Справа № 741/1560/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/380/2018
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого сантехніком Носівської ЦРЛ, раніше судимого: Носівським районним судом Чернігівської області 06.07.2017 року за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу, що сплачений 10.08.2017 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 5045 грн 99 коп. за проведення судової експертизи.

Арешт, накладений на мопед марки «DELTA» моделі EX50Q-TB червоного кольору, раму №ЕВ404Р1078С025906, дриль електричну марки «Энергомаш» модель ДУ-20780 сер. №ORl 101-80516Q/1620, кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Энергомаш» модель УШМ-9012В сер. №ORl 638-091013VPK/324, металеву (залізну) каністру ємністю 20 л, бензин марки А-92 в кількості 8 л, навісний замок з металевим болтом, одну пару кросівок світло зеленого кольору із вставками та шнурками коричневого кольору скасовано.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.09.2017 близько 23 години ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою обернення транспортного засобу на свою користь, через неогороджену присадибну ділянку проник на територію господарства, розташованого у АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 , де застосувавши фізичну силу, зірвав навісний замок на воротах гаража та проник до даного приміщення, звідки за допомогою власної фізичної сили викотив мопед марки «DELTA» моделі EX50Q-TB червоного кольору, рама № НОМЕР_1 вартістю 5859,08 грн, що належить ОСОБА_8 , та шляхом буксирування за допомогою власної фізичної сили привів даний транспортний засіб до господарства за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 та заховав у приміщенні дровника, чим незаконно заволодів даним транспортним засобом.

18.09.2017 близько 23 години ОСОБА_6 з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні гаража господарства, розташованого у АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 , куди попередньо незаконно проник з метою заволодіння транспортним засобом, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: дриль електричну марки «Энергомаш» модель ДУ-20780 сер. №ORl 101-80516Q/1620 вартістю 551,37 грн., кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Энергомаш» модель УШМ-9012В сер. №ORl 638-091013VPK/324 вартістю 719,15 грн., металеву (залізну) каністру ємністю 20 л вартістю 106,25 грн., в якій мався бензин марки А-92 в кількості 8 л вартістю 197,76 грн., а всього на загальну суму 1574,53 грн., після чого, утримуючи при собі викрадене, залишив місце вчинення злочину, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції без застосування положень ст. 75, 76 КК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, не заперечуючи фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфікації його дій вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним про особу внаслідок м`якості. Вважає, що судом безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого стан здоров`я, оскільки матеріали не містять даних щодо наявності у обвинуваченого інвалідності внаслідок перенесених захворювань чи інших тяжких хвороб та звертає увагу суду, що наявні у обвинуваченого хвороби не перешкодили йому вчиняти злочини, не заважають вести звичний спосіб життя та не несуть обмежень щодо працевлаштування. Так само вважає безпідставним врахування судом незначним розмір шкоди у сумі 7433,61 грн та добровільне її відшкодування, оскільки викрадене було виявлено та вилучено у господарстві обвинуваченого працівниками поліції. Також просить врахувати те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у період не знятої та не погашеної судимості та досудову доповідь фахівця Носівського РС з питань пробації, яким визначений високий ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

На апеляційну скаргу надійшов відзив потерпілого, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з указаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся, переконував суд, що став на шлях виправлення, працевлаштувався.

Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не є переконливими.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував досудову доповідь органу пробації, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, один із яких є тяжким, обставини їх скоєння та ступінь суспільної небезпеки, враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, працевлаштований, позитивно характеризується з місця проживання та роботи, його соціальні зв`язки проживання з матір`ю та братом, враховано судом і стан його здоров`я, перебування на диспансерному обліку в неврологічному відділенні Носівської ЦРЛ та потреба в подальшому регулярного стаціонарного лікування, не значний розмір матеріальної шкоди завданої злочинами та добровільне її відшкодування, те, що від його дій тяжких наслідків не настало, поведінку у судовому засіданні, правдиві послідовні покази, враховано і думку потерпілого, який пробачив обвинуваченого, не має до нього жодних претензій як матеріального так і морального характеру та просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 стане необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурором не наведено переконливих доказів, які б свідчили про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання з ізоляцією від суспільства, що були не враховані судом першої інстанції, оскільки висновок органу пробації, на який вказує прокурор, судом першої інстанції врахований, в якому фахівець зазначив окрім високого ризику вчинення повторного злочину, можливість виконання покарання у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів.

Як і врахований судом стан здоров`я обвинуваченого відповідає медичним документам, наданим останнім, тому посилання прокурора на безпідставність його врахування об`єктивно не підтверджено. Так само є безпідставним посилання прокурора на заподіяння значної шкоди потерпілому, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що шкода є значною для потерпілого, таких даних не надано і прокурором .

Враховуючи, обставини кримінального правопорушення, думку потерпілого стосовно міри покарання обвинуваченому, який просив не призначати покарання у вигляді позбавлення волі, особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що міра покарання, призначена судом першої інстанції ОСОБА_6 є достатньою для його виправлення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою безумовне скасування рішення суду або ж порушень права на захист, колегією суддів не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4