АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу начальника Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року,-
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку приміщень Оболонського УП ГУНП в м. Києві, а саме на: мобільний телефон чорного кольору марки Iphone; девять аркушів паперу білого кольору з друкованим текстом; флеш-накопичувачі у кількості 3 штуки; записні книжки у кількості три штуки; десять примірників заяви ОСОБА_9 ; жорсткі диски у кількості дві штуки.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, начальник Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати сторону обвинувачення повернути тимчасово вилучене майно.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що08.09.2017 року в приміщенні Оболонського УП ГУНП в м. Києві було проведено обшук в ході якого вилучене вказане майно. Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року, разом з тим, зазначена ухвала про надання дозволу на проведення обшуку є, на думку апелянта, неконкретною, оскільки в ній не вказується конкретне приміщення, у якому можливо проведення обшуку, а також перелік майна можливого для вилучення. Крім того, внесене на розгляд слідчого судді стороною обвинувачення клопотання про арешт майна подано до суду з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України. Із врахуванням наведених недоліків ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вважає колегія суддів, вказані норми закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
12.09.2017 рокуслідчий ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку приміщень Оболонського УП ГУНП в м. Києві, а саме на: мобільний телефон чорного кольору марки Iphone; девять аркушів паперу білого кольору з друкованим текстом; флеш-накопичувачі у кількості 3 штуки; записні книжки у кількості три штуки; десять примірників заяви ОСОБА_9 ; жорсткі диски у кількості дві штуки, посилаючись на наявність правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
02.10.2017 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, вилученого під час проведення обшуку приміщень Оболонського УП ГУНП в м. Києві, а саме на: мобільний телефон чорного кольору марки Iphone; девять аркушів паперу білого кольору з друкованим текстом; флеш-накопичувачі у кількості 3 штуки; записні книжки у кількості три штуки; десять примірників заяви ОСОБА_9 ; жорсткі диски у кількості дві штуки, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку приміщень Оболонського УП ГУНП в м. Києві, а саме на: мобільний телефон чорного кольору марки Iphone; девять аркушів паперу білого кольору з друкованим текстом; флеш-накопичувачі у кількості 3 штуки; записні книжки у кількості три штуки; десять примірників заяви ОСОБА_9 ; жорсткі диски у кількості дві штуки залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/5226/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1