29.01.18
У Х В А Л А Справа № 200/1289/18
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/1288/18
29 січня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю власника майна ОСОБА_3 ,
25 січня 2018 року до суду звернувся старший слідчий СУ ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 та обшуку за його місцем мешкання, а саме на: мобільний телефон марки «Meizu M5» з сім-картою; грошові кошти в сумі 43 (сорок три) гривні; стартовий пакет «Київстар» без сім-карти № НОМЕР_1 ; картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; системний блок «Lenovo» без серійного номеру.
Необхідність арешту слідчий обґрунтовує наступними обставинами. на території м. Дніпро здійснює злочинну діяльність, пов`язану із безконтактним збутом психотропних речовин група осіб з числа мешканців м. Дніпро. В ході подальшого досудового розслідування, під час проведення комплексу слідчих (розшукових) дій встановлено причетність до вчинення вказаних злочинів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Так в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_3 вилучено мобільний телефон марки «Meizu M5» з сім-картою, грошові кошти в сумі 43 (сорок три) гривні. Окрім цього, в ході проведення квартири за місцем мешкання ОСОБА_3 вилучено стартовий пакет «Київстар» без сім-карти № НОМЕР_1 , картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та системний блок «Lenovo» без серійного номеру.
Вилучені в ході обшуку грошові кошти, мобільні телефони з сім-картами, системний блок та банківські картки є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які містять відомості, котрі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, оскільки грошові кошти є підтвердженням незаконного збагачення за допомогою незаконного обігу психотропних речовин; мобільні телефони та ноутбук містять програмне забезпечення у вигляді встановлених програм-месенджерів типу «Telegramm», у яких містяться відомості про збут, коло покупців та підтверджують мету збуту та діяльність за попередньою змовою осіб, а банківські картки містять інформацію про рух грошових коштів, отриманих від незаконного збуту психотропних речовин.
24.01.2018 вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_3 , а також під час обшуку квартири за місцем мешкання останнього мобільні телефони з сім-картами, системний блок, грошові кошти та банківські картки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Власник вилученого майна ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на його майно, прохав відмовити в його задоволенні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглянуто за відсутністю слідчого.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення власника майна, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню. Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, вважаю за можливе накласти арешт на все майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 та обшуку за його місцем мешкання, окрім грошових коштів у сумі 43 гривень, оскільки воно може мати значення для досудового розслідування та бути доказом під час судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_3 та обшуку за його місцем мешкання, а саме на: мобільний телефон марки «Meizu M5» з сім-картою; стартовий пакет «Київстар» без сім-карти № НОМЕР_1 ; картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; системний блок «Lenovo» без серійного номеру.
В іншій частині клопотання відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1