Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 11-49 / 2011
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого - судді Збитковської Т.І.

Суддів Міщенко О.А, ОСОБА_1В,

При секретарі Міщук Л.А.

За участю прокурора Горбань О.В.

Засуджених ОСОБА_2І, ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

- засудженого вироком Володимирецького районного суду від 26 травня 2009 року за ч.2 ст.296 КК України на три роки позбавлення волі і звільнено від покарання на підставі п.ест.1 Закону України „ Про амністію від 12 грудня 2008 року; за ч.2 ст.121 КК України - виправданого, -.

В С Т А Н О В И Л А :

6 червня 2007 року біля 1 год. ночі ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного спяніння поблизу магазину „ Юлас в смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, умисно, шляхом нанесення удару правою ногою в область голови, а в подальшому - рукою в обличчя гр. ОСОБА_5К, який сидів на стежці поблизу магазину „ Юлас, заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України винним себе не визнав, зазначивши про те, що він не наносив удар ногою в область голови потерпілому ОСОБА_5 Показав, що коли ОСОБА_5 лежав на землі, він давав йому ляпаси по обличчю долонею руки, щоб привести його до свідомості.

Показання ОСОБА_2 щодо непричетності його у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому колегія суддів вважає безпідставними та розцінює їх, як намагання останнього уникнути відповідальності за скоєння тяжкого злочину.

Сам ОСОБА_2І, будучи допитаним в якості підозрюваного та обвинуваченого /т.1 а.с. 46-47, 81-82/ показав, що 5 червня 2007 року в нічний час він разом з ОСОБА_3А, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, йшли біля магазину „ Юлас, що в смт. Рафалівка, де біля стежки побачили ОСОБА_5К, який сидів на сідницях, ліктями спершись на коліна. ОСОБА_2 попросив у нього цигарку, потрусивши за плече, на що потерпілий щось пробурмотів. ОСОБА_2 вирішив, що це відмова і образа на його адресу, і правою ногою вдарив ОСОБА_5 в голову, у ділянку обличчя. Від удару той впав на спину. ОСОБА_2 нагнувся над головою ОСОБА_5К, і кулаком правої руки завдав йому декілька ударів в обличчя. ОСОБА_3А, який знаходився позаду, наніс ОСОБА_5 ногою декілька ударів по тулубу. Тоді ОСОБА_2 підняв ОСОБА_5 за пояс, відтягнув на 2-3 метри від стежки, а, оскільки потерпілий не подавав ознак життя, то ОСОБА_2І, щоб привести його до свідомості, долонею руки давав йому ляпаси. Чоловік щось прохрипів, ОСОБА_2 подумав, що все гаразд і відійшов в сторону. В цей час ОСОБА_3 дістав з кишені ОСОБА_5 дві пачки цигарок Дельта. одну з яких віддав ОСОБА_2І, і вони обоє пішли додому.

При відтворенні обстановки і обставин події /т.1 а.с.52-56/ ОСОБА_2 детально розповів про обставини вчиненого злочину та показав, як і за яких обставин скоїв злочин.

Допитаний під час апеляційного розгляду даної справи в якості свідка засуджений ОСОБА_3 повністю підтвердив ці показання ОСОБА_2І, та дав показання стосовно обставин заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_5

Такі показання ОСОБА_3 повністю співпадають з його показаннями, даними в ході досудового слідства під час проведення відтворення з ним обстановки і обставин події з відеозаписом, які переглянуті в ході апеляційного розгляду.

Показання ОСОБА_3 колегія суддів визнає достовірними, послідовними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи.

В судовому засіданні встановлено, що відносини між засудженими є дружніми і підстав для оговорення один одного у них не має.

Згідно висновку амбулаторної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи /т.1 а.с.94-96/ ОСОБА_2 на момент вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасово хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи /т.1 а.с. 86-88/ смерть ОСОБА_5 настала від набряку головного мозку внаслідок черепно-мозкової травми.

На тілі останнього виявлено ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гематоми лобних областей, набряку головного мозку, закритого перелому кісток носа та крововиливів навколо обох очей, які виникли від дії тупого предмета, не виключено від удару ногою чи кулаками і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту не характерно, як відсутні і будь-які ушкодження, які б свідчили про боротьбу чи самооборону.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 28 листопада 2007 року / т.2 а.с. 54-58/, вказана група ушкоджень виникла від однієї травмуючої дії з достатньою силою твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею.

Виявлений у ОСОБА_5 комплекс ушкоджень перебуває у прямому причинному звязку з настанням смерті останнього.

Такий висновок повністю підтвердив допитаний при апеляційному розгляді справи судово - медичний експерт ОСОБА_6

Оцінюючи зазначені у справі докази, колегія суддів вважає, що між нанесенням ОСОБА_2 удару ногою в область голови ОСОБА_5 та смертю останнього є прямий причинний звязок.

Вироком Сарненського районного суду від 26 травня 2009 року ОСОБА_2 визнаний винним за ч.2 ст.296 КК України з призначенням покарання - три роки позбавлення волі і звільнений від покарання на підставі акту про амністію та виправданий за ч.2 ст.121 КК України за недоведеністю його участі у скоєнні злочину.

ОСОБА_3 визнаний винним за ч.2 ст.296 КК України на один рік позбавлення волі. На підставі ст.71,78 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком суду і остаточно призначено покарання у виді шести років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засуджених солідарно на користь потерпілих ОСОБА_7І, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 3766 грн.42 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В рахунок відшкодування моральної шкоди на користь кожного з потерпілих стягнуто з засудженого ОСОБА_2 по 1500 грн; з засудженого ОСОБА_3 на користь кожного з потерпілих по 1000 грн.

В поданій на вирок суду апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати вирок суду і постановити новий, яким визнати ОСОБА_2 винним за ч.2 ст.121 КК України і призначити покарання - вісім років позбавлення волі; за ч.2 ст.296 КК України три роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_2 остаточне покарання - вісім років позбавлення волі. ОСОБА_3 призначити покарання - один рік позбавлення волі і на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначити шість років позбавлення волі.

До початку апеляційного розгляду справи в частині засудження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України прокурор свою апеляцію відкликав, а стосовно виправдання ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України просить вирок скасувати і постановити новий.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України підлягає скасуванню, а апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи, задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, є безпідставними, і не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Виправдовуючи ОСОБА_2 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дав неправильну оцінку зібраним доказам у справі, і, всупереч висновку комісійної експертизи у справі, безпідставно вказав у вироку, що отримані потерпілим тяжкі тілесні ушкодження не перебувають у причинному звязку зі смертю ОСОБА_5

Така невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є, відповідно до вимог ст. 369, 378 КПК України, підставою для скасування вироку і постановлення нового.

Колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2 органами досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_2 колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння вчинено тяжкий злочин. Як особа, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є потерпілим від наслідків ЧАЕС, і вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України.

На підставі наведеного керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Володимирецького районного суду від 26 травня 2009 року стосовно виправдання ОСОБА_2 за ч.2 ст.121 КК України скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначити йому покарання - сім років позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з 18 червня 2010 року, зарахувавши в строк відбуття покарання його тримання під вартою з 19 червня 2007 року по 26 травня 2009 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних та кримінальних справ через апеляційний суд Рівненської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ

Вірно: Суддя Т.І.Збитковська