Справа № 450/2037/17 Провадження № 1-кп/450/182/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
захисника (представника) потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0001090 від 15.06.2017 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Біле Перемишлянського району Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, який не одружений, не має на утриманні дітей, не працює, не навчається, військовозобов"язаний, не військовослужбовець, безпартійний, раніше судимий вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2016 р. за ч.1 ст.155, ст.198 КК України до покарання у виді 4 (чотири) роки 3 (три) місяці позбавлення волі та згідно ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_7 , 15.06.2017 р. близько 01 год. 00 хв., умисно, з метою отримання можливості керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно заволодів транспортним засобом марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у АДРЕСА_3 та належить потерпілому ОСОБА_8 , заподіявши останньому майнової шкоди, шляхом пошкодження його майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_8 , якому неодноразово допомагав по господарству та користувався належним останньому транспортним засобом марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 . Посвідчення водія на право керування транспортними засобами у нього відсутнє і такого він не отримував. 15.06.2017 р. близько 01 год. 00 хв. він знаходився у АДРЕСА_3 , де без згоди потерпілого ОСОБА_8 взяв із житлового будинку ключі від автомобіля, а згодом запустив двигун транспортного засобу марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 та поїхав в магазин, однак в подальшому не справився з керуванням і з"їхав у кювет. Залишивши без нагляду належний потерпілому ОСОБА_8 транспортний засіб марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 з ключами в замку запалювання він пішов по власних справах. Згоди потерпілого ОСОБА_8 на керування транспортним засобом марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 у вказаний час він не отримував, а під час з"їзду у кювет автомобіль отримав технічні пошкодження і про вказані обставини ним нікого не повідомлялось. В подальшому його було затримано працівниками поліції, а завдану шкоду потерпілому ОСОБА_8 він не відшкодував. З вказаних підстав повністю визнає заявлений до нього потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов в загальній сумі 107959,00 грн. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він проживає у АДРЕСА_3 та користується належним йому транспортним засобом марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово допомагав йому по господарству, а також користувався транспортним засобом марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 , однак лише в його присутності. 15.06.2017 р. близько 01 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 самовільно взяв ключі від автомобіля та транспортний засіб марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 з території будинковолодіння АДРЕСА_3 і рухаючись таким не справився з керуванням, з"їхав у кювет, пошкодивши при цьому вказане майно. Про вказані обставини обвинувачений ОСОБА_7 йому нічого не повідомляв, а описані ним події були доведені до його відома знайомими і родичами. Заподіяні збитки йому не відшкодовані, а тому ним заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримує повністю та просить стягнути в його користь спричинену майнову шкоду в сумі 62959,00 грн., моральну шкоду в сумі 40000,00 грн. і 5000,00 грн. понесених процесуальних витрат на правову допомогу.

Заявлені стороною обвинуваченого із захисником та потерпілого із захисником клопотання не розглядались, оскільки учасники кримінального провадження відмовились від таких, та зі згоди усіх присутніх сторін, така відмова прийнята судом.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 та заявленого до нього потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову, його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, який раніше судимий, пом"якшуючу покарання обставину як щире каяття, визнання своєї винуватості та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, який посередньо характеризується по місцю проживання, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, приходить до переконання обрати покарання в межах санцій ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі, скільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства.

Суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст.71 КК України, частково приєднати до визначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2016 р., та визначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід рахувати з 16.01.2018 р. відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.01.2018 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме моменту його обмеження у вільному пересуванні в залі суду.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , який він разом із захисником (представником) ОСОБА_6 підтримали і просять задовольнити, такий повністю визнаний обвинуваченим ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_5 , про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, а також процесуальних витрат на правову допомогу в загальній сумі 107959,00 грн., то суд приходить до наступного висновку.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В силу ст.128 КПК України, враховуючи неврегульованість кримінально-процесуальним законом процесуальних відносин між сторонами, що виникли у зв"язку з цивільним позовом, до них підлягають застосуванню норми Цивільно-процесуального законодавства України.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди, є потерпілий ОСОБА_8 .

Враховуючи спричинення потерпілому майнової та моральної шкоди, а також процесуальних витрат на правову допомогу в загальному розмірі 107959,00 грн., яка повністю визнана обвинуваченим ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_5 , то дослідженню судом така не підлягає, а вказану суму слід стягнути на користь ОСОБА_8 .

Покликання захисника (представника) ОСОБА_6 на розрахунок судових витрат 9600,00 грн. є безпідставними, оскільки цивільним позовом потерпілого ОСОБА_8 визначена сума витрат на правову допомогу 5000,00 грн., а тому суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Процесуальні витрати по справі понесені державою відсутні, а речовий доказ, зокрема транспортний засіб марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 з ключами від нього, слід вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 згідно власноручно поданої ним заяви-розписки.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України, частково приєднати до визначеного покарання за цим вироком, 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі невідбутої частини покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2016 р., та визначити ОСОБА_7 остаточну міру покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 16.01.2018 р.

Речові докази, а саме транспортний засіб марки "Пежо" моделі "Біпер" номерний знак НОМЕР_1 з ключами від нього, - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 заподіяні майнову та моральну шкоду, а також витрати на правову допомогу в загальній сумі 107959,00 грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1