В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0010632 від 29.07.2017 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бобринець Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.10.2003 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 17.11.2004 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 30.06.2006 року, на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на невідбутий строк, а саме: 1 рік 5 місяців 25 днів, відповідно до ухвали Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2006 року; 16.10.2008 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ст.395 КК України на 2 місяці арешту, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 19.05.2009 року вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі; 14.09.2009 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі; 04.11.2013 року вироком Ленінського районного суду міста Кіровоград за ст.391 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 04.02.2015 року по відбуттю строку покарання,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 28 липня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходився у приміщенні магазину «Сільпо», за адресою: м.Київ, проспект Павла Тичини, 1-В, де у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць вказаного магазину 2 плитки шоколаду, «Міленіум Голд молочний з горіхами», артикул 57579, загальною вартістю 51 гривня 98 копійок, 6 плиток шоколаду «Міленіум Голд чорний з горіхами», артикул 57583, загальною вартістю 155 гривень 94 копійки, 3 плитки шоколаду «Міленіум голд молочний з мигдалем», артикул 68491, загальною вартістю 77 гривень 97 копійок, та помістив вказаний товар до рюкзака, який мав при собі.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 направився до виходу з магазину не маючи наміру розраховуватися за вищевказані продукти харчування, однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для заволодіння чужим майном, не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину був затриманий працівниками охорони, з майном, що належало ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 285 гривень 89 копійок, яким ОСОБА_4 намагався таємно, повторно заволодіти.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Винність ОСОБА_4 який не оспорював фактичні обставини справи знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи саме такий вид покарання суд враховує, що ОСОБА_4 намагався викрасти 11 плиток шоколаду та конкретні обставини.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази: 11 плиток шоколаду Міленіум, які передані на зберігання представнику потерпілого - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; СD-R диск «KAKTUZ» слід залишити при матеріалах кримінального провадження, як джерело доказів.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 жовтня 2017 року.
Речові докази: 11 плиток шоколаду Міленіум, які передані на зберігання представнику потерпілого - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; СD-R диск «KAKTUZ» слід залишити при матеріалах кримінального провадження, як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлений.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: