Справа № 645/2073/17
Провадження № 1-кп/645/128/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження №0000123 від 03.02.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оборотнівка, Сватівського району, Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 03.02.2017 року приблизно об 11 год. 20 хвилин керував технічно справним автомобілем «DAIHATSU TERIOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по проспекту П.Григоренко у м.Харкові, зі сторони вул.. Танкопія в напрямку пр. Московського, зі швидкістю приблизно 50 км/годину.
Під час руху в районі будинку №13 по пр.. П. Григоренко, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно напрямку його руху.Згідно висновку судово-медичної експертизи №359-А/17 від 30.03.2017 року пішохід ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної і сідничої кісток зправа, закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місця із зсувом, закритий перелом дев`ятого ребра зправа.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода, який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно напрямку його руху, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і допустив на нього наїзд, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та пояснив про обставини викладені вище. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень 00 копійок визнав у повному обсязіта зобов`язався його відшкодувати. Крім того, зазначив, що він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду. Також просив суд в разі ухвалення обвинувального вироку звільнити його від покарання згідно ст.1 п. «є» Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він має на утриманні матір ОСОБА_7 , яка досягла 70-річного віку і інших працездатних дітей не має.
Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію». Також просила суд при ухваленні вироку задовольнити її цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень 00 коп. в повному обсязі.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ст. 286 ч. 1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає повне визнання вини, щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового слідства даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тяжкість завданих наслідків, суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину.

В судовому засіданні ОСОБА_6 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на його утриманні знаходиться матір ОСОБА_7 , яка досягла 70-річного віку і інших працездатний дітей вона не має.
Прокурор не заперечувала проти застосування амністії відносно обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання, оскільки у нього є на утриманні знаходиться матір, яка досягла 70-річного віку, повністю визнає свою вину та з наслідками застосування амністії ознайомлений в присутності захисника.
Згідно п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженої від відбування покарання.
Згідно матеріалів справи на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 перебуває його матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка досягла 70-річного віку і інших працездатних дітей не має. Відповідно довідок Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області №465 від 27.11.2017 року та №477 від 06.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_7 зареєстровані разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання на строк до п`яти років.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, а тому необхідно його звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп., який підлягає задоволенню в повному обсязі та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 оскільки він визнав його в повному обсязі.
Судові витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи №284/17 від 06.04.2017 р. в розмірі 1055 грн. 52 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250 (чотири тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016» році засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання призначеного за даним вироком суду від 12 січня 2018 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди від злочину задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів при проведенні автотехнічної експертизи №284/17 від 06.04.2017 року в сумі 1055 ( одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя -