АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/75/18 Справа № 712/855/18 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, громадянина України, українця, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби терміном на 60 діб, тобто до 25.03.2018 включно та покладено обов`язки, передбачені п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003011 від 05.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 03.07.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст.185 ч.2, 190 ч.1 КК України до покарання у вигляді одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисні злочини.

Так він, повторно, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи за місцем роботи, а саме: м. Черкаси вул. М. Залізняка, 29/1 офіс 100, умисно, маючи корисливий мотив, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою за наступних обставин: 29.03.2017 року у невстановлений слідством час, перебуваючи на робочому місці у ФОП ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , працюючи на праві цивільно-правових відносин, в якості майстра ремонту електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення, ОСОБА_7 отримав для проведення ремонту мобільний телефон марки «Jeep F-605» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4/1219 від 23.06.2016 станом на 29.03.2017 2350, 00 грн, який належав ОСОБА_9 , з умовою повернення мобільного телефону власнику відразу після проведення ремонтних робіт, а в подальшому своїх зобов`язань не виконав та зловживаючи довірою, потерпілого незаконно заволодів вказаним мобільним телефоном, чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2350 грн.

Він же, повторно, точну дату в ході досудового слідства встановити не представилось можливим, знаходячись за місцем роботи за зазначеною вище адресою, умисно, маючи корисливий мотив щодо заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою, а саме : працюючи у ФОП ОСОБА_8 на праві цивільно-правових відносин, в якості майстра ремонту електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення, впевнив свого знайомого ОСОБА_10 в тому, що може провести ремонт та вдосконалення комп`ютерної техніки, після чого у квітні 2017 року, більш точну дату та час досудовим слідством не встановлено, під час перебування ОСОБА_7 за місцем роботи, ОСОБА_10 передав йому системний блок марки «ASUS» 4RAM 2 ядра ПК Medion вартістю 2000 грн., який належить ОСОБА_11 для проведення вдосконалення вказаної комп`ютерної техніки, з умовою повернення системного блоку власнику, але вищевказаних зобов`язань не виконав, заволодівши вищевказаним майном, шляхом зловживання довірою. Після чого, розпорядився системним блоком марки «ASUS» 4RAM 2 ядра ПК Medion на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 2 000 грн.

Він же, повторно, 03.04.2017 року близько 23.30 годин перебуваючи в приміщенні майстерні з ремонту електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення у ФОП ОСОБА_8 , розміщеному за адресою: АДРЕСА_2 , маючи ключі від вхідних дверей, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих спонукань викрав чуже майно, а саме: грошові кошти у сумі 1812 грн. та ноутбук марки «Lenovo z570» вартістю 1100 грн., а всього викрав майно на загальну суму 2912 грн., яке належить потерпілому ОСОБА_8 , після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому матеріальний збитку на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно та за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

25.01.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.

25.01.2018 слідчий Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим з прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 22 год. до 07 год., терміном на 60 діб, тобто до 25.03.2018 включно та покладено обов`язки, передбачені п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Дана ухвала вмотивована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості, а слідчим та прокурором не доведено, що в даному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання, на утриманні має неповнолітню дитину, на виклики до слідчого з`являється та, з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалась неможливість запобігання можливим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, прийнято рішення про недоцільність його ізоляції від суспільства та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж запропоновано слідчим.

Крім того, 26.01.2018 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси, в порядку ст. 379 КПК України, постановлено ухвалу про виправлення описки, допущеної в ухвалі слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018, в частині обчислення початку перебігу строку застосованого запобіжного заходу, яка в апеляційному порядку не оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи встановлених обставин щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, порушує питання про скасування ухвали слідчого судді через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 і застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апелянт зазначає, що наявність у підозрюваного постійного місця проживання та його самостійна явка за викликами до слідчого, на що слідчий суддя послався в оскаржуваному судовому рішенні, не може бути безумовними підставами для застосування ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а тому, з урахуванням того, що останній підозрюється у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, найвища санкція яких передбачає покарання у виді 5 років позбавлення волі, в провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не є гарантією його законослухняної поведінки, та є недостатнім підтвердженням його позитивної репутації.

Апелянтом також звернуто увагу на те, що 21.08.2015 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси задоволено подання Придніпровського РП Черкаського МВ КВІ, скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді 1 року обмеження волі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2014, яка, станом на 29.01.2018 не виконана.

Заслухавши суддю - доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні та просив її задовольнити в повному обсязі, думку підозрюваного ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, пояснення слідчої ОСОБА_12 про обґрунтованість внесеного нею клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження №0003011, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не належить, виходячи з наступного.

За змістом ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1-5 ч. 1 зазначеної вище статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчої Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в подальшому застосовуючи запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя в повній мірі дотримався норм міжнародного права та кримінального процесуального закону.

Зокрема, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що не зважаючи на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України, достатніх підстав для обрання щодо нього виняткового запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не вбачається, оскільки перевірені матеріали клопотання вказують на те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, наявним в кримінальному провадженні та не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За вказаних обставин, слідчий суддя, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, на утриманні має неповнолітню дитину та з`являється на виклики до слідчого, дійшов правильного висновку про те, що належну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 може забезпечити інший запобіжний захід - не пов`язаний із взяттям його під варту, зокрема домашній арешт у певний період доби, що в даному випадку, відповідає меті застосування запобіжного заходу та забезпечить виконання останнім покладених процесуальних обов`язків, а також буде запобігати можливим ризикам, передбаченим п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим колегія суддів цілком погоджується.

Стосовно доводів прокурора про те, що ОСОБА_7 раніше був судимий і на даний час вчинив декілька нових злочинів в даному провадженні, тому застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не є гарантією його законослухняної поведінки, та є недостатнім підтвердженням його позитивної репутації, то вони є формальними, оскільки наявність у підозрюваного попередньої судимості або кількість вчинених злочинів самі по собі не свідчать про наявність в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, колегія суддів враховує, що слідчим суддею при застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, з метою запобігання можливим ризикам, відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено процесуальні обов`язки на останнього, а дані про їх невиконання, на момент апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, відсутні.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого щодо ОСОБА_7 не встановлено.

Доводи прокурора про те, що при вирішенні клопотання слідчого, слідчим суддею не було належним чином оцінено наявність в провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , є недоречними, оскільки вони були предметом перевірки та оцінки слідчим суддею і, на думку колегії суддів, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України.

Посилання сторони обвинувачення на скасування 21.08.2015 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання у виді 1 року обмеження волі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2014, не стосуються предмету даного апеляційного оскарження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт у певний період доби, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 405, п. 1 ч. 3 ст. 407, ст.ст. 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби терміном на 60 діб, тобто до 25.03.2018 включно та покладено обов`язки, передбачені п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :