Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційні скарги засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000406,

в с т а н о в и в:

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно з вироком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винуватими і засуджено за те, що вони 10 червня 2016 року близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вигулюючи собак біля ставка в селі Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, діючи групою осіб, вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Так, в ході хуліганських дій ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , діючи з особливою зухвалістю, нахабністю та грубістю, нехтуючи існуючими в суспільстві нормами моралі й ігноруючи елементарні правила поведінки, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, вдалися до побиття та цькування собаками сторожів ставка потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Зокрема, демонструючи явну зневагу до існуючих у суспільстві правил поведінки, руками та ногами почали наносили удари по тілу потерпілих, словесно принижуючи їх честь і гідність, обливаючи їх миючим засобом та залякуючи собаками. При цьому, потерпілого ОСОБА_10 витягли з приміщення сторожки на вулицю, де нанесли йому удари руками і ногами по тулубу, після чого ОСОБА_4 нацькував на нього собаку породи «Середньоазіатська вівчарка», яка схопила потерпілого за одяг та почала тягти по берегу. В цей час ОСОБА_8 продовжував наносити удари по тілу потерпілого ОСОБА_9 .

Хуліганські дії винних були припинені жителями села. В результаті вчинення злочину потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 завдано легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок суворості, просить судові рішення щодо нього змінити, призначити йому за ч. 2 ст. 296 КК покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків. Вказує, що визнав вину, покаявся у вчиненому, відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, а тому своє виправлення вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі. Вказані обставини залишились без уваги суду апеляційної інстанції, який, на думку засудженого, безпідставно залишив вирок місцевого суду в частині призначеного покарання без зміни.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок суворості, просить судові рішення скасувати. В частині призначення покарання вважає їх невмотивованими. Вказує, що визнав вину, покаявся у вчиненому, сприяв слідству, відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, має на утриманні малолітню дитину, а тому, на думку засудженого, він перестав бути суспільно небезпечним та може виправитись без відбування покарання у виді позбавлення волі. Вказані обставини залишились без уваги суду апеляційної інстанції, який безпідставно залишив вирок без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок суворості, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 змінити, пом`якшити засудженому покарання та на підставі ст. 75 КК звільнити від його відбування. Вважає, що з урахуванням даних про особу винного та пом`якшуючих покарання обставин, виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши додані до них копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 296 КК у касаційних скаргах не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційних скарг копій судових рішень, обираючи ОСОБА_11 і ОСОБА_4 покарання, суд повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, за яких засуджені, діючи у стані алкогольного сп`яніння, з особливою зухвалістю, нехтуючи існуючими в суспільстві нормами моралі, намагалися самоствердитись за рахунок приниження потерпілих, побиття та цькування їх собаками, при цьому хуліганські дії винних були припинені лише завдяки втручанню сторонніх осіб, а тому дійшов правильного висновку про можливість виправлення засуджених лише в умовах позбавлення волі без застосування інституту звільнення від відбування покарання.

Разом з тим, врахувавши дані про особу засуджених, які в судовому засіданні частково визнали свою вину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, в силу ст. 89 КК вважаються такими, що не мають судимості, наявність у ОСОБА_5 малолітньої дитини, позицію потерпілих, які не мали претензій до засуджених у зв`язку з відшкодуванням заподіяної їм шкоди, суд обґрунтовано призначив їм покарання за ч. 2 ст. 296 КК наближене до мінімального, передбаченого санкцією відповідної норми.

Перевіривши вирок за апеляціями засуджених та їх захисників, доводи яких є аналогічними доводам касаційних скарг, апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення правильно залишив вирок місцевого суду без зміни.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене ОСОБА_11 і ОСОБА_4 покарання є адекватним та співрозмірним характеру вчинених ними дій, їх небезпечності та даним про особи засуджених.
Підстав вважати його явно несправедливим через суворість, на що засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 вказали у касаційних скаргах, колегія суддів не убачає.
Таким чином, оскільки з касаційних скарг та доданих до них копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційних скарг, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3