справа № 274/396/17 провадження № 1-кп/0274/286/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2017 м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 2-го курсу Бердичівського коледжу промисловості економіки та права, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 185 ч. 1 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законних представників обвинуваченого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
13.01.2017 року приблизно о 16 год. 20 хв. неповнолітній ОСОБА_3 , знаходячись в роздягальні міського плавального басейну, розташованого по пров. Ветеринарному, 7 в м. Бердичеві, помітивши у кишені штанів ОСОБА_8 , які висіли на вішалці, срібний ланцюжок з кулоном та хрестиком, вирішив таємно їх викрасти. Впевнившись в тому, що його дії будуть непоміченими, використовуючи відсутність в роздягальні інших осіб, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , таємно викрав з кишені штанів ОСОБА_8 : срібний ланцюжок 925 проби вагою 20,13 гр. вартістю 4000 грн., срібний кулон 925 проби вагою 3,21 гр. вартістю 500 грн., срібний хрестик 925 проби вагою 10 гр. вартістю 2300 грн., які поклав до свого рюкзака та пішов з місця вчинення злочину, чим завдав власнику ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 6800 грн..
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України (крадіжка).
30.01.2017 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якою обвинувачений в повному обсязі відшкодував матеріальні збитки, сторони визнають правильність кваліфікацій дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн..
В судове засіданні потерпілий не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вимоги угоди підтримує.
В судовому засіданні законні представники обвинуваченого та обвинувачений підтримали угоду.
Захисник також просить затвердити угоду про примирення.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечив.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, є злочином середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення від 30.01.2017 року укладену між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 ..
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн..
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст. 469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1