Ухвала
Іменем України
23 лютого 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-1887 зно 18
Суддя Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 27 червня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2014 року,
встановив:
зі змісту заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вбачається, що він вважає незаконними вказані судові рішення всіх інстанцій, у зв`язку з чим ставить питання про його виправдання за частиною 1 статті 115 КК України за недоведеністю його винуватості у вчиненні такого злочину.
Ухвалою судді Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 25 січня 2018 року заяву засудженого ОСОБА_2 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
При цьому йому роз`яснювалися вимоги статей 459, 462 КПК України, відповідно до яких у заяві, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами і зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що

підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
На виконання цієї ухвали ОСОБА_2 повторно звернувся до Верховного Суду із заявою від 17 лютого 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами тих самих судових рішень.
Зі змісту повторної заяви вбачається, що засуджений посилається на порушення його права на захист, при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції, вказує на мову правосуддя, зазначає про неповноту досудового слідства та судового розгляду, що на його думку є нововиявленими обставинами.
Крім того, засуджений повторно не звернув уваги на вимоги статті 459 КПК України щодо обставин, які можуть бути нововиявленими, як і не зважив на вимоги статті 461 КПК України, оскільки зміст заяви засудженого зводиться до оскарження вироку районного суду, а саме засуджений вказує на неповноту досудового слідства, неправильну оцінку судом висновків судово-цитологічних та судово-імунологічних експертиз та не врахуванням його стану здоровя при розгляді справи при призначенні покарання.

До того ж, вимоги засудженого повторно викладені не у відповідності змісту статті 467 КПК, як і не визначено предмету оскарження, а саме не зазначає, яке саме рішення необхідно переглянути за ново виявленими обставинами.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.
Отже, засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак, його заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 464, статтями 429,462, КПК України, суддя

постановив:

повернути заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 27 червня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2014 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1