Дата документу 24.04.2018
Справа № 501/950/18

У Х В А Л А
20 квітня 2018 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
19 квітня 2018 року до слідчого судді звернувся прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому зазначив наступне.
18 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа), згідно якої: 26 лютого 2018 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код, на підставі якого було здійснено нотаріальні дії, податковими органами ОСОБА_4 не видавався; відомості щодо реєстрації шлюбу ОСОБА_4 із особою, після смерті якої відкрита спадщина, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні.
Досудове розслідування здійснює СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 лютого 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу представнику ОСОБА_4 ОСОБА_5 - видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену квартиру.
Свідоцтво про право на спадщину видане на підставі наданого нотаріусу свідоцтва про шлюб, згідно якого 19 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції в Луганській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Під час досудового розслідування встановлено, що відомості про шлюб не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Дана обставина, на думку прокурора, свідчить про можливе підроблення свідоцтва про реєстрацію шлюбу.
Вважаючи, що за допомогою завідомо підробленого документу свідоцтва про реєстрацію шлюбу здійснюється незаконне заволодіння чужим майном, прокурор, з метою збереження речових доказів, просить слідчого суддю накласти арешт на спадкове майно:
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку, площею 0,100 га, розташовану на території Таїровської селищної ради, АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, та додатково пояснила, що підробленим також є ідентифікаційний код, начебто виданий на ім`я спадкоємця ОСОБА_8 , та, як наслідок паспорт на його ім`я.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, клопотання прокурора було розглянуто без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Слідчим суддею встановлено, що наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, на які посилається прокурор, підтверджуються доданими до клопотання матеріалами: копією свідоцтва про шлюб (а.с.7), копією паспорта ОСОБА_7 (а.с.8-9), копією свідоцтва про смерть (а.с.10), копією державного акт на право власності на землю (а.с.11-12), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-14), технічним паспортом на квартиру (а.с.15-17), довідкою Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.18), копією довіреності (а.с.19).
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до пункту 1 частини 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 ст.170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, слід накласти арешт зазначене майно, так як є достатні підстави вважати, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно є речовим доказом, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, так як, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Приймаючи до уваги можливість втрати слідів злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, достатність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу (ст.98 КПК України), що вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, слід накласти арешт на вказане майно.
З тих же підстав слідчий суддя вважає, що термін арешту майна слід обмежити певними строками.
Керуючись ст.ст.110, 170, 172 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно:
- земельну ділянку, площею 0,100 га, розташовану на території Таїровської селищної ради, АДРЕСА_2 , державний акт на право власності на землю ОД № 014217, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ,
шляхом встановлення заборони на відчуження строком до 11 травня 2018 року, включно.
Негайне виконання ухвали покласти прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Копії ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя