Справа № 513/1149/17
Провадження № 1-кп/513/113/17
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

27 листопада 2017 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

під час підготовчого судового засідання прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти призначення судового розгляд на підставі обвинувального акта та заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору "для додаткового досудового розслідування". Клопотання обґрунтував тим, що в обвинувальному акті не зазначено причини скоєння ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення; клопотання ОСОБА_5 від 23 жовтня 2017 року про витребування від Татарбунарського СМЕ актів судово-медичного обстеження прокурором не розглянуто.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту; думку потерпілого, який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту; обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 ; вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 ст. 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до частини 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії" Суд підкреслив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Всупереч практиці Європейського Суду з прав людини та положеннням КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладені не конкретно, не містять детального описання всіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому.

Так, в обвинувальному акті (як у викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення) зазначено, що ОСОБА_5 «наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область правої щоки, спричинивши ОСОБА_6 тілесні пошкодження, які згідно висновку експерта № 82 від 30 травня 2017 року не були небезпечним для життя, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень»

Таким чином, в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме тілесні ушкодження (синець, крововилив, тощо) завдано потерпілому ОСОБА_6 в результаті нанесення удару обвинуваченим.

Окрім того, в обвинувальному акті обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, зазначено вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, у формулюванні обвинувачення не зазначено, що ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам пункту 5 ч.2 ст. 291 КПК України, то його належить повернути прокурору.

Таким чином, клопотання захисника підлягає задоволенню в частині повернення обвинувального акта прокурору.

Діючим КПК України не передбачено можливості повернення обвинувального акта для додаткового досудового розслідування, тому в цій частині клопотання захисника не ґрунтується на вимогах КПК України, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 291, 314, ч.2 ст.369, 370, ч.3 ст.371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000279 від 30 травня 2017 року стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України - повернути прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області.

В задоволенні решти клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семі днів з дня її оголошення через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1