Справа № 333/1185/18
Пр. №: 1-в/333/99/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Наумової І.Й.
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дідичук Яни Володимирівни, заявлене в межах виконання виконавчого листа виданого на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 р.,про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло дане подання державного виконавця, яке обґрунтоване наступним.
На виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження 53263136 з виконання виконавчий лист № 335/11990/16-к виданий 30.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 16 300,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити 30.01.2017 р., майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем 26.01.2017 на адресу боржника надсилались виклики (копі: додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. ОСОБА_1 рішення не виконує. ОСОБА_1 не одержує доходи. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання. На підставі вищевикладеного державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 335/11990/16-к виданого 30.12.2016 р. про стягнення на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 16 300,00 грн.
В судовому засіданні державний виконавець підтримав дане подання та просив його задовольнити.
Про час, дату та місце слухання справи повідомлялись боржник, стягувач, прокурор.
Суд, вислухав пояснення заявника - державного виконавця, дослідив подання та додані до нього документи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
З матеріалів справи встановлено наступне.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 р. засуджено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, призначено покарання у вигляді громадських робіт та задоволено позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 16300 грн.
На підставі даного вироку судом виданий 30.12.2016 р. виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем до виконання до Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
26.01.2017 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа.
З матеріалів справи вбачається, що зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 є: Запорізька область, Токмацький район, с. Рибалівка.
Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити 30.01.2017 р. у боржника відсутнє належне йому нерухоме майно.
З доданої ксерокопії титульної сторінки конверту на адресу Боржника, не можливо встановити, що саме було направлено даним конвертом і ким.
Тобто, суду не надано доказів, що Боржник фактично отримував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а також виклики до державного виконавця.
Згідно Актів від 24.11.2017 р., 21.12.2017 р. державний виконавець здійснював вихід за адресою проживання боржника, вказаної у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив. Вказані акти свідчать лише про те, що на час виходу за адресою нікого не виявилось вдома і двері виконавцеві не відчинили. Дані Акти не підписані, у встановленому законом порядку понятими.
Суду не надані: докази на підтвердження надсилання боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження на зареєстровану адресу його проживання боржника; Акти державного виконавця про здійснення виходу за даною адресою.
Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно ст. 2 зазначеного Закону документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, тому відповідно до положень ст. 12, ст. 13 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".
Державним виконавцем в судовому засідання не доведений факт ухилення боржником від виконання зобов`язання за вищезазначеним виконавчим листом, в зв`язку з чим підстави для задоволення даного подання відсутні.
Керуючись ст. ст. 539 КПК України, ст.ст. 441 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дідичук Яни Володимирівни, заявленого в межах виконання виконавчого листа виданого на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 р., про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: І.Й. Наумова