печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7667/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2018 року 13 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження 0002434 від 21 липня 2016 року прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
07 лютого 2018 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження 0002434 від 21 липня 2016 року прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщенння №557 (офіс №6).

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002434 від 21 липня 2016 року, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що у червні 2017 року, учасники злочинної організації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись у м. Києві, не маючи інших доходів, окрім одержаних злочинним шляхом, домовилися про придбання офісного приміщення за адресою АДРЕСА_1 , при чому ОСОБА_8 вирішив зареєструвати право власності на свою матір ОСОБА_9 ,а ОСОБА_4 на свою матір ОСОБА_10 .

Після того, 26 грудня 2017 року, право власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщення №557 (офіс №6) було зареєстровано за ОСОБА_5 - ? частки, ОСОБА_9 - ? частки, ОСОБА_10 - ? частки та ОСОБА_6 - ? частки.

У подальшому, 03 січня 2018 року, ОСОБА_5 , котрому на той час уже була оголошена підозра у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, будучи обізнаним про те, що орган досудового розслідування вживає заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту на його майно, подарував належну йому частку нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщення № 557 (офіс № 6) своєму батькові ОСОБА_11 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщення № 557 (офіс № 6) на праві приватної спільної часткової власності належить в наступних частках: ОСОБА_11 - ? частки, ОСОБА_9 - ? частки, ОСОБА_10 - ? частки та ОСОБА_6 - ? частки.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщення №557 (офіс №6 ) фактично належить ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , було придбано за кошти, одержані злочинним шляхом та право власності на вказане майно було зареєстровано на підставних осіб.

Оскільки, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідальність за який, окрім позбавлення волі, передбачена також у виді конфіскації майна як додаткового покарання, а тому зазначене майно згідно пункту 3 ч. 2 ст. 170 КК України підлягає арешту.

Окрім того, зазначене нерухоме майно відповідає ознакам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 96-2 КК України, тобто одержане внаслідок вчинення злочину та є доходами від такого майна, оскільки як встановлено досудовим розслідуванням було придбано за кошти, одержані злочинним шляхом.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: можливості в майбутньому відшкодування потерпілим завданої майнової шкоди, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації, недопущення відчуження нерухомого майна, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання сторони кримінального провадження 0002434 від 21 липня 2016 року - прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на: нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000, приміщенння № 557 (офіс № 6), яке на праві приватної спільної часткової власності належить в наступних частках: ОСОБА_11 - ? частки, ОСОБА_9 - ? частки, ОСОБА_10 - ? частки та ОСОБА_6 - ? частки.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1