Справа №295/7176/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0003157 від 14.06.2017р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого приватним підприємцем, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.2 ст.263КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У достовірно невстановлений слідством час та день у серпні 2016 року ОСОБА_3 , якому було достовірно відомо про відсутність у нього, передбаченого законом дозволу, у ТЦ «Глобал» за адресою: м.Житомир, вул.Київська,77, вирішив придбати ніж з метою його подальшого незаконного носіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_3 в цей час та місці, в порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою КМУ №576 від 12.10.1992, придбав ніж, що є коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії.
У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на незаконне носіння холодної зброї, переносив вищевказаний ніж невстановленими вулицями м.Житомира до 00 години 50 хвилин 14.06.2017р..
14.06.2017р. о 00 години 50 хвилин у холі Житомирського ВП, що по вул. Л.Українки,17 в м.Житомирі, у ході огляду у ОСОБА_3 виявлено та вилучено ніж, що є коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
30 червня 2017року на стадії досудового розслідування в приміщенні Житомирської місцевої прокуратури за адресою: м.Житомир, вул.Л.Качинського,2 між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , що здійснювала процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0003157 від 14.06.2017р. в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468,469,472КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді та у врученому йому повідомленні про підозру як такі, що повністю відповідають дійсності, щиро розкаявся та зобов`язується під час судового розгляду в повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.263КК України та визначено покарання, яке повинен нести ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження означеної угоди, встановлені ст.473КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476КПК України. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016році», оскільки він є інвалідом 2 групи.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості, призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання та оскільки її підзахисний є інвалідом 2 групи застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016році».

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4ст.469КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.

Згідно п.1ч.3ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263КК України. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. Потерпілі по даному кримінальному провадженні відсутні. Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинено даний злочин, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст.263КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474КПК України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 30 червня 2017року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст.66КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67КК України, не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Відповідно ст.1 Закону України Про амністію у 2016році від 22.12.2016р., який набрав чинності 07.09.2017р. звільняються від покарання особи у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12КК України: г) особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Враховуючи наведене, суд вважає застосувати до ОСОБА_6 ст.1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016році», оскільки останній на день набрання чинності цим Законом є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12ААА №514475 від 27.05.2016р., обвинувачений просить застосувати до нього акт амністії.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні експертизи по холодній зброї в сумі 790грн 96коп, суд в порядку ст.124КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 375, 394,468, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.263КК України від 30 червня 2017року, укладену сторонами по кримінальному провадженню №0003157 від 14.06.2017р. між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.263КК України та призначити покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень.

ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання на підставі ст.1 п. г Закону України Про амністію у 2016році від 22.12.2016р.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні експертизи в сумі 790грн 96коп.

Речові докази: ніж, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ГУНП в Житомирській області - знищити.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

Обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1