Справа № 755/5796/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"16" квітня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003668 від 14.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Саріосьйо, Республіки Узбекистан, узбеку, громадянину Узбекистану, з повною загальною середньою освітою, одруженому, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території України, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
в с т а н о в и в:

16 квітня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 14.04.2018 приблизно о 21 годині 45 хвилин гр. ОСОБА_7 , знаходився неподалік лікарні, що за адресою м. Київ, вул. Червоноткацька, 31, де побачив раніше невідомого ОСОБА_8 .

У цей момент, в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , пов`язаного із застосуванням до останнього фізичного насильства яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого в момент його застосування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , пов`язаного із застосуванням до останнього фізичного насильства яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого в момент його застосування, керуючись корисним умислом, з метою позбавлення волі до опору потерпілого, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя, в результаті чого останній впав на землю.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , пов`язаного із застосуванням до останнього фізичного насильства яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого в момент його застосування, керуючись корисливим умислом, з метою позбавлення волі до опору потерпілого сів зверху на ОСОБА_8 , і розуміючи, що його дії є відкритими для останнього почав інший вільною рукою нишпорити по кишенях ОСОБА_8 , в ході чого відкрито викрав наступне майно: мобільний телефон «Леново», імей1№ НОМЕР_1 , імей2№ НОМЕР_2 , вартістю 5000 гривень, оснащений двома сім картами мобільних операторів «Лайфсел», вартістю 50 гривень, флеш-накопичувачем об`ємом 4 Гб, вартістю 150 гривень; грошові кошти в сумі 234 гривні, що належать потерпілому ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 5434 гривень 00 копійок.

У діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.186 КК України.
14 квітня 2018 року о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення кримінального правопорушення.

15 квітня 2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків; протоколом допиту потерпілого; протоколом обшуку від 15.04.2018 року; протоколом огляду речей; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003668 від 14.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.

Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_7 не більше 60 днів з моменту його затримання до 12 червня 2018 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя: