Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1473/17
1-кп/291/22/18
Україна
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Княжики Ружинського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.12.2017 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 та його малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у власносму будинку за адресою АДРЕСА_1 . В цей же день, час та в цьому ж місці у ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень своїй малолітній доньці ОСОБА_8 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час, ОСОБА_5 умисно наніс удар долонею правої руки в область лівої кисті своїй малолітній доньці ОСОБА_8 , від чого остання вдарилася головою об стіну. В подальшому ОСОБА_5 поклав свою малолітню доньку ОСОБА_8 на підлогу та умисно наступив їй ногою в область грудної клітки та схопив останню за волосся на голові. В результаті чого малолітній ОСОБА_8 завдано фізичний біль та не спричинено тілесні ушодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю, але по суті нічого не міг пояснити оскільки нічого не пам`ятав, внаслідок сильного алкогольного сп`яніння, лише пам`ятає що того дня, що зазначений в обвинувальному акті, їхав на конях у с.Княжиках Ружинського району Житомирської області, де зустрів свого знайомого з яким в подальшому зловживав спиртними напоями. Потім частково згадав, що цього ж дня пізно ввечері в нього в будинку в с.Сахнах Ружинського району Житомирської області, була поліція, та він з ними знаходився у веранді, де була дитина на той час не знає.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у інкримінованому йому злочині, остання підтверджується наступними доказами, зокрема:
Показами малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , яка була допитана в режимі відеоконференції, оскільки на данний час знаходиться на реабілітації в центрі соціально-психологочної реабілітації Сонячний дім що в м.Житомирі, та яка вказала, що не знає чому зараз ннаходиться в Житомирі в реабілітаційному центрі. Було таке, що на неї сварився тато, але не знала чого сварився, він тільки якось був забрав її мобільний телефон. Також пояснила, що у неї є старша сестричка. Вона пробачає тата. Нещодавно, але точно не може сказати коли це було, що її возили в лікарню. Але в неї пояснює, нічого не боліло. Вона тоді, пожартувала, що її батько побив. Він просто її штовхнув, та два рази вдарив по сідницях, а потім міліція приїхала. Тато був на той момент не дуже тверезий. Як він її вдаривів, та вона плакала, оскільки злякалась. Мама в цей час поралась на дворі, а сестра була у бабусі. Потім вона просто вибігла з будинку на двір.
Поясненнями психолога ОСОБА_9 , яка була присутня під час допиту малолітнього потерпілого в судовому засідання в режимі відеоконференції, з приводу стану дитини, зокрема, психолог вказала, що з самого початку як неповнолітня ОСОБА_8 приїхала до них в центр соціально-психологочної реабілітації Сонячний дім що в м.Житомирі, то розповідала, що тато її бив, наступав ногою на грудну клітку, запихав у мішок, а потім вже казала що це все неправда, і що вона все придумала. Це все вплив батьків, вона боїться говорити правду, бо хоче додому, а також вона спілкується в телефонному режимі з матір`ю.
Поясненнями законного представника неповнолітньї потерпілої ОСОБА_4 , яка підтвердила, що безпосередньо обставини вчинення злочину не бачила, але того дня 08.12.2017 року близько 17 години вона з обвинуваченим приїхали додому, перед цим забрали ОСОБА_10 від баби, хоча вона їй казала, щоб вона залишилася там, бо батько п`яний, та спав на возі. Але вона поїхала з ними, дитина одразу пішла у будинок, а поки вона розпрягла коняку, то побачила, що ОСОБА_5 на возі немає, тоді вона зайшла в хату, та побачила, що він неначе спить, а ОСОБА_11 гралась мобілкою. Тоді вона пішла на вулицю, поратись по господарству, та через хвилин п`ять почула крик в хаті, коли зайшла, то ОСОБА_11 плакала стоячи, а телефон був у ОСОБА_5 .. На її запитання, що сталося, ОСОБА_11 сказала, що зробила батькові зауваження, щоб він не палив у хаті. Тоді вона знову пішла на двір по справах, та через незначний проміжок часу почула знову крик дитячий, коли зайшла до будинку то ОСОБА_11 лежала на землі, чоловік чи то мав переступати через неї, чи наступив їй на груди, вона не знає. Змушена була викликати поліцію, бо ОСОБА_5 не можна було заспокоїти, він був надто збуджений та агресивний. Через деякий час приїхала поліція, і його вивели до веранди. Працівники поліція визвали сільського голову, фельдшера. Віку забрали до Ружинської ЦРЛ, з нею поїхала старша сестра, яка прийшла від баби. Їй пропонували їхати з донькою, але вона відмовилася, бо не було на кого залишити господарство.
Показами свідка ОСОБА_12 , яка показала, що 8 грудня 2017 року під час перебування її на робочому місці в Ружинському ВП був виклик на 102. У всіх випадках коли справа стосується дітей, коли вони є потерпілими, викликають її оскільки вона є інспектором по неповнолітінх, і за необхідністі вона теж здійснюю виклик відповідних органів. В складі слідчо- оперативної групи вона виїзджала на місце пригоди. ОСОБА_13 викликала їх по телефону, і поки вони їхали десь хвилин 40, оскільки це була засніжена дорога, ОСОБА_4 ще декілька разів телефонувала, та повідомляла, що чоловік побив дитину. Приїхавши на місце виклику, зайшовши в будинок, відразу було зрозуміло по обстановці, яка була в кімнатах, що відбувалася бійка. Були розкидані речі, насіння кукурудзи валялося по полу, ОСОБА_14 знаходився присівши в одній із кімнат, а ОСОБА_15 стояла в дверях, їх зустрічала. При запитанні що трапилось, ОСОБА_15 пояснила, що чоловік напився і побив дитину. Обстановка була напружена, тому що жінка кричала, зупинити її було неможливо, вона продовжувала вести себе агрессивно, все зачіпаючи ОСОБА_16 , намагаючись спричинити йому більше всього фізичний біль. Дівчинка в цей час булла в одній з кімнат подалі, і плакала, вона була дуже злякана, одягнута в занедбаний і брудний одяг. Запитуючи в неї, що сталося, вона говорила що в неї дуже болить голова, показувала на ділянку потиличної частини, коли всіх розвели по різних кімнатах, та коли дитина заспокоїлась, то вона почала говорити, що батько хапав її за коси, наступив на грудну клітину та живіт, також штовхнув так що вона вдарилась об тверду поверхню головою, внаслідок чого в неї болить голова. Свідок на місці відразу зателефонувала у службу у справах дітей, викликали сільського голову і фельдшера, щоб оглянула дитину. Фельдшер коли оглянула дитину, то повідомила, що дитина скаржиться на біль і потребує все таки, щоб її оглянув лікар, тому що можливо в неї наявні переломи. Була пропозиція відразу госпіталізувати дівчинку, але мати дівчинки категорично відмовлялась, що нікуди не поїде. Її вмовили написати заяву, що вона відмовляється їхати в лікарню, але дівчинку забрали, з старшою сестричкою, щоб їй не так страшно було. Дівчинка сама просила, мама відправ мене в лікарню, мені болить тіло. Працівниками поліції було доставлено дівчинку до Ружинської ЦРЛ, викликали лікаря травматолога, і після огляду було повідомлено що травм як таких не завдано, але дитину залишили, її помили, переодягнули, нагодували.
Показами свідка ОСОБА_17 , який показав, що працює лікарем- травматологом Ружинської ЦРЛ, точної дати не пап`ятає, але це був ввечер, його викликали на приймальне відділення лікарні у зв`язку з тим, що поступила малолітня дитина із скаргами на болі у поперековому відділі хребта, у грудній клітці та правому коліному суглобі. Зі слів дитини, в присутності її старшої сестри, було повідомлено, що травми отримала від побиття батьком. Казала що спочатку батько бив руками, потім коли вона впала на землю, то наступив їй на грудну клітку і бив по животі та грудній клітці. Дитина як такої госпіталізації не потребувала, так як це розглядалось як амбулаторне лікування, але у зв`язку з проханням нашого керівництва та соціальних служб, дитина була поміщена в травматологічне відділення до з`ясування обставин і появи родичів. Якщо розглядати дітей, то вони як правило в такому випадку неправду казати не можуть. Дорослі можуть потерпіти, а дитина себе любить та жаліє, і якщо дитині болить, то вона відразу каже, або мімічно показує. Тобто якщо дитині натиснути на ребро яке болить, то вона відразу скривиться, відсмикнеться, або буде казати, що воно болить. Біль у дитини була в поперековому відділі хребта, нижня частина спини, права половина грудної клітки, грудна клітка сама в ділянці тіла грудин, і правий колінний суглоб, оскільки казала що боліло. Під час опитування дитини було сказано що побив батько, було чітко сказано що побив батько, а потім через декілька днів вона казала, що на санках каталась та вдарилась. Дитина перебувала у відділенні днів чотири. Після появи мами, дитина вже категорично стверджувала, що сама впала.
Показами представника служби у справах дітей ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що дана сім`я перебуває у їхній службі на обліку з 2007 року, ще як ОСОБА_11 тільки народилася, дану сім`ю поставили на облік за неналежне виконання батьківських обов`язків. Вони з колегами їздили, проводили бесіди, роботу з батьками, але ситуація в сім`ї не покращувалася. Точно не пам`ятає коли, але вже до цього було зафіксовано насильство над дитиною, тільки тоді воно в суді не розглядалось. Ситуація не покращувалась, неодноразово розглядались питання на виконкомі сільської ради, ОСОБА_4 викликали в Княжиківську сільську раду з приводу неналежних виконань батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей., Але по даному випадку, який стався у грудні місяці здається 8 числа 2017 року, їй пізно ввечері зателефонувала ОСОБА_12 , була дуже стривожена, прямо така аж збуджена, і сказала, щоб вона терміново приїздила в с.Сахни і забрала дитину, бо батько її зараз уб`є. Свідком того вона не була, бо знаходилася на лікарняному і я не могла поїхати, та і просто забрати дитину згідно чинного законодавства, служба у справах дітей не може, лише тоді як буде рішення про негайне відібрання дитини. Того ж самого дня пізно ввечері десь приблизно о 23 годині знову їй зателефонувала ОСОБА_12 і сказала, що мама відмовилась їхати з дитиною до лікарню, з дитиною поїхала її старша сестричка. Дитина поїхала без коштів, без належного одягу, і без продуктів харчування. Наступного дня вона розмовляла з лікарем ОСОБА_18 , який оглядав дівчинку після госпіталізації, та повідомив, що до дитини торкнутись не можна було, вона жалілась на те що їй боліло. А потім з кожним днем коли вона спілкувалась з дитиною, вона казала що ій вже нічого не болить, і що вона хоче додому. Коли з дитиною працював психолог з соціальних служб то дитина навіть не згадувала батька. В сім`ї дитина себе не відчуває комфортно.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 08.12.2017 року (а.с.80-81);
Ппротоколом огляду місця події від 08.12.2017 (а.с.82-88);
Протоколом медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №160 від 08.12.2017 року (а.с.89);
Висновком експерта №504 від 14.12.2017 року (а.с.92)
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його вини.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. ч.1 п.6, 13 ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітнього, та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, крім обставин, що помякшують його покарання, враховує його задовільну характеристику по місцю проживання, те, що на даний час ніде не працює, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, раніше не судимий.
З врахуванням вказаних обставин, суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді з громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Речові докази і судові витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374,377 КПК України , суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 126 КК України, і призначити покарання у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу не має.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особам, які перебувають під вартою, в цей же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя ОСОБА_1 .