Провадження № 1-кп/638/827/17
22 вересня 2017 року
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0002062 від 26.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, українки, громадянки України, не судимої, освіта вища, одруженої, тимчасово безробітної, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:
03.08.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

27 листопада 2015 року ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення за рахунок державних коштів, звернулася до Управління праці та соціального захисту населенняДзержинського району м. Харкова (на теперішній час Управління праці та соціального захистунаселення адміністрації Шевченківського району ХМР) за адресою: вул. Тобольська, 65, м.Харків щодо оформлення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, втому числі на оплату житлово-комунальних послуг особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі грошова допомога), регулюється «Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 505 (далі Порядок).

Пунктом 2 Порядку (у редакції від 31.03.2015 затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 212), передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 3 Порядку (у редакції від 31.03.2015 затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 212), грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Пунктом 5 Порядку (у редакції від 31.03.2015 затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 212), передбачено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання з відповідною заявою та пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. У заяві зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, а саме прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий; реєстраційний номер облікової картки платника податків; зареєстроване та фактичне місце проживання; реквізити рахунка уповноваженого представника сім`ї в уповноваженому банку, на який перераховуватиметься грошова допомога; наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції; наявність у володінні всіх членів сім`ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює. До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних.

Згідно п. 6 Порядку (у редакції від 31.03.2015 затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 212), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Так, з метою заволодіння чужим майном, 27.11.2015 року у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (на теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР) за адресою: вул. Тобольська, 65, м. Харків ОСОБА_5 власноручно заповнила бланк заяви, у якій умисно не повідомила відомості, котрі необхідно було вказати, про те, що починаючи з 10.10.2015 року у неї на праві приватної власності знаходиться трьохкімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто приховала наявність у неї житлового приміщення, розташованого в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції.

На підставі вказаної заяви, рішенням УПСЗН Дзержинського району м. Харкова від 07.12.2015 року ОСОБА_5 за період з 27.11.2015 по 26.05.2016 була виплачена грошова допомога у розмірі 11 872 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Одночасно, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить останній на підставі договору куплі-продажу .

Таким чином, орган досудового слідства вважає, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 визнала себе винною у вчиненні злочину, підтвердила, що дійсно 27 листопада 2015 року подала до Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (на теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР) заяву та документи для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, приховавши відомості про наявність у її володінні на праві приватної власності квартири. Вказана квартира є її власністю. Вказану квартиру вона придбала за місяць до звернення за допомогою за тридцять вісім тисяч доларів США.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Представник потерпілого покладався на розсуд суду.

Захисник наполягала на задоволенні вказаного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття кримінального провадження № 0002062 та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності"дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_5 , раніше не судима, вчинила злочин вперше, після порушення кримінального провадження не вчинила жодного кримінального або іншого правопорушення.

ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості.

Шкода, завдана кримінальним правопорушення у розмірі 11 872 гривні, відшкодована в повному обсязі на письмову вимогу Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району м. Харкова (на теперішній час Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР), про що свідчить довідка останнього від 27.04.17 р. № 1664/03.

Проте суд критично сприймає обставини щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину ОСОБА_5 .

Суд оцінюючи у сукупності наведені докази дійшов висновку, що клопотання є необґрунтованим і не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 , хоча і промовила в судовому засіданні, що визнає свою вину, проте щиро не розкаялась у вчиненому злочині, зайняла позицію визнання вини з метою уникнення відповідальності за вчинене. Зазначила, що свідомо не внесла інформацію щодо власності квартири. При таких обставинах суд зазначає, що обвинувачена мала на меті завдання шкоди державним інтересам, і свідомо вчиняла всі необхідні дії для цього. А наразі, позиція так званого « щирого каяття» викликана бажанням уникнення нею невідворотного покарання.

Суд враховую думку представника потерпілого, який зазначив, що набуваючи коштовну квартиру у власність, вартість якої в рази перевищує грошову допомогу, обвинувачена звернулась за виплатами щодо допомоги для покриття витрат на проживання.

В даній ситуації дивує цинізм заволодіння державними коштами в такий спосіб. Кошти, які були нараховані та виплачені ОСОБА_5 , за внесеними нею недостовірними даними, могли бути нараховані особам, які дійсно потребують соціальної допомоги та не мають де мешкати.

Таким чином, ОСОБА_5 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям відповідно до положень ст. 45 КК України, а кримінальне провадження № 0002062 відносно неї не підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 45 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, 285, 286, 288, ст. 314 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: