Дата документу Справа № 328/1150/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/1150/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/249/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 05 лютого 2017 року, зараховано у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 05 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення судових експертиз у сумі 1759,20 грн. Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 07 та 08 лютого 2017 року скасований. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст.69 КК України, до 4 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, надав суду правдиві та послідовні показання, що свідчить про його щиросердне каяття у вчиненому, допитані у судовому засіданні свідки охарактеризували ОСОБА_6 виключно з позитивної сторони, а потерпілу з негативної. Крім того зазначає, що обвинувачений має тяжкі захворювання та потребує періодичного обстеження та лікування, вчинив правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, які виявилися у протиправній поведінці потерпілої ОСОБА_9 . На думку апелянта, всі ці обставини у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 , також не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши ст.69 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, активно сприяв встановленню істини у справі, раніше не судимий, має на утриманні мати похилого віку, яка внаслідок перенесеного інсульту потребує сторонньої допомоги. Також зазначає, що вказані наслідки настали через дії самої потерпілої, яка раніше неодноразово вчиняла крадіжки його майна, вела аморальний спосіб життя.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що 04 лютого 2017 року приблизно о 18-00 годині в ході бесіди на території двору домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка була напідпитку, ОСОБА_6 почав звинувачувати ОСОБА_9 у крадіжках його майна. На вказані звинувачення ОСОБА_9 відмовлялась визнати свою провину, що обурило ОСОБА_6 , у зв`язку з чим у останнього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 приблизно о 20-00 годині зайшов до кухні свого будинку, де зі столу взяв кухонний ніж, після чого вийшов у двір, де знаходилася ОСОБА_9 . Переслідуючи ціль спонукати останню визнати свою провину в крадіжках, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс долонею та кулаком лівої руки не менше 4 ударів в область обличчя та шиї ОСОБА_9 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним ОСОБА_9 5 ударів Від отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці вчинення злочину у дворі будинку по АДРЕСА_1 у період часу з 07-00 до 08-00 години 05 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який Законом віднесений до категорії тяжких, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненому визнав, сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, має на утриманні непрацездатну матір, не працевлаштований, та призначив покарання в межах санкції статті обвинувачення, але на мінімальний строк, а саме: покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З цим погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, обставини, на які посилається сторона захисту, фактично вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України.

З врахуванням тяжкості та фактичних обставин кримінального правопорушення, підстав для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі, встановленої законом, колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що вищевказаний злочин вчинено обвинуваченим унаслідок збігу тяжких обставин, які виявились у неправомірній поведінці потерпілої, колегія суддів вважає непереконливими, через наступне.

Так, згідно з показаннями свідків та обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_9 зловживала алкогольними напоями. Обвинувачений стверджував, що потерпіла неодноразово вчиняла у нього крадіжки.

Проте, ці обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути розцінені як тяжкі, у розумінні ст.66 КК України, відповідно не можуть визнаватися такими, що пом`якшують покарання при вчиненні особою умисного злочину проти життя і здоров`я особи.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 липня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .