Дата документу Справа № 310/2359/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/690/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/2359/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Темир-Тау Карагадинської області, російської федерації, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 28.02.2016 року приблизно о 13.00 год., знаходячись біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_7 , діючи на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, стала хапати потерпілу ОСОБА_7 руками за волосся. Захищаючись від дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 стала закривати голову та обличчя руками. В цей же час ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, намагалась вдарити ОСОБА_7 по голові, нанесла потерпілій приблизно 5 ударів своїми руками по її рукам, в тому числі по правій руці, в результаті чого одним із ударів спричинила ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №138 від 29.02.2016 року, тілесне ушкодження, а саме: закритий косий перелом 5 п`ястної кістки зі зміщенням, який кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більше ніж як 21 день).

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я, строком більше 3 тижнів (понад 21 день).

Їй призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК обвинувачену звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 КК та п.2 ч.2 ст.76 КК.

Вирішено питання про цивільні позови.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок змінити. Вважати обвинувачену засудженою за ч.1 ст.122 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК звільненою від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК та п.2 ч.2 ст.76 КК. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК на особу одночасно має бути покладено обов`язки, передбачені як п.1 так і п.2 ч.1 ст.76 КК. Покладення інших обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК, є правом суду. Проте суд поклав на обвинувачену лише обов`язок, передбачений п.1 ч.1 ст.76 КК та додатково обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що суд безпідставно стягнув з обвинуваченої матеріальні збитки лише в сумі 2098 грн. 19 коп., оскільки її позовні вимоги в цій частині повністю підтверджені квитанціями і чеками. Також суд необґрунтовано частково задовольнив її вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Адже в результаті протиправних дій обвинуваченої вона постійно відчуває біль, стан її здоров`я погіршився. Через отримані тілесні ушкодження вона не може вести звичний спосіб життя. Діями обвинуваченої було принижено її честь та гідність, а також ділову репутацію.

В апеляційній скарзі обвинувачена та захисник просять вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивують тим, що обвинувачена за станом свого здоров`я фізично не могла наносити потерпілій ударів. Інкримінованого злочину обвинувачена не вчиняла, а потерпіла обмовила її з мотивів помсти. Проте суд на зазначене уваги не звернув, не проаналізував усі докази, а лише обмежився їх переліченням. Крім того, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційних скарг прокурора і потерпілої; потерпілу, яка підтримала свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора, при цьому заперечила проти скарги обвинуваченої і захисника; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечив проти скарг потерпілої, обвинуваченої та її захисника; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченої та захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок змінити.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку; досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що впродовж п`яти років у неї з ОСОБА_8 та її чоловіком, який є її рідним братом, склалися неприязні відносини. Будинок, в якому вона проживає, належить її матері і між нею, її матір`ю, братом і його дружиною ОСОБА_8 виникають постійні конфлікти через будинок, вони постійно забирають матір до себе жити. У лютому 2016 року мати виїхала жити до брата і його дружини ОСОБА_8 , прихопивши її речі. Вона поїхала до них, щоб її мати віддала її речі і ключі від будинку. Вона знайшла матір в релігійній організації, разом з нею поїхала до будинку обвинуваченої. Коли вони стояли біля під`їзду, з під`їзду вискочила ОСОБА_8 , схопила її за капюшон, стала тягати за волосся, бити по обличчю, а вона руками закривала обличчя, потім відчула біль в руці. Пшенична почала задихатися, зупинилася, а вона разом з матір`ю піднялася на 3 поверх, щоб мати віддала їй ключі від будинку та її речі, а у цей момент ОСОБА_8 влетіла в під`їзд і ударила її головою об стіну. Потім приїхали співробітники поліції, а вона пішла до травмпункту, де їй наклали гіпс на руку.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він по роботі в лютому 2017 року приблизно в обідню пору домовився зустрітися з людьми у дворі кінцевої зупинки автобуса №21. Сів на лавку і побачив, що поряд про щось сперечаються жінки і відійшов на дорогу, щоб їм не заважати. Якісь крики лунали з 2-3 поверху цього будинку. Потім з під`їзду вибігла обвинувачена, стала за куртку смикати потерпілу, хаотично махала руками в область голови потерпілої, яка закривала голову руками, немолода жінка стояла і за всім спостерігала. Потім всі втрьох зайшли в під`їзд, до нього підійшов хлопець, сказав, що він син потерпілої і попросив у нього номер мобільного телефону, після чого його викликали у відділ поліції.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що потерпіла його мати, яка поїхала на вул.Кирова до ОСОБА_8 забрати свої речі у бабусі. На його дзвінки мати не відповідала, тоді він поїхав до будинку обвинуваченої, де на відстані 30 метрів побачив, як ОСОБА_8 тягає за волосся біля під`їзду, б`є його матір в область голови і обличчя, а мати закриває обличчя руками, після чого він прискорив крок і коли підійшов до під`їзду, з нього вийшла його мати, яка сказала йому, що їй погано, після чого пішла в травмпункт.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_8 об`єктивно підтверджена висновком судово-медичної експертизи №138 від 29.02.2016 року, згідно якої у потерпілої ОСОБА_7 має місце закритий косий перелом 5 п`ясної кістки зі зміщенням, який утворився від дії тупого предмета та кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більше ніж як 21 день) (а.с.42).

Під час проведення слідчого експерименту 05.08.2016 року потерпіла ОСОБА_7 розповіла про обставини вчиненого щодо неї злочину та показала, як обвинувачена ОСОБА_8 наносила їй удари (а.с.43-44).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №729 від 09.09.2017 року не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_7 при обставинах та в умовах, вказаних потерпілою під час слідчого експерименту (а.с.45).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №66/к від 10.03.2017 року закритий перелом 5 п`ясної кістки праворуч у потерпілої кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя та викликало тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день). Характер перелому 5 п`ясної кістки справа у ОСОБА_7 вказує на дію на неї тупого предмету з обмеженою завширшки поверхнею в тильно-долоневому напрямку. З судово-медичної точки зору в медичній документації на ім`я ОСОБА_7 зафіксовано не менш одного травматичного впливу на тіло постраждалої, а саме в ділянку правої п`ятої п`ясної кістки. Перелом 5 п`ясної кістки справа у ОСОБА_7 виник від локального впливу на неї тупого предмету (поперечно її довжині), що могло мати місце при обставинах вказаних при допиті потерпілої та слідчих експериментів за її участю (а.с.46-52).

В ході пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 як жінку, яка наносила потерпілій ОСОБА_7 удари, що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21.04.2017 року (а.с.53-57).

Отже, правильно проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК, за обставин, зазначених в оскаржуваному вироку.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачена в силу стану свого здоров`я не могла заподіяти потерпілій такі тілесні ушкодження, були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, оскільки повністю спростовані зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відтак апеляційна скарга обвинуваченої та захисника є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними.

Так, відповідно до ст.76 КК у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Тобто, виходячи з норм кримінального закону, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, покладення на особу обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК, є обов`язковим.

Між тим суд першої інстанції, звільняючи обвинувачену ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК, поклав на обвинувачену лише один обов`язок, передбачений ч.1 ст.76 КК, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни вироку в цій частині.

Вирішуючи доводи апеляційної скарги потерпілої судова колегія виходить з такого.

Так, суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченої, правильно обґрунтувавши необхідність її відшкодування, не в повній мірі прийняв до уваги, що внаслідок дій обвинуваченої потерпілій було завдано тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритого косого перелому 5 п`ясної кістки зі зміщенням. В результаті отриманого тілесного ушкодження потерпіла постійно відчуває біль, фізичні страждання та не може вести звичний спосіб життя. А тому суд, на переконання судової колегії, невірно визначився з розміром відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з чим, вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з чим, висновок районного суду в цій частині також підлягає зміні.
Що стосується вимог потерпілої про стягнення на її користь матеріальної шкоди в сумі 3200 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки, як правильно встановив міськрайонний суд, розмір заподіяної матеріальної шкоди був доведений потерпілою лише на суму 2098 грн. 19 коп., яка і була стягнута на користь потерпілої.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині покладення на ОСОБА_8 передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків та в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації.

Змінити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , з 3000 грн. на 20000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4