Справа № 201/7609/16-к
Провадження № - 1кп/201/13/2017
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 листопада 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000320 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 26 лютого 2013 року близько 14.00 годин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, діючи на підставі раптово виниклих неприязних стосунків спричинив ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_8 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час у той момент, коли потерпіла ОСОБА_5 знаходилась у своїй кімнаті біля письмового столу, підійшла ззаду та схопила правою рукою останню за праву руку в районі ліктьового суглобу ближче до передпліччя, а вільною лівою рукою схопила потерпілу за волосся та, із застосуванням сили, потягла її до дивану, що знаходився у кімнаті і кинула ОСОБА_5 на диван. Далі, утримуючи ОСОБА_5 у лежачому положенні на дивані за зовнішню поверхню правого стегна, нанесла їй два удари кулаком у грудну клітину ліворуч та у поперекову зону ліворуч.

Далі ОСОБА_5 , звільнившись від ОСОБА_8 вибігла з кімнати та побігла до сходинок, у цей момент співмешканець ОСОБА_8 . ОСОБА_3 , знаходячись позаду потерпілої, схопив її руками за плечі і з силою затягнув потерпілу ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_3 продовжував утримувати ОСОБА_5 та наніс їй один удар ногою по задній поверхні правого колінного суглобу, після чого відразу відпустив потерпілу, яка впала на передню частину колінних суглобів. Діброва- ОСОБА_9 застосовуючи силу, руками штовхнула ОСОБА_5 від чого остання впала на підлогу на праву бічну частину тулубу, після чого ОСОБА_8 нанесла потерпілій один удар ногою у область передньо-бічної поверхні стегна ліворуч, та в область лівого колінного суглобу, та завдала ОСОБА_5 ще два удари ногою в середню третину лівої гомілки. В цей час ОСОБА_3 , знаходячись в ногах ОСОБА_5 на рівні нижніх кінцівок, наніс один удар ступнею зверху-униз по бічній поверхні лівого колінного суглоба потерпілої, а також наніс удар ногою по задній поверхні лівого колінного суглобу. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_3 залишили приміщення кімнати, залишивши потерпілу на підлозі у лежачому положенні.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , знаходячись у тому ж місці, близько 14.07 годин ОСОБА_8 та ОСОБА_3 повернулись до кімнати, у цей час потерпіла ОСОБА_5 вже підвелась на ноги та знаходилась посеред кімнати. ОСОБА_3 схопив останню за одяг та щосили штовхнув її у бік балконної двері, від чого ОСОБА_5 вдарилась потиличною частиною голови об балконні двері, після чого присіла на зігнуті ноги та відразу підвелась. ОСОБА_3 схопив обігрівач, який знаходився у кімнаті та наніс два удари обігрівачем у область лівої руки та лівої бічної поверхні тулубу ОСОБА_5 , яка намагаючись захиститись від ударів, присіла на ноги та стала захищати руками голову. Після чого ОСОБА_3 , застосовуючи силу, кинув обігрівач на обидва колінних суглоби ОСОБА_5 та продовжував залишатись у кімнаті. В цей час ОСОБА_8 підняла з підлоги обігрівач та нанесла ним один удар зверху-вниз по верхній частині голови потерпілої. Тим самим ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; гемартрозу лівого колінного суглобу, синця лівого колінного суглобу за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 залишили місце скоєння злочину зачинивши ОСОБА_5 у квартирі.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений не визнав себе винним та пояснив, що в той день в 2013 році він роздавав листівки з приводу агітації передвиборної компанії, коли йому зателефонувала ОСОБА_8 , з якою він разом проживає, яка повідомила, що приїхали батьки обвинуваченого і попросила його прийти додому. Обвинувачений дочекався свого напарника і пішов додому на обід. Вдома була його цивільна дружина ОСОБА_8 , її донька ОСОБА_5 та батьки обвинуваченого. Поки обвинувачений спілкувався на кухні з батьками, він почув, що між потерпілою та ОСОБА_8 відбувається сварка, а коли ОСОБА_8 зайшла до кухні, на питання обвинуваченого: «Що трапилось?», вона не відповіла. Після обіду обвинувачений пішов до кімнати перевдягнутись, коли знову почув звуки сварки між потерпілою та його дружиною і, як він зрозумів, сварка відбувалась з приводу відсутності ключів від квартири у потерпілої. В ході цієї сварки потерпіла бігала по квартирі і кричала. Обвинувачений сказав дружині вдягатись і йти зробити дублікат ключів для потерпілої, а водночас і провести батьків. Вони почали вдягатись, а потерпіла весь час бігала по квартирі і обвинувачений допускає, що міг її зачепити коли вдягався, однак він її не бив, навмисних ударів не наносив і він до неї взагалі гарно відноситься, так як з п`яти років займається її вихованням. Коли вони вдяглись, то вийшли з квартири, зачинивши в ній потерпілу і пішли на вулицю з батьками.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України знайшла своє підтвердження в наданих сторонами кримінального провадження та досліджених судом доказах, а саме.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що на час подій вона проживала в квартирі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та її цивільним чоловіком ОСОБА_3 . Між нею та її мамою з чоловіком склались неприязні відносини і були випадки, коли потерпілу не пускали в квартиру. В той день вона забула ключі від квартири в середині квартири, а тому коли повернулась, то стукала і дзвонила, однак їй двері не відчинила, хоча їй було достеменно відомо про те, що обвинувачений знаходиться в квартирі. Вона пішла до дільничного інспектора, який зв`язався з обвинуваченим і коли потерпіла знову прийшла додому її пустили до квартири, де вона побачила свою матір та ОСОБА_3 , які були в стані алкогольного сп`яніння. Мати почала голосно кричати, щоб потерпіла збирала свої речі та їхала жити до батька, на що остання не відреагувала та пішла до своєї кімнати. Відразу за нею в кімнату зайшла ОСОБА_8 , яка схопила потерпілу за руку та повалила її на диван і почала наносити удари руками в район тулубу. Потерпіла почала голосно кричати і звати на допомогу, на що відреагував сусід зверху, який спустився і подзвонив у двері. В цей момент потерпіла змогла вирватись і вибігла до дверей, які були відчинені, однак обвинувачений з матір`ю схопили її і знову затягли в квартиру, закривши вхідні двері. Потягли її до неї в кімнати, де почали вже вдвох наносити їй удари. Спочатку ОСОБА_3 вдарив її під коліно внаслідок чого вона не змогла втриматись на ногах та впала на підлогу. Потім він навмисно наступив на потерпілу, після чого заспокоївся та вийшов з кімнати. Коли обвинувачена почала підводитись ОСОБА_8 , яка залишалась в кімнаті, штовхнула її в бік балконних дверей від чого потерпіла вдарилась об двері та впала на підлогу. Коли потерпіла лежала на підлозі її матір взяла в руки обігрівач та кинула його в потерпілу, після чого вийшла з кімнати. Мати з обвинуваченим зібрались та пішли з квартири, зачинивши потерпілу всередині. Вона зателефонувала батькові та до поліції, а батько викликав майстра, який відчинив двері, і вони одразу поїхали до поліції. Пізніше під час слідчого експерименту потерпіла показувала куди її били та скільки було ударів.

Показання потерпілої в частині дати нанесення їй тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються копією її заяви про вчинення злочину від 26.02.2013 (а.с. 62)

З копії протоколу слідчого експерименту від 18.07.2013 року вбачається, що в цей день в період з 9-30 до 10-10 годин слідчим за участі потерпілої та понятих було проведено слідчий експеримент в ході якого потерпіла вказала, що 26.02.2013 р. приблизно 14:00 години коли ОСОБА_5 знаходилась біля столу у своїй кімнаті до неї ззаду підійшла її мати ОСОБА_8 та схопила її за руку у районі ліктьового суглобу ближче до передпліччя та іншою рукою (лівою) схопила за ліве плече. Після цього гр. ОСОБА_8 продовжуючи утримувати ОСОБА_5 правою рукою у районі ліктьового суглобу, лівою рукою схопила останню за волосся та з застосуванням сили потягла до дивану. ОСОБА_5 впала спиною на диван, який знаходився позаду неї. Після цього гр. ОСОБА_8 утримуючи лівою рукою потерпілу в положенні лежачи на дивані, вдарила своїм коліном в зовнішню поверхню правого стегна потерпілої, та стала наносити долонею правої руки удари по правій та лівій частині обличчя. Також кулаками наносила удари в грудну клітину ліворуч та поперекову зону ліворуч. Після цього ОСОБА_5 звільнилась та побігла до виходу з квартиру, коли вона зупинилась в тамбурі її наздогнав вітчим ОСОБА_3 та рухаючись позаду неї схопив її за плече і з силою відштовхнув її в квартиру. Після чого ОСОБА_3 продовжував утримувати ОСОБА_5 а мати, яка знаходилась напроти останньої, почала бити долонями та кулаками ОСОБА_5 наносячи по правій та лівій частині обличчя. Також кулаками наносила удари у живіт та грудну клітину праворуч, а також в поверхневу ділянку праворуч. У цей момент коли ОСОБА_3 продовжував утримувати ОСОБА_5 ззаду вона відчула сильний удар в області задньої поверхні правого гомілкового суглобу. Вона допускає, що ОСОБА_3 наніс їй удар коліном, яким самим вона не знає. Після удару ОСОБА_3 відразу відпустив ОСОБА_5 . Від сильного болю впала на передню частину колінних суглобів. ОСОБА_8 застосовуючи силу руками, штовхнула ОСОБА_5 до низу від чого остання впала до долу на праву бічну частину тулубу. Потім ОСОБА_8 наносила потерпілій удар ногою в область передньо-бічної поверхні стегна ліворуч, та область лівого колінного суглобу, при цьому ОСОБА_8 знаходилась попереду громадянки ОСОБА_5 на рівні нижніх кінцівок. Знаходилась в такому положенні ОСОБА_8 нанесла потерпілій 2 удари ногою по лівій гомілці. В цей час, ОСОБА_3 знаходячись позаду ОСОБА_5 на рівні нижніх кінцівок останньої, наніс один удар ступнею зверху-вниз по боковій поверхні лівого колінного суглобу і наступний удар наніс також ногою по задній поверхні лівого колінного суглобу. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_3 залишили ОСОБА_5 на підлозі в положенні лежачи залишили кімнату. Знаходячись в кімнаті ОСОБА_5 підвелась на ноги. Приблизно через 2 хвилини до кімнати повернулась ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . ОСОБА_8 підійшла до балконної двері та стала зривати липку стрічку якою було заклеєно вікно та двері. В цей час гр. ОСОБА_3 знаходився попереду ОСОБА_5 з силою схопив за одяг в районі грудної клітини . Та щосили штовхнув її у бік балконної двері від чого вона впала та вдарилась потиличною ділянкою голови об рамку балконних дверей. Від удару ОСОБА_5 присіла на ноги, а потім підвелась зразу на ноги. ОСОБА_3 схопив обігрівач, який знаходився поряд, та наніс удари обігрівачем в область лівої руки, та лівої бічної поверхні тулубу. Намагаюсь захиститися від ударів, ОСОБА_5 присіла та обняла руками захищаючи голову. Після цього ОСОБА_3 з силою кинув обігрівач на обидва колінних суглоби потерпілої. В цей час ОСОБА_8 підняла обігрівач з підлоги та нанесла ним удар зверху вниз по верхній частині голови гр. ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_8 знаходилась попереду потерпілої. Після усіх вищеперерахованих дій ОСОБА_8 та ОСОБА_3 залишили квартиру.

З копії висновку експерта № 1370е від 08.04.2013 р. (а.с. 54) вбачається, що у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гемартрозу лівого колінного суглобу, синця лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні та які виникли у термін на який вказує потерпіла, тобто 26.02.2013 р., а з додаткового висновку експерта № 3147е віл 31.07.2013 р. (а.с. 57) вбачається, що з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на які вказує потерпіла в ході слідчого експерименту від 18.07.2013 р.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості експерта, ОСОБА_11 підтримала висновки судово-медичних експертиз, складені нею, які описані вище, та пояснила, що закрита черепно-мозкова травма та струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, а гемартроз лівого колінного суглобу і синець в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як гемартроз, це скупчення крові в суглобі, що призводить до його напухання, обмеження рухів та лікується виключно пункцією відсмоктуванням крові. Строк лікування гемартрозу не може бути меншим ніж три тижні, а тому він відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Також експерт повідомила, що гемартроз виникає при не менш як одному механічному впливу на суглоб (удару).

Показання потерпілої в частині її звернення до дільничного міліціонера підтверджуються показаннями вказаного дільничного міліціонера ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який пояснив, що він на той час працював дільничним інспектором Жовтневого ВП і знав потерпілу та її бабусю, так як вони до події двічі приходили до нього і скаржились на те, що матір потерпілої та її вітчим не пускають останню додому. В той день потерпіла прийшла знову до нього сумна і повідомила, що ОСОБА_3 не пускає її додому. Свідок зателефонував на мобільний ОСОБА_3 і той сказав, що пустить її як вона прийде додому. Після цього потерпіла пішла додому, а через декілька днів свідкові стало відомо зі слів колег про те, що її побили матір і вітчим.

Показання потерпілої в частині її побиття підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він сусід обвинуваченого, який проживає поверхом вище. 25.02.2013 він в своїй квартирі почув шум і звуки скандалу з квартири в якій проживає обвинувачений та ОСОБА_8 і цей шум заважав заснути його дитині, а тому він викликав міліцію, однак остання на виклик не приїхала. Наступного дня вдень він знову почув крики та скандал і, так як у дитини був обідній сон, він не хотів, що цей шум розбудив дитину, а тому спустився вниз і подзвонив в двері тамбуру, роль яких виконує решітка. Спочатку відчинила свої двері сусідка ОСОБА_14 - ОСОБА_9 , яка оглянулась і зачинила двері, а потім вийшла ОСОБА_8 і свідок висловив їй свої претензії, на що вона вилаялась нецензурно та плюнула йому в обличчя. В цей же час з квартири вибігла заплакана потерпіла, яка сказала, що її б`ють але ОСОБА_8 її затягла назад в квартиру. Свідок піднявся додому та повторно викликав міліцію, а через деякий час він стояв на балконі, який виходить не у двір, а на вулицю, коли побачив, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_3 вдвох кудись пішли. Він їм сказав, щоб вони дочекались міліції, але вони відповіли нецензурно і пішли далі. Через деякий час свідок виходив на вулицю і побачив на балконі потерпілу, яка плакала, а також туди приїхав батько потерпілої, його дружина та його матір.

Об`єктивно показання потерпілої і свідка ОСОБА_13 підтверджує свідок ОСОБА_15 , допитаний в судовому засіданні, який пояснив, що він являється батьком потерпілої. 26.02.2013 року йому зателефонувала потерпіла, яка була налякана та знервована. Вона повідомила про те, що ОСОБА_3 та колишня дружина свідка ОСОБА_9 побили потерпілу та зачинили її у квартирі. Свідок поїхав за адресою місця проживання потерпілої: АДРЕСА_3 і коли приїхав на місце, то там вже були його матір та свідок ОСОБА_13 , яка намагались заспокоїти потерпілу, яка стояла на балконі і плакала. Свідок зателефонував до міліції, але остання так і не приїхала, а тому свідок повторно зателефонував до міліції, де йому запропонували зателефонувати до МНС, що він і зробив, де йому повідомили данні організації, яка займається відчиненням дверей. Свідок зв`язався з представником цієї організації, який приїхав і відчинив двері квартири. З квартири вийшла потерпіла, яка була вдягнена у брудний та пом`ятий одяг. В цей час додому прийшла ОСОБА_8 , яка була у стані алкогольного сп`яніння і свідок сказав доньці, щоб та збирала речі, посадив її в свій автомобіль і відвіз до відділення міліції для написання заяви. Також свідок пояснив, що до цієї події вже були випадки коли потерпілу зачиняли вдома або не посукали до квартири, що змушувало її звертатись за допомогою до дільничного.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона являється бабусею потерпілої і матір`ю свідка ОСОБА_15 . Потерпіла на час подій проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_17 і до цих подій неодноразово скаржилась на те, що ОСОБА_17 її пригнічує, а саме вимикає воду коли вона у ванні кімнаті чи світло, коли вона навчається. В той день потерпіла зателефонувала свідкові і повідомила, що коли вона повернулась додому, то їй не відчиняють двері, на що свідок запропонувала звернутись до дільничного. Як стало відомо свідкові пізніше, потерпіла зверталась до дільничного і той телефонував ОСОБА_17 внаслідок чого останній пустив потерпілу додому. Через деякий час потерпіла знову зателефонувала свідкові і почала кричати в слухавку що її б`ють. Свідок відразу пішла до будинку в якому жила потерпіла, однак потрапити до квартири не змогла. Вона була в дворі будинку коли помітила, що потерпіла стояла на балконі одягнута в білий пуховик і плакала. Вона була розпатлана, і її заспокоював сусід зверху ОСОБА_13 через балкон. Свідок викликала свого сина батька потерпілої, який приїхав приблизно через 40 хв. В цей час свідок заспокоювала потерпілу і помітила, що з під`їзду вийшли ОСОБА_17 з ОСОБА_8 , які швидко пішли на вихід з двору, не зупиняючись. При цьому вони були вдвох і батьків ОСОБА_17 з ними не було. Крім того, в дворі також нікого не було хто міг би це засвідчити. Коли приїхав батько потерпілої то він викликав особу, яка може відкривати замки і коли той приїхав, то піднявся разом з батьком потерпілої нагору, а через деякий час вони всі спустились до низу. При цьому ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_8 і вони посварились. Потерпіла була всі розпатлана, її пуховик був брудний і на ньому був слід чоловічого взуття. Як пояснювала потерпіла ОСОБА_8 її тримала за волосся, а ОСОБА_17 бив, в тому числі і обігрівачем.

Такі ж показання в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_18 , пояснивши, що вона дружина ОСОБА_15 26.02.2013 в обідній час вона приїхала за своїм чоловіком в лікарню, який проходив там обстеження. В якийсь момент чоловік повідомив, що йому телефонувала чи то донька чи то матір, які повідомили, що доньку зачинили в квартирі і побили. Вони приїхали до будинку в якому проживала потерпіла разом з матір`ю, де зустріли ОСОБА_16 та побачили потерпілу, яка знаходилась на балконі і плакала. ОСОБА_15 викликав людину, яка відчиняє замки і коли той приїхав, то ОСОБА_15 з ним піднявся на гору, а через деякий час вони з потерпілою вийшли з під`їзду. При виході ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_8 , яка поверталась додому і між ними виникла сварка. Потерпіла була в пригніченому стані, розпатлана говорила, що болить голова. Вона була одягнена в світлому пуховику, який був грязний та розповіла, що її бив вітчим. Вони забрали потерпілу, а наступного дня відвезли її до лікарні.

Свідок ОСОБА_19 , будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив показання потерпілої і свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в частині стану обвинуваченої та відчинення дверей квартири. Так, він пояснив, що 26.02.2015 року біля 15:00 години йому зателефонував чоловік, який здійснив його виклик за адресою: АДРЕСА_3 , повідомивши, що його донька зачинена в квартирі. Коли свідок приїхав до будинку, його зустрів ОСОБА_15 та розповів причини виклику. Вони підійшли до балкону, щоб дівчина скинула ключі від домофону та свій паспорт. Після цього вони піднялись до дверей квартири і свідок почав відчиняти двері. При цьому він чув, що дівчина була дуже знервована. Після того як відчинили двері, з квартири вийшла дівчина, яка виглядала неохайно, її одяг був забруднений і батько наказав їй збиратись. В цей час прийшла і матір дівчини, яка була в стані алкогольного сп`яніння.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що 26 лютого 2013 року близько 14.00 годин обвинувачений, діючи спільно з ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_5 і його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Так показання потерпілої щодо самого факту побиття узгоджуються з показаннями вищеописаних свідків та висновку експерта, а показання останніх узгоджуються між собою, що не викликає сумніву у правдивості показань цих осіб.

В своїх показаннях даних в судовому засіданні потерпіла вказала, що в момент побиття в бік балконних дверей її штовхнула мати в той час як в протоколі слідчого експерименту зазначено зі слів потерпілої, що ці дії вчинив ОСОБА_3 . Також в судовому засіданні потерпіла не розповідала про те, що ОСОБА_3 обігрівачем наніс два удари у область лівої руки та лівої бічної поверхні тулубу ОСОБА_5 , яка захищаючись присіла на ноги, після чого ОСОБА_3 , застосовуючи силу, кинув обігрівач на обидва колінних суглоби ОСОБА_5 , в той час як в протоколі слідчого експерименту зазначено зі слів потерпілої, що ОСОБА_3 вчиняв ці дії.

Вказані розбіжності в показаннях потерпілої даних в судовому засіданні в 2016 році, тобто через три роки після події, з показаннями даними нею під час слідчого експерименту в липні 2013 через п`ять місяців після події, пояснюються певним проміжком часу між подією та показаннями, а тому суд вважає, що більш точні показання потерпілою були данні під час слідчого експерименту і саме обставини, встановлені слідчим експериментом, суд вважає найбільш правдивими та точно відображаючими події, які мали місце в той час.

В обвинувальному акті прокурором зазначено про те, що на початку конфлікту ОСОБА_10 утримуючи ОСОБА_5 у лежачому положенні на дивані за зовнішню поверхню правою стегна, нанесла їй долонями правої руки приблизно 4-5 ударів по правій та лівій частині обличчя, а також, що після затягування потерпілої в квартиру, ОСОБА_3 утримував ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 , знаходячись попереду потерпілої, нанесла їй близько 15 ударів долонями та кулаками обох рук по обличчю та тулубу. Однак факт цих ударів не встановлений в судовому засіданні, так як потерпіла про ці удари не надавала своїх показань, а з протоколу слідчого експерименту не вбачається факту нанесення цих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а тому ці обставини підлягають виключенню з формулювання обвинувачення здійсненого прокурором.

Однак виключення даних обставин з формулювання обвинувачення жодним чином не впливає на висновки суду про доведеність види ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.

Посилання в судовому засіданні потерпілої та її захисника на те, що в момент подій обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому судом не приймаються до уваги.

Посилання сторони захисту на те, що в обвинувальному акті не вказано номер висновку експерта, а прокурором надано в якості доказу не оригінал а копія експертизи, що свідчить про її недопустимість як доказів, суд вважає необґрунтованими, так як чинне кримінально процесуальне законодавство не містить вимоги вказівки в обвинувальному акті номеру експертизи, якою встановлено ті чи інші обставини, а копія експертизи, надана прокурором завірена належним чином, так як оригінал знаходиться в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , з якого власне і було постановою прокурора від 30.01.2014 виділено в окреме провадження кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , а тому говорити про недопустимість цього доказу не має підстав. Те ж стосується і копії протоколу слідчого експерименту, який було проведено під час кримінального провадження відносно ОСОБА_10 з якого в подальшому було виділено кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 .

Посилання сторони захисту на те, що ані досудовим, ані судовим слідством не розмежовано тілесні ушкодження, які спричинені діями обвинуваченого та ОСОБА_10 , а враховуючи, що остання вже засуджена за вказаний злочин поза розумним сумнівом не доведено винності ОСОБА_3 саме у спричинені середньої тяжкості тілесного ушкодження, суд вважає такими, що не впливають на висновку суду викладені вище з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, про що зазначалось вище, що середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілої виразились у гемартрозі лівого колінного суглобу, який виникає при не менш як одному механічному впливу на суглоб (удару).

В судовому засіданні встановлено, що і ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , наносились удари в лівий колінний суглоб потерпілої. При цьому обвинувачений і ОСОБА_10 діяли спільно, а тому розмежувати внаслідок чийого саме удару були спричинені вказані ушкодження потерплій не можливо. Водночас, той факт, що обвинувачений та ОСОБА_10 діяли узгоджено і спільно, разом одночасно наносили тілесні ушкодження потерпілій, свідчить що тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості отримані потерпілою від дій як ОСОБА_10 , вина якої вже встановлено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2015, так і від ОСОБА_3 .

Посилання сторони захисту на те, що всі свідки сторони обвинувачення є зацікавленими і, відповідно, їх покази є неправдивими, суд вважає необґрунтованим так як хоча свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 дійсно являються родичами та близькими людьми з потерпілою, однак їх показання узгоджуються як між собою так і з показаннями об`єктивно не зацікавлених та сторонніх до потерпілої свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_10 , яка пояснювала, що того дня до них з ОСОБА_3 приїхали батьки з села і вони були в квартирі. Потерпіла, повернувшись з університету, почала нецензурно лаятися тому, що вона не могла попасти додому так як свідок з обвинуваченим змінили замок. На її дії ОСОБА_10 зробила її зауваження але потерпіла намагалась вдарити ОСОБА_10 і та штовхнула її на диван, вдарила декілька раз під коліно та пішла на кухню щоб поспілкуватися з батьками. Десь через хвилин двадцять прийшов ОСОБА_3 та вони сиділи з батьками на кухні, а ще хвилин через десять до них спустився сусід, який зробив зауваження щодо шуму в квартирі, так як у нього спала дитина. Після цього свідок з обвинуваченим та батьками зібрались і вийшли з квартири, а потерпіла залишилась вдома. Додому свідок повернулась приблизно біля 18-00 години та побачила що її колишній чоловік та якийсь хлопець ламають замок у квартиру. Вони почали сваритися але це відбувалось недовго, так як потерпіла швидко зібрала речі, сказала що вона хоче поїхати до батька та вони поїхали з квартири.

Також в судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_20 , яка пояснила, що вона сусідка обвинуваченого та його дружини і характеризує їх виключно з позитивного боку. 26.02.2013 року вона добре запам`ятала, так як в цей день День Народження її онука і вона разом з чоловіком о 10-00 годин пішли до АТБ для купівлі продуктів. Коли вони виходили з АТБ то зустріли ОСОБА_3 ,, який роздавав листівки. Вони пішли додому і коли підходили до будинку то зустріли батьків ОСОБА_21 , які йшли до нього в гості. Вони сказали батькам про те, що їх син біля АТБ, однак останній повідомили, що ОСОБА_10 вдома, а тому вона їх прийме. Свідок зайшла додому, взяла собаку і пішла з нею на прогулянку. Гуляючи з собакою вона поверталась додому коли зустріла виходячих з під`їзду ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та батьків обвинуваченого які йшли у нормальному настрої. При цьому свідок не чула жодних криків чи плачу в під`їзді чи на балконі.

Оцінюючи показання ОСОБА_10 суд вважає їх не правдивими та направленими на уникнення відповідальності обвинуваченим, так як вони суперечать всім доказам наданим сторонами кримінального провадження в судовому засіданні, які є узгодженими та спростовуючи ми показання свідка. Більш того, вказаний свідок була засуджена за ці ж дії, відбула покарання і під час судового розгляду кримінального провадження відносно неї не говорила про нанесення ударів потерпілій під ліве коліно, що свідчить про те, що свідок умисно надала саме такі покази з метою уникнення відповідальності обвинуваченим.

Що ж стосується показань свідка ОСОБА_20 , то вони не спростовують обставини встановлені судом в межах висунутого обвинувачення і хоча і частково суперечать показанням інших свідків, однак не впливають на висновок суду в цілому.

Показання обвинуваченого суд також сприймає критично, оскільки його показання суперечать показанням як потерпілої, так і свідків і суд розцінює їх як такі, що направлені на уникнення від відповідальності.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`яке покарання визначене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді виправних робіт призначити не можливо, так як обвинувачений не працює, а більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі суд не вважає за доцільне застосовувати враховуючи особу обвинуваченого. Більш того, саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, а також посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченого спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час спричинення їй тілесних ушкоджень; моральних переживаннях потерпілої в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілої і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідування правоохоронних органів,

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 10000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1