Справа № 555/431/17
Номер провадження 1-кс/555/175/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" вересня 2017 р. м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 .

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши в м. Березне клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на належний йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_1 мотоцикл марки « VIPER» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було вилучено працівниками поліції при проведенні 20.12.2016 року обшуку як слідчої дії у кримінальному провадженні № 1200550 від 25 листопада 2016 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що 20.12.2016 року при проведенні обшуку як слідчої дії у кримінальному провадженні № 1200550 від 25 листопада 2016 року у ОСОБА_4 було вилучено працівниками поліції належний йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_1 мотоцикл марки « VIPER» , реєстраційний номер НОМЕР_2 . З метою захисту прав та законних інтересів ОСОБА_4 його адвокат звернувся до Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП В Рівненській області подав адвокатський запит , за змістом якого просив невідкладно вирішити питання повернення належного ОСОБА_4 мотоцикла марки «VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було вилучено працівниками поліції при проведенні 20.12.2016 року обшуку та повідомити його і власника транспортного засобу про можливість забрати даний транспортний засіб, що на як на день звернення з адвокатським запитом ,так і на даний час аний час знаходиться «на зберіганні» на території Березнівського ВП Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області.

Зміст відповіді слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП В Рівненській області ОСОБА_5 щодо необхідності звернення до Березнівського районного суду по питанню скасування арешту на майно власника транспортного засобу, який не є особою, що в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, а його син, ОСОБА_6 , є свідком по справі, тобто не є підозрюваним як особою якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), ні обвинуваченим (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК), суперечить вимогам чинного КПК України, однак при безпосередньому зверненні заявника до слідчого з вимогою повернення свого майна , власник транспортного засобу також зрозумів, що без втручання судових органів, він не зможе повернути своє майно.

Покликаючись на викладені обставини, представник заявника адвокат ОСОБА_7 просить клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечила щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України - правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундамечтальних прав особи. Однак - для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За змістом Рішення Конституційного Суду України у справі у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на равову допомогу), - «Положений частини першої статті 59 Конституції України має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує. В п. 4 мотивувальної частини даного Рішення Суду конституційної юрисдикції , задекларовано, що «за змістом статті 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогуу жодному випадку не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення "кожен має право на правову допомогу"(частина перша статті 59) є нормою і прямої дії (частина третя статті 8), і навіть за умови, якщо це право не передбачене відповідними законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена у його реалізації.

Крім того, реалізація належним чином права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншим суб`єктом права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року № 13-рп у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа проправо вільного вибору захисника). Зокрема, в абзаці пяятому пункту 5 мотивувальної частини Рішення зазначено , що «закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист,зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у цивільному,арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві.

Таким чином, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба , клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.170,174 КПК України,слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скасувати арешт на належний ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_1 мотоцикл марки « VIPER» , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зобов`язати слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 невідкладно повернути належний ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_1 мотоцикл марки « VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1