справа № 274/2993/17
провадження №1-кп/0274/459/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження по обвинуваченню -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малина Житомирської області, громадянин України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.04.2015 року Коростенським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Ухвалою Малинського районного суду від 24.10.2016 року направлений для відбування покарання призначеного вироком. На даний час відбуває покарання в ДУ «Бердичівський виправний центр (№ 108)»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,-

в с т а н о в и в:

17.11.2016 року ОСОБА_4 прибув до державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» (надалі в тексті ДУ «БВЦ № 108»). що розташована по вул. Низгірецькій, 2 в м. Бердичеві Житомирської області, для відбування призначеного йому покарання Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
При прибутті в установу, ОСОБА_4 під розпис був ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України щодо дотримання режиму утримання, межами виправного центру, з відповідальністю за порушення та невиконання зазначених вимог, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 К К України.
Разом з тим, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у вищевказаному виправному центрі, відповідно до наказу начальника ДУ «БВЦ № 108» від 29.06.2017 року № 130 «Про надання засудженому до обмеження волі короткострокового виїзду за межі виправного центру», отримавши дозвіл на короткочасний виїзд за межі установи з 14 год. 00 хв. 29.06.2017 для проходження стаціонарного лікування в інфекційному відділенні Бердичівської центральної міської лікарні, залишив межі ДУ «БВЦ № 108», при цьому додатково був ознайомлений з межами вказаного виправного центру, порядком і умовами відбування покарання у виді обмеження волі та попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст. 390 КК України, за неповернення до місця відбування покарання. Згідно із вищевказаним наказом засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути до ДУ «БВЦ № 108» по закінченню курсу лікування.
Однак, 06.07.2017 року ОСОБА_4 , в ході проходження лікування у інфекційному відділенні Бердичівської ЦМЛ, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, самовільно залишив вказаний лікарняний заклад та умисно не повернувся до ДУ «БВЦ № 108» в зазначений в наказі строк.
09.07.2017 року в ході проведення розшукових заходів працівниками ДУ «БВЦ № 108» засудженого ОСОБА_4 було затримано в м. Малині Житомирської області та доставлено до вказаного виправного центру для подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду показав, що з 17.11.2016 року він відбуває покарання в ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)". По прибуттю в виправний центр йому під розпис було повідомлено умови, режим відбування покарання, ознайомлено з межами виправного центру та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України.

29.06.2017 року у зв"язку з хворобою, а саме пневмонією, він отримав направлення до лікаря Бердичівської ЦМЛ для стаціонарного лікування інфекційному відділенні. Після отримання направлення на лікування, він звернувся із заявою до начальника БВЦ № 108, для надання дозволу на короткостроковий виїзд за межі виправного центру, для проходження лікування. Отримавши дозвіл, йому було видано посвідчення з яким він пішов у Бердичівський міськрайонний відділ з питань пробації, де йому зробили відмітку про вибуття з виправного центру. Після цього він пішов до Бердичівської ЦМЛ, де його було розміщено в інфекційному відділенні, для стаціонарного лікування. У вказаному відділенні він пробув до 06.07.2017 року.

06.07.2017 року приблизно о 10 год. 30 хв. він самовільно залишив лікарню, бо вирішив поїхати до себе додому в с. Крушники Малинського району Житомирської області. Про своє рішення медичному персоналу він нічого не повідомляв, в лікарні залишив належний йому мобільний телефон та посвідчення.

09.07.2017 року об 11 год., коли він знаходився вдома в с. Крушники, приїхав брат та завіз його до себе додому в м. Малин. Там на них чекали працівники БВЦ № 108, які в подальшому доставили його до виправного центру, для подальшого відбування покарання. У вчиненому щиро розкаявся.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у скоєнні інкримінованого діяння доводиться також сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів.
Вироком Коростенського міськрайонного судом від 09.04.2015 року ОСОБА_4 засуджений за за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців(а.п. 38 - 39, 40 т. 1).
Ухвалою Малинського районного суду від 24.10.2016 року направлений для відбування покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.04.2015 року (а.п. 36 т. 1).
На даний час відбуває покарання в ДУ «Бердичівський виправний центр (№ 108)»(а.п. 33, 43 т. 1).
За місцем відбування покарання характеризується посередньо, як такий, що до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався(а.п. 41, 42 т. 1).

Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 390 КК України, як неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, скоїв новий злочин процесі відбуття призначеного судом покарання, свою вину визнав, за місцем відбуття покарання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає обвинуваченому в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 09.04.2015 року.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Враховуючи особу винного, призначену міру покарання, до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці, обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись статтями 369 - 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2015 року, а саме у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців 12 ( дванадцять) днів.

Строк відбування покарання рахувати з 24.04.2018 року.

До вступу вироку в законну силу, але не довше як на два місяці, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1