Ухвала
Іменем України
12 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 299/232/17
провадження № 51-3573 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року,

встановив:

вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за частиною 3 статті 187 КК України на 8 років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання з 04 листопада 2016 року. Відповідно до статті 72 КК України зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 04 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також, цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 рокувирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з частини 3 статті 187 КК України на частину 2 статті 187 КК України тапризначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Також, зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції змінено вирок щодо засудженого ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК України, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді, а також захисником надаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту досудового розслідування та судового слідства, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того захисник у касаційній скарзі вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не наводить достатніх доводів такої позиції з урахуванням кримінального процесуального законодавства та змісту судових рішень.
Також, захисником не зазначено, які саме порушення вимог кримінального процесуального законодавства були допущенні судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження.

Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, вимоги захисника стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги убачається, що він також вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у касаційній скарзі.
Отже, вимоги захисника, хоч і викладені у відповідності до статті 436 КПК України, однак не узгоджуються зі змістом його касаційної скарги.

Більше того, захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, у тому числі з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Окрім того, у частині 1 статті 50 КПК України, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Однак, всупереч зазначеним вимогам закону захисником до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують його повноваження захисника.

Також, відсутність у касаційній скарзі застережень захисника щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання.

Звертаємо увагу захисника і на те, що його касаційна скарга адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в той час, коли відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК України, суд

постановив:
касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3