Справа № 141/169/18
У Х В А ЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року смт. Оратів

Слідчий суддя Оратівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Оратів клопотання старшого слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , має на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам, визначеним Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, та Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року №576, достовірно знаючи, що вогнепальна зброя,бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу зброї, діючи умисно у невстановлений органом досудового розслідування час та місці незаконно придбав без будь-якої на те мети вогнепальну зброю,бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, а саме: 27 запалів до ручних гранат із маркуванням УЗРГМ 2, 2 капсуля детонатора, 2 електродетонатора, вогнепровідний шнур довжиною біля 135 см., 6 ручних оборонних гранат моделі «Ф-1», 2 ручних оборонних гранати моделі «РГД-5», 2 ручних гранати моделі «РГН», 3 тротилових шашки вагою 200 г кожна, 6 ручних противотанкових гранатометів із маркуванням «26» споряджених пострілами, артилерійський порох, 6 пострілів до ручних противотанкових гранатометів, 1725 набоїв різного калібру, пістолет моделі «ПМ» калібр 9 мм, після чого, вказану вогнепальну зброю,бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої перевіз на горище житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , в якому проживає його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зберігав ОСОБА_5 у прихованому від інших людей місці вогнепальну зброю,бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої до 09.02.2018 року, коли в ході проведення обшуку вказаного домогосподарства, який проводився на підставі ухвали Оратівського районного суду Вінницької області №141/153/18 від 07.02.2018 року у вищезазначених місцях працівниками поліції було виявлено та вилучено 27 запалів до ручних гранат із маркуванням УЗРГМ 2, 2 капсуля детонатора, 2 електродетонатора, вогнепровідний шнур довжиною біля 135 см., 6 ручних оборонних гранат моделі «Ф-1», 2 ручних оборонних гранати моделі «РГД-5», 2 ручних гранати моделі «РГН», 3 тротилових шашки вагою 200 г кожна, 6 ручних противотанкових гранатометів із маркуванням «26» споряджених пострілами, артилерійський порох, 6 пострілів до ручних противотанкових гранатометів, 1725 набоїв різного калібру.
Окрім того, 10.02.2017 року під час огляду автомобіля марки «Peugeot» моделі «Partner» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 було виявлено та вилучені пістолет моделі «ПМ», ручну гранату та 81 набій різного калібру.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
10.12.2018 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України , та поміщений в ITT Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.
10.12.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитами свідків, протоколом обшуку, протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи підозрюваною у вчиненні злочину, повідомленням про підозру у вчиненні злочину, протоколом допиту підозрюваного, довідками про категорію небезпеки виявлених предметів, речовими доказами вилучених під час обшуку та огляду місця події.
Підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 займає посаду державного службовця категорії ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме начальника відділення офіцерів запасу і кадрів, може користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду через прохання, погрози або іншим шляхом з метою знищення, приховання або спотворення документів, предметів та речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема документів або інших відомостей пов`язаних із виконанням обов`язків на займаній посаді та на посаді під час перебування у зоні АТО, та може впливати на свідків. Окрім цього є всі підстави вважати, що може бути вчинене інше кримінальне правопорушення або продовжитись далі вчинення кримінальне правопорушення в якому ОСОБА_5 підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
У судовому засіданні старший слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримали повністю, просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та просили застосувати менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується відповідним витягом з кримінального провадження.
Як вбачається з повідомлення про підозру від 10 лютого 2018 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав вважати висунуту ОСОБА_5 підозру обґрунтованою.
При цьому, слідчий суддя враховує, що при розгляді клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»)».
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При зверненні до суду з клопотанням слідчий, як ризики, передбачені ст. 177 КПК України зазначає те, що підозрюваний ОСОБА_5 займає посаду державного службовця категорії ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме начальника відділення офіцерів запасу і кадрів, може користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду через прохання, погрози або іншим шляхом з метою знищення, приховання або спотворення документів, предметів та речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема документів або інших відомостей пов`язаних із виконанням обов`язків на займаній посаді та на посаді під час перебування у зоні АТО, та може впливати на свідків, та слідчий вважає, що є всі підстави вважати, що може бути вчинене інше кримінальне правопорушення або продовжитись далі вчинення кримінальне правопорушення в якому ОСОБА_5 підозрюється.
Підозрюваний ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має статус учасника бойових дій, на утриманні має троє малолітніх дітей 2009 р.н., 2013 р.н. (дитина інвалід віком до 18 років), 2016 р.н., за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів та мешканців будинку АДРЕСА_3 на ОСОБА_5 не надходило.
Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий посилається на тяжкість підозри як головний чинник.
Слідчий суддя не може погодитись з таким твердженнями слідчого та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування, правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручу до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризик того, що ОСОБА_5 , користуючись службовим положенням, може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань ( Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії»).
Як вбачається з матеріалів клопотання свідки у вказаному кримінальному провадженні допитані, дали пояснення, що підтверджуються протоколами допиту свідків.
Твердження слідчого щодо вчинення іншого кримінальне правопорушення або продовження подальшого вчинення кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється не підтверджено жодним належним доказом.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо запобігання можливості знищення, приховання або спотворення підозрюваним документів, предметів та речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є достатнім для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню.
Відповідно до рішення ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення «Биков проти Росії».
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, при обставинах, які виникли на сьогодні, слідчий суддя, вважає тримання під вартою ОСОБА_5 є недоцільним, а застосування стосовно нього цілодобового домашнього арешту, забезпечить його належну процесуальну поведінку, до вирішення кримінального провадження по суті.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді у тримання під вартою, слідчий суддя констатує, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім тримання під вартою ОСОБА_5 .
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 8 КПК України є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а повинна враховуватись у сукупності з іншими обставинами та даними про особу підозрюваного.
При цьому, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному у разі доведеності вчинення ним злочину, який йому інкримінується, характер інкримінованого діяння та обставини його вчинення, особу підозрюваного, який раніше є не судимим, має статус учасника бойових дій, за місцем роботи характеризується позитивно, вік та стан його здоров`я, сімейний стан, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2009 р.н., 2013 р.н. (дитина інвалід віком до 18 років), 2016 р.н., майновий стан, наявність зареєстрованого місця реєстрації у місті Вінниці, за яким скарг від сусідів та мешканців будинку АДРЕСА_3 на ОСОБА_5 не надходило
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що з метою забезпечення кримінального провадження, необхідно до ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:
1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;
2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 відповідає особі підозрюваного, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які доводять про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного ОСОБА_10 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують певні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, тому необхідно застосувати запобіжний захід для запобігання ризикам у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 09.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 12 лютого 2018 року до 12 квітня 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
-з`являтися до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;
-не відлучатися із місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;
-утримуватися від спілкування з свідками та експертами у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Негайно доставити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання : АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право зявлятися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на неї зобовязань, використовувати електронні засоби контролю.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 лютого 2018 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 13 лютого 2018 року.
Слідчий суддя
Оратівського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1