ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В той же час, ч. 7 зазначеної статті встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. А ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено детективом, накладення арешту на вищезазначене майно, не є припиненням права власності на це майно або позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на це майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися (закріплена нормами права за власником можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам) даним майном, що за своєю сутністю є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, які позначаться на інтересах власника майна.
Виходячи з вищенаведеного та з посиланням на те, що вказане майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і його дружини ОСОБА_8 , детектив звернувся до слідчого судді з даним клопотанням та просив накласти арешт на автомобіль Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В ході судового розгляду детектив клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, приходить до наступного.

Встановлено, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000977 від 11.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Встановлено, що у даному кримінальному провадженні 15.08.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України (у редакції від 02.02.2014р., яка була дійсною на момент вчинення злочину).

28.09.2017р. Міністерством інфраструктури України в порядку передбаченому ст. 55 та 56 КПК України подано заяву про залучення до провадження у якості потерпілого. На підставі даної заяви 05.10.2017р. в порядку ст. 55 57, 110 КПК України винесено постанову про залучення Міністерства інфраструктури України до провадження у якості потерпілого.

13.11.2017 року Міністерством інфраструктури України в порядку передбаченому ст. 61 та 128 КПК України було подано цивільний позов у даному кримінальному провадженні за яким цивільний позивач (Міністерство інфраструктури України) позивався до цивільних відповідачів (в тому числі й ОСОБА_4 ) про стягнення збитків у розмірі 69231464,07 грн.

13.11.2017р. в порядку ст. 61, 62, 128 та 110 КПК України, за постановою детектива НАБ України, Міністерство інфраструктури України по даному кримінальному провадженні залучено у якості цивільного позивача, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у якості цивільних відповідачів.

Звертаючись із даним клопотанням до слідчого судді, детектив посилається на те, що цивільний позов Міністерства інфраструктури України поданий до Національного антикорупційного бюро України про відшкодування завданої ними шкоди позивачу таким, що повністю відповідає завданням кримінального провадження встановленим ст. 2 КПК України, оскільки, він зумовлює той факт, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Так, пунктом 4 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Правовими положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, який в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

У разі задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Так, детектив просить накласти арешт на майно, яким користується та розпоряджається ОСОБА_4 , а саме: автомобіль Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження зазначеного майна, та накладення заборони на право розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, і фактичним його вилученням з володіння.

Як вбачається з матеріалів клопотання, автомобіль Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ТОВ «Квадро Центр» ().

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 13.11.2017, ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), яка є дружиною ОСОБА_4 та перебуває з ним у шлюбі з 31.08.1979р., є єдиним засновником суб`єкта господарювання ТОВ «Квадро Центр» (), також ОСОБА_8 було здійснено внесок у розмірі 500000 грн. до статутного капіталу ТОВ «Квадро Центр».

Так, ОСОБА_8 є єдиним учасником суб`єкта господарювання ТОВ «Квадро Центр» (), все майно, яке було внесено до статутного капіталу ТОВ «Квадро Центр» на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та її чоловіку ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, згідно інформації, отриманої від органів ДФС України ОСОБА_4 протягом 2014 2016рр. значну частину свого доходу у якості заробітної плати отримував від ТОВ «Квадро Центр» і був службовою особою даного підприємства.

На думку органу досудового розслідування, як службова особа даного підприємства, і особа, якій на праві спільної сумісної власності належить статутний капітал даного суб`єкта господарювання міг використовувати і наразі може використовувати майно, яке належить ТОВ «Квадро Центр» на праві приватної власності.

Так, орган досудового розслідування посилається на те, що вказане майно перебуває у фактичній власності ОСОБА_4 і його дружини ОСОБА_8 , і вони фактично їм користуються володіють та розпоряджаються. Зазначений транспортний засіб ОСОБА_4 використовує у своїй повсякденній діяльності і навіть здійснював на ньому перетин державного кордону 29.10.2015р. та 30.10.2015р. з метою виїзду до Угорщини, а також здійснював порушення Правил дорожнього руху на підставі чого відносно ОСОБА_4 співробітників органів Національної поліції складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на підтвердження чого детективом було надано відповідні докази.

Таким чином, детектив посилається, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до норм ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.
Беручи до уваги наведені вимоги закону, майно, на яке детектив просить накласти арешт, за загальними правилами є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_8 .

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 не є фігурантом кримінального провадження № 0000977 від 11.04.2016.
Вислухавши думку детектива, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КПК України підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт саме на ? частину майна подружжя - автомобіля Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .
Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає клопотання детектива обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яким користується та розпоряджається ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: на ? частину автомобіля Mercedes - Benz ML350, 2014 року випуску, cірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження зазначеного майна, та накладення заборони на право розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, і фактичним його вилученням з володіння.

В іншій частині відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва.

Слідчий суддя: