Справа № 461/6016/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/701/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000608 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2017 року клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 задоволено та застосовано до

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Львова,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На ухвалу слідчого судді підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти.

Вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Вказує, що слідчий не навів доказів для підтвердження обставин, зазначених у ст. 177 КПК України, зазначивши лише, що вчинений ним злочин відноситься до тяжких злочинів. Поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що вчинений ним злочин за формою вини є необережним.

Крім того, ні слідчий, ні прокурор не довели наявності обставин, які є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вказує, що слідчий суддя не врахував його добросовісну поведінку після вчинення злочину, а саме: те, що він визнав вину у скоєному; надавав допомогу на лікування ОСОБА_9 ; з`являвся на виклики слідчого; виразив співчуття родичам померлої ОСОБА_9 .

Крім того, поза увагою слідчого судді залишилися обставини, які характеризують його особу: наявність на його утриманні малолітньої дитини; догляд за матір`ю, яка є інвалідом І групи, та проживає з ним; позитивні характеристики по місцю проживання та роботи; відсутність судимості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

30 серпня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 27 липня 2017 року, близько 09 год., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись ним у м. Львові на вул. Городоцькій, в напрямку до центру м. Львова, при проїзді її ділянки на регульованому перехресті з вул. Я.Мудрого грубо порушив вимоги Розділів: Р.1.5, п.1.10 ( в частині значення терміну «пішохідний перехід»); Р.16 п. 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 2.9 (підпункт «а»); Р.8 п.8.7.3 (підпункт «е»); Р.16 п.16.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив аварійну обстановку та загрозу безпеки дорожнього руху, здійснив проїзд перехрестя та регульованого пішохідного переходу на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не надав переваги в русі пішоходу, яка переходила проїзну частину дороги по пішохідному переході на зелений сигнал світлофора, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пішохід ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент заподіяння та призвели до смерті.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Твердження підозрюваного ОСОБА_7 про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не врахування характеризуючих даних підозрюваного, які були встановлені судом першої інстанції, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також те, що підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Крім того, слідчий суддя врахував характеризуючі дані ОСОБА_7 , а саме: його вік, стан здоров`я, характер вчиненого кримінального правопорушення, майновий стан та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо апеляційних доводів підозрюваного ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності такі обставини, як те, що він визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, надав кошти на лікування потерпілої, те, що він несудимий, на його утриманні перебувають малолітня дитина та матір, яка є інвалідом першої групи, позитивно характеризується по місцю проживання та праці, що в сукупності давало підстави слідчому судді не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілої, то жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке спричинило смерть потерпілої, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом з тим, при постановленні ухвали слідчий суддя помилково не визначив строк дії ухвали.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
З огляду на те, що до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_7 не затримувався, тому слід визначити дату закінчення дії ухвали слідчого судді 28 жовтня 2017 року.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 серпня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Визначити строк дії ухвали шістдесят днів з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , тобто до 28 жовтня 2017 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4