УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши залі суду в м.Дніпро клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001016 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, у серпні 2016 року при невстановлених слідству обставинах ОСОБА_5 стало відомо про смерть ОСОБА_7 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час у ОСОБА_5 , якому було відомо, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_7 виник злочинний намір на придбання права на квартиру померлого ОСОБА_7 шляхом обману.

15.08.2016, у денний час, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливі наміри на незаконне збагачення за рахунок неправомірного придбання права на нерухоме майно померлого ОСОБА_8 , звернувся до реєстратури Ленінського (Новокодацького) відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за адресою: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, для отримання лікарського свідоцтва про смерть, оригіналу паспорту померлого ОСОБА_7 для ніби то подальшого поховання ОСОБА_7 , ввівши в оману працівників вказаної установи, повідомивши що він є родичем ОСОБА_7 та особою, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» зобов`язалась поховати померлого.

Цього ж дня, 15.08.2016, отримавши лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 з заявою про отримання дозволу на видачу трупа ОСОБА_7 для ніби то подальшого його поховання, повідомивши що він є ОСОБА_9 та особою, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» зобов`язалась поховати померлого. Отримавши дозвіл прокурора на видачу трупа, ОСОБА_5 цього ж дня отримав тіло померлого, про що розписався в «Журналі реєстрації носильних речей, речових доказів, коштовностей і документів у судово-медичному морзі», зазначивши власноруч, що є родичем померлого.

Будь-яких інших дій щодо поховання померлого ОСОБА_7 . ОСОБА_5 не здійснював, а останній отримавши необхідні для подання позову для суду документи, продовжив доводити свій злочинний умисел до кінця.

Тоді ж, у серпні 2016 року, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, достовірно знаючи, що він ніколи з ОСОБА_7 не має законного права спадкування або інших прав на квартиру останнього, керуючись злочинним умислом направленим на заволодіння правом на чуже майном шляхом обману, вступив у попередню змову з невстановленими працівниками Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та іншими невстановленими слідством особами, які повинні були сприяти ОСОБА_5 у заволодінні правом на чуже майно.

19.08.2017, ОСОБА_5 , використовуючи копії особистих документів ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою набуття права власності на майно, яке йому не належить, протягом робочого дня подав до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська за адресою: м.Дніпро проспект Слобожанський, 84, позовну заяву про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності. Відповідачем у вказаній позовній заяві визначено ОСОБА_10 , який жодного відношення до вищевказаного нерухомого майна не мав. У позовній заяві ОСОБА_5 зазначено, що з 03 січня 2006 року він мешкав разом з померлим ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 його виховував, а ОСОБА_5 в свою чергу вважав його рідною людиною, вони мали спільний бюджет, спільні витрати. Крім того у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за 6 місяців до настання його реальної смерті, яка згідно лікарського свідоцтва про смерть №453/л настала 02 серпня 2016 року та на час написання позову відкрилась спадщина на все належне ОСОБА_7 майно. З метою створення законності та обґрунтованості позовних вимог до вказаної позовної заяви ОСОБА_5 долучив копію свого паспорту та ідентифікаційного номеру платника податків, копію свідоцтва про право власності на квартиру, копію лікарського свідоцтва про смерть та копію паспорта ОСОБА_7 .

Цього ж дня, тобто 19.08.2016, додатковим рішенням судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_5 та визнано за ним право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_3 ., яку ОСОБА_5 отримав при невстановлених слідством обставинах.

В подальшому, 01.09.2017, у денний час, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , надав приватному нотаріусу Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_12 , заяву про реєстрацію за ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_7 до якої долучив додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2016, документи щодо смерті ОСОБА_7 , довідку КЖЕП-36 про те, що він зареєстрований у квартирі ОСОБА_7 . На підставі наданих ОСОБА_5 документів нотаріусом здійснено державну реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_5

10.09.2017, у денний час, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , доводячи свій злочинний умисел на заволодіння правом на майном ОСОБА_7 до кінця, діючи з корисливих мотивів, уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_13 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_12 .

Своїми злочинними діями що виразились в придбанні права на майно ОСОБА_7 , шляхом обману, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_14 , який є спадкоємцем ОСОБА_7 збитки на суму 442 000 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в придбанні права на майно шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ознаками ч.4 ст.190 КК України.

04.01.2018 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 домашнього арешту у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній у нічний час.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені прокурором обставини, дають суду підстави вважати обґрунтованим існування ризиків, зазначених у п.1, 2, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України, що є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи викладене, а також оцінуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є не доцільним.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 196 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 17 лютого 2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

- з`являтися до слідчого , прокурора та суду на їх вимогу;

- не відлучатися з міста Дніпра, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну місця свого мешкання;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_5 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту ухвали..

Слідчий суддя ОСОБА_1