Справа № 682/856/18
Провадження № 1-кп/682/68/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000161 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Нараївка Славутського району Хмельницької області, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , 10 березня 2018 року близько 14 години 50 хвилин, підійшов до автомобіля марки «BMW 320» сірого кольору, який знаходився біля домогосподарства № 23 по вулиці Злагоди в місті Славута Хмельницької області, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з незачиненого багажника даного автомобіля, таємно викрав чорний кейс, вартістю 130 гривень, у якому знаходилися шуруповерт марки «VORHUT» моделі VC18К, вартістю 928 гривень, та зарядний пристрій до нього, вартістю 200 гривень, заподіявши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 1258 гривень.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

26 березня 2017 року між потерпілим та обвинуваченим укладена угода про примирення на таких умовах: обвинувачений визнав вину, сприяв розкриттю злочину за встановлених обставин; сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого злочину та погодили міру покарання обвинуваченому у виді штрафу; потерпілий матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечувала.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Узгоджена потерпілим і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, що пом`якшує йому покарання.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому, відсутні.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілим і обвинуваченим угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до статті 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд,

засудив:

Укладену 26 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 572 гривень.
Речові докази: чорний кейс, шуруповерт марки «VORHUT» моделі VC18К, та зарядний пристрій до нього повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів після його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1