Справа № 495/205/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003726 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, освіта середня, не працюючого, перебуваю чого у цивільному шлюбі, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 03 листопада 2017 року приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на тротуарі, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , тримаючи у своїх руках ніж, з мотивів особистих неприязних відносин, в ході обопільної сварки із потерпілим ОСОБА_5 , підійшовши до останнього та наніс один удар в спину в область лівої легені, від якого потерпілий ОСОБА_5 впав на тротуар, а обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник. Після чого потерпілий ОСОБА_5 був доставлений до хірургічного відділення КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня».

Відповідно до підсумків висновку експерта № 394 від 11.12.2017 проведеної судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , малося одне колото-різане поранення на задній поверхні грудної клітки зліва у верхній третині, яке проникало у ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені та розвитком лівостороннього пневмоторакса. Вказане ушкодження могло бути спричинене дією гострого травмуючого предмета, конструктивні характеристики якого мають ознаки ножа. Вказане ушкодження було небезпечним для життя в момент його заподіяння і за цим критерієм, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 03 листопада 2017 року приблизно о 23 годині, він знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , де у нього сталася сварка з потерпілим. В ході обопільної сварки із потерпілим ОСОБА_5 , підійшовши до останнього, він наніс один удар ножем в спину, від якого потерпілий впав на тротуар, а він з місця скоєння кримінального правопорушення зник. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 03 листопада 2017 року приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на тротуарі, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , в ході обопільної сварки з ним, підійшовши до нього, наніс йому один удар ножем в спину, від якого він впав на тротуар, а обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Після чого він був доставлений до лікарні. Просив суворо не карати обвинуваченого. Цивільний позов підтримав лише в частині стягнення з обвинуваченого суми матеріального збитку. Відмовився від стягнення з обвинуваченого моральної шкоди.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 121 КК України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, а також враховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

У ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов, а саме: посив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду у сумі 11 820, 91 грн., моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 просив задовольнити його позов частково, а саме стягнути з обвинуваченого на його користь лише майнову шкоду у сумі 11 820,91грн. В частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги не підтримав.

З урахуванням визнання майнових претензій потерпілого обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 7693, передану до архіву КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» для подальшого зберігання залишити в архіві КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня».

Речові докази: оптичний носій лазерний диск РVD 650 із відеозаписом проведення слідчого експерименту 19.12.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , приєднаний прокурором до матеріалів обвинувального акту залишити при обвинувальному акті.

Речові докази: чоловічу балонову куртку темно-синього кольору, запаковану в спеціальний пакет експертної служби № 1, передану на зберігання до камери речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Речові докази: лезо ножа, довжиною 10см., шириною 2см., яке упаковано в спеціальний пакет № 0004815, руків`я від ножа, яке запаковано в спеціальний пакет № 0004862, передані на зберігання до камери речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши с засудженого ОСОБА_3 на його користь компенсацію майнової шкоди в сумі 11 820, 91 грн. В частині стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. відмовити у зв`язку з відмовою потерпілого від стягнення вказаної частини позовної заяви.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 7693, передану до архіву КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» для подальшого зберігання залишити в архіві КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня».

Речові докази: оптичний носій лазерний диск РVD 650 із відеозаписом проведення слідчого експерименту 19.12.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , приєднаний прокурором до матеріалів обвинувального акту залишити при обвинувальному акті.

Речові докази: чоловічу балонову куртку темно-синього кольору, запаковану в спеціальний пакет експертної служби № 1, передану на зберігання до камери речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Речові докази: лезо ножа, довжиною 10см., шириною 2см., яке упаковано в спеціальний пакет № 0004815, руків`я від ножа, яке запаковано в спеціальний пакет № 0004862, передані на зберігання до камери речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1