Справа №511/2769/17
Провадження №1-кп/498/23/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Великомихайлівский районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001021 від 12.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
28 грудня 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області з апеляційного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 23 грудня 2017 року прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001021 від 12.08.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
З матеріалів вищевказаного кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області 29 вересня 2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Та ухвалою від 27 листопада 2017 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою до 28 грудня 2017 року.
Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 ( шістдесят) днів до - 26 лютого 2018 року - включно.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 2 місяці з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, так як на день розгляду справи не перестали існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, також перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від органів суду та перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом всього часу досудового розслідування навмисно вводив в оману орган досудового розслідування та суд щодо свого фактичного місця проживання, вживав спроби незаконно вплинути на потерпілу та свідків. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 є колишнім працівником міліції, був звільнений з правоохоронних органів за дискредитацію, у зв`язку з чим він обізнаний про форми та методи роботи правоохоронних органів, а отже перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на хід судового розгляду, що в свою чергу може перешкоджати з`ясуванню всіх обставин справи та встановлення істини у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, вважають, що обвинувачення пред`явленні ОСОБА_4 не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підозра необґрунтована, вина останнього не доведена, тому просить негайно звільнити ОСОБА_4 з під арешту та необирати йому ніякого запобіжного заходу. Також обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він нікому погрожувати не збирається, на данний час у його брата важкий стан здоровя, паралізована права частина, батькам пенсіонерам важко за ним доглядати та вони потребують його допомоги.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці. З тих підстав, що обвинувачений неодноразово погрожував їй та свідкам, фізичною розправою, також висловлює образи на її адресу, також вона боїться за своє життя.
Розглянувши підстави заявленого клопотання, заперечення на клопотання, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілої, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що і на даний час дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню. Тобто на даний час залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: у нього відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зав`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду, він офіційно не працевлаштований, є колишнім працівником міліції, та був звільнений з правоохоронних органів за дискредитацію, неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення і притягувався судом до відповідальності, перебуваючи на волі, може вчиняти інші правопорушення, чинити тиск на потерпілу та свідків, які не були допитані судом, а відповідно, суд на час розгляду клопотання вважає доцільним тримання обвинуваченого під вартою, оскільки більш м`яка міра запобіжного заходу не може забезпечити виконання його процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України та його належну поведінку.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі № 21 м. Одеса продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до - 20 квітня 2018 року включно.
Оголосити перерву в судовому засіданні у кримінальному провадженні №0001021 від 12.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України до 10:00 год. 05 березня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області - для відома, направити в ОСІ №21 м. Одеси - для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1