Справа № 761/4880/18
Провадження № 1-кс/761/3427/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000059 від 09.02.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000059 від 09.02.2018 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України про арешт майна, в якому просить накласти арешт на нежитлове приміщення, група приміщень №252, загальною площею: 48,6 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити його використання.
В обґрунтування клопотання слідчого зазначено, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві розслідується кримінальне провадження № 0000059 від 09.02.2018 за фактом заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з використанням підроблених документів, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.
Розслідуванням по провадженню встановлено незаконне заволодіння об`єктами нерухомого майна: нежитлове приміщення, група приміщень №261, загальною площею: 18,4 кв.м. на цокольному поверсі літ. А за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення, група приміщень №193, загальною площею: 36,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, група приміщень №192 загальною площею: 101,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 70,6 кв.м. у підвалі (літ.А) за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення, група приміщень №85, загальною площею: 71 кв.м. у підвалі (літ.А) за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення, група приміщень №176, загальною площею: 24,1 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_5 , нежитлове приміщення, група приміщень №105, загальною площею: 25,7 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_5 , нежитлове приміщення, група приміщень №177, загальною площею: 24,6 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_5 , група приміщень № НОМЕР_1 , загальною площею: 92,4 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , група приміщень №253, загальною площею: 32 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , група приміщень №252, загальною площею: 48,6 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідування встановлена можливість вважати, що ОСОБА_4 були підроблені: інвестиційний договір (серія та номер 67/35, виданий 01.11.2011) та додаткова угода про внесення змін до інвестиційного договору: №67/35, серія та номер: №1, виданий 25.11.2011 на нежитлове приміщення, група приміщень №253, загальною площею: 48,6 кв.м. на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор підтримує вимоги клопотання та просить задовольнити в повному обсязі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.
Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані слідчому судді матеріали - часткове підтвердження наявності факту вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 190 КК України.
Водночас, долучені до матеріалів клопотання документи не доводять припущення сторони обвинувачення щодо причетності про вчинення певними особами кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою:
- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов);
- чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди:
- забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна;
- та збереження речових доказів.
У силу вказаної вище статті для досягнення однієї з перших трьох цілей, арешт накладається на майно підозрюваного, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за умови наявності обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана останньою, або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Таким чином, застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування допускається за обов`язкової наявності зв`язку між майном, на яке планується накладення арешту, та його приналежністю відповідному учаснику кримінального провадження.
У той же час, як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів у цьому кримінальному провадженні здійснюється розслідування за фактом заволодіння шахрайським шляхом об`єктами нерухомого майна з використанням підроблених документів, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.
Однак, слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні № 0000059 відсутні особи, яким би оголошувалась підозра.
Також, серед підстав для накладення арешту прокурором також зазначено, що вказаний ним об`єкт нерухомості є доказом вчинення кримінального правопорушення.
Водночас, вирішуючи питання про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що доказом у цьому кримінальному провадженні мають бути документи про незаконне заволодіння правом власності на об`єкт за адресою - АДРЕСА_1 .
Таким чином, досліджені документи не підтверджують припущення прокурора про наявність складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, вчиненого з метою заволодіння вказаним вище об`єктом нерухомості, тобто останній не має ознак речового доказу у кримінальному провадженні, отже не підлягає арешту.
Таким чином, стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000059 від 09.02.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1