Справа № 588/507/18
№ провадження 1-кп/588/79/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 27.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

14.02.2018 Тростянецьким районним судим Сумської області за частиною 1 статті 185 КК України, до 240 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

06 березня 2018 року в денний період доби у ОСОБА_5 , який мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 в господарстві її батька розташованого в АДРЕСА_2 , раптово виник корисливий умисел на таємне заволодіння цільної чавунної плити пічного опалення розмірами 35х55 см, яка знаходилась у приміщенні нежилого будинку господарства та яка належала громадянину ОСОБА_6 .

Реалізуючи указаний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що залишається непомітним для власника та інших осіб в літній кухні взяв ключі від приміщення нежитлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив приміщення будинку, зайшов до кімнати, в якій знаходилась пічка та зняв з неї суцільну чавунну плиту пічного опалення розміром 35х55 см поклав її до господарської сумки та виніс з приміщення будинку за територію господарства. З метою продажу викраденої цільної чавунної плити пічного опалення розміром 35х55 см відніс її на АДРЕСА_3 , де продав громадянину ОСОБА_8 за 100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 263 грн. 00 коп.

Таке діяння ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 29 березня 2018 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 2 статті 185 КК України,ураховуючи наявність трьох пом`якшуючих вину обставин, із застосуванням статті 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 185 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_6 угоду про примирення з обвинуваченим підтримав, вказав, що ОСОБА_5 шкоду відшкодував у повному обсязі, претензій до нього не має, обставини пред`явленого обвинувачення не оспорює, наслідки укладення угоди йому відомі та зрозумілі.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, обставин пред`явленого обвинувачення та правову кваліфікацію діяння не оспорює, погодився на призначення узгодженого покарання, повідомив, що протягом 30 днів сплатить штраф, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , який вважав, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні, просив визнати ОСОБА_5 винним у пред`явленому обвинуваченні, призначити узгоджену в угоді міру покарання, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не установлено. Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого установлено, що він раніше судимий, не одружений, дітей не має, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я.
Таким чином, ураховуючи наявність трьох пом`якшуючих вину обставин, відсутність претензій потерпілого, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання із застосування статті 69 КК України, перейшовши до більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією частини 2 статті 185 КК України, у виді штрафу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Поряд з цим, слід врахувати, що указаний новий злочин ОСОБА_5 вчинив після постановлення попереднього вироку, а саме вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 14.02.2018, який набрав законної сили 19.03.2018, яким його було засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке ОСОБА_5 повністю не відбув.
Відповідно до довідки Тростянецького районного сектору з питань пробації від 18.04.2018 № 421 невідбута ОСОБА_5 частина покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 14.02.2018 становить 184 години громадських робіт.
За цим вироком ОСОБА_5 підлягає призначенню покарання у виді штрафу, яке відповідно до частини 3 статті 72 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються самостійно.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абзаці 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та у разі призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Отже, ураховуючи викладені роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 ОСОБА_5 на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків слід призначити остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання у виді 184 години громадських робіт за попереднім вироком та покарання за новим вироком у виді штрафу в сумі 1020 грн., які відповідно до частини 3 статті 72 КК України складанню не підлягають і мають виконуватись самостійно.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема: чавунна плита пічного опалення розмірами 35х55 см, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.
Процесуальні витрати, пов`язані із залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи на підставі статті 124 КПК України слід стягнути на користь держави у розмірі 429 грн. 00 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 29 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 09.03.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098, укладену між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням статті 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020гривень, який призначено за цим вироком, та невідбутої частини покарання у виді 184 (ста вісімдесяти чотирьох) годин громадських робіт за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 14.02.2018, які на підставі частини 3 статті 72 КК України - виконувати самостійно.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_10 у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Тростянецький районний суд Сумської області шляхом представлення оригіналу документа про сплату штрафу.
Речові докази: чавунна плита пічного опалення розмірами 35х55 см, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_12 вважати повернутими власнику.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1