У Х В А Л А

4 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_6, перевіривши заяву захисника ОСОБА_7 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

вироком Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2004 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 2153 , ч. 2 ст. 17, пунктами «а», «г», «ж», «з» «і» ст. 93, ст. 1901 , ч. 2 ст. 17, пунктами «г», «з» ст. 93, пунктами «а», «в», «ж», «з», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 2153 , ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ст. 69 КК 1960 року та на підставі ст. 70 КК визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 травня 2005 року скасовано вирок у частині засудження ОСОБА_2 за ст. 69 КК 1960 року і справу в цій частині закрито. Перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 2153 , ч. 2 ст. 17, пунктів «а», «з», «і» ст. 93 КК 1960 року на ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 2153 , ч. 1 ст. 17, пункти «а», «з», «і» статті 93 КК 1960 року. Ухвалено вважати ОСОБА_2 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 2153 , ч. 2 ст. 17, пунктами «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93, ст. 1901 , пунктами «а», «в», «ж», «з», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 2153 , ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст.17, ч. 3 ст. 2153 , ч. 1 ст. 17, пунктами «а», «з», «і» ст. 93 КК 1960 року, ч. 1 ст. 15 і ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК 2001 року, на підставі ст. 42 КК 1960 року, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Петухов проти України» від 21 жовтня 2010 року встановлено порушення ст. 3, ст. 13, п. 1 ст. 5, п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Водночас ЄСПЛ не виявив порушень п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції щодо тривалості провадження у справі та відсутності ефективних засобів юридичного захисту проти такої тривалості. Також ЄСПЛ відхилив решту вимог заявника стосовно справедливої сатисфакції.

Постановою Верховного Суду України від 16 травня 2011 року № 5-4кс11 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо нього на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 40012 КПК 1960 року - у зв'язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

18 серпня 2017 року захисник ОСОБА_7 подала заяву про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 3 грудня 2004 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 травня 2005 року щодо ОСОБА_2 з підстави, передбаченої п. 3 ст. 445 КПК - у зв'язку з невідповідністю рішення суду касаційної інстанції висновкам щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2011 року, 5 грудня 2011 року та 3 березня 2014 року. Просить встановити порушення у справі ОСОБА_2 п. 1 ст. 6 та п. 1 ст. 6 у поєднанні з п. 3 «с» ст. 6 Конвенції та скасувати судові рішення щодо ОСОБА_2 і направити справу на новий розгляд до компетентного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 450 КПК, суддя-доповідач перевіряє відповідність отриманої ним заяви вимогам КПК і в разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого той зобов'язаний їх усунути.

Усупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 448 КПК, в заяві не зазначено належного обґрунтування вказаної підстави для перегляду судових рішень, оскільки немає посилання на висновок щодо застосування конкретної норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, натомість на підтвердження підстави для перегляду, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 445 КПК, захисник посилається на постанови Верховного Суду України, ухвалені за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 445 КПК, які не містять висновків щодо застосування тієї чи іншої норми права. «Постанова Верховного Суду України» в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 445 КПК означає судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 445 КПК, яке містить висновок про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права. Саме такий висновок, згідно зі ст. 458 КПК, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Також процесуальна вимога, викладена в заяві, не узгоджується з процесуальними повноваженнями Верховного Суду України за ст. 455 КПК. Крім того, при поданні заяви необхідно дотримуватися процесуальних строків, регламентованих ст. 447 КПК.

Установлені недоліки заяви перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. 450 КПК України,

у х в а л и в:

повідомити захисника ОСОБА_7 про недоліки заяви і надати строк для їх усунення до 4 жовтня 2017 року.

Якщо недоліки заяви буде усунуто в установлений строк, вона буде вважатися поданою в день її первинного подання до Верховного Суду України.

У разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви протягом установленого строку, заяву буде повернуто заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_6