Справа № 372/4/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/315/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 21.03.2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, повернутий прокурору, -

в с т а н о в и л а:
До Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року вище вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не викладені конкретні обставини злочину, які характеризують об`єктивну сторону, а фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими, викладені узагальнено, а саме не зазначено, в чому саме виразилось перевищення ОСОБА_7 меж необхідної оборони.

Тобто, на думку суду, зі змісту обвинувачення не зрозуміло, що спонукало ОСОБА_7 вчинити вказані дії по відношенню до потерпілого, не конкретизовано чи мали дії останнього характер посягання, небезпечного для життя і здоров`я обвинуваченого, яке викликало у нього стан необхідної оборони.

Крім цього, судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що обвинувальний акт не містить усіх вимог диспозиції ст. 124 КК України, оскільки у ньому не вказано, що причиняючи потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження ножем, ОСОБА_7 знаходився в стані необхідної оборони.

На думку суду, вказані недоліки не можуть бути усунуті в підготовчому судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду порушень, передбачених ст. 291 КПК України не вбачається, а має місце суб`єктивна оцінка форми обвинувального акту, що не передбачено кримінальним процесуальним законом та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На думку прокурора, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України є помилковим.

Також, необґрунтованим є твердження суду на неконкретність сформульованого обвинувачення та відсутність деталізацій обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки в тексті обвинувального акта містяться відомості про те, що спричиняючи потерпілому тілесні ушкодження, ОСОБА_7 знаходився в стані необхідної оборони, і що саме в той час він перевищив захист, який явно не відповідав небезпечності посягання та обстановці, яка склалася.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підтвердила її доводи та просила задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Посилання суду як на підставу для повернення обвинувального акту на відсутність викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення, яке повинно бути перевірене судом під час розгляду кримінального провадження.

При цьому, висновки суду про те, що формулювання обвинувачення є неконкретним, оскільки в обвинувальному акті не вказані конкретні обставини злочину, які характеризують об`єктивну сторону, не зазначено, в чому саме виразилось перевищення ОСОБА_7 меж необхідної оборони, зі змісту обвинувачення не зрозуміло, що спонукало ОСОБА_7 вчинити вказані дії по відношенню до потерпілого, не конкретизовано чи мали дії останнього характер посягання, небезпечного для життя і здоров`я обвинуваченого, яке викликало у нього стан необхідної оборони, можливі виключно як наслідок оцінки досліджених в ході судового розгляду обставин справи та виходить за межі переліку питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Тому, висновки суду про те, що формулювання обвинувачення є неконкретним, на думку колегії суддів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, повернутий прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4