Номер провадження: 11-сс/785/327/18
Номер справи місцевого суду: 519/117/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 07.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з неповною базовою загальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого. Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

ОСОБА_10 підозрюється в тому, що він 07.02.2018 року приблизно о 3 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгової мережі «Копійка», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , вступив у попередню змову, направлену на заволодіння чужим майном, з раніше знайомим ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_11 , реалізуючи спільно виниклий злочинний намір направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито для оточуючих осіб, з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, завдав два удари долонею руки в обличчя потерпілого ОСОБА_12 . В цей час ОСОБА_10 утримував потерпілого за різні частини тіла, тим самим перешкоджав потерпілому чинити опір ОСОБА_11 .

Надалі, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій спільний з ОСОБА_10 злочинний намір,направлений на відкрите заволодіння чужим майном, наблизився зі сторони спини потерпілого ОСОБА_12 та обійнявши його ззаду за допомогою власної фізичної сили здійснив кидок потерпілого на поверхню підлоги, від якого потерпілий вдарився потиличною частиною голови об підлогу та втратив свідомість.

В свою чергу, ОСОБА_10 , реалізовуючи свій спільний з ОСОБА_11 злочинний намір, направлений на відкрите зад оволодіння чужим майном, скориставшись безпораднім станом потерпілого ОСОБА_12 , підійшов до нього та відкрито вирвав з лівої руки потерпілого його шкіряний гаманець, вартістю 600 грн., в середині якого знаходились гроші в сумі 2200 грн., водійське посвідчення на його ім`я, технічний паспорт на транспортний засіб, належний потерпілому ОСОБА_12 та страховий поліс до вище вказаного автомобіля, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн.

07.02.2018 року ОСОБА_10 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

07.02.2018 року слідчий звернувся до Южного міського суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_10 вказаного кримінального правопорушення, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання правосуддю.

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 07.02.2018 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 години 05 хвилин 08.04.2018 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано пред`явлена підозра у скоєнні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, він є громадянином Молдови, не має міцних соціальних зв`язків та не має місця реєстрації в Україні, що свідчить про можливість переховуватись від органів слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення; не має утриманців, тому існують ризики того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та перешкоджати встановленню істини по справі.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_10 не погоджується з повідомленою йому підозрою у зв`язку з тим, що викладена ситуація не відповідає дійсності та з матеріалів справи не вбачається з яких критеріїв слідчий поліції та слідчий суддя дійшли до висновку про відношення насильства щодо потерпілого до небезпечного для життя та здоров`я останнього. Крім того, на думку апелянта, судом не враховано, що в ОСОБА_10 га утриманні знаходяться троє дітей в Молдові та троє в Україні в м. Южне (з якими він проживає разом з цивільною дружиною).

Заслухавши суддю-доповідача; виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_10 є громадянином Республіки Молдова, не має міцних соціальних зв`язків та не має місця реєстрації в Україні, а тому у кримінальному провадженні існує ризик можливості переховування його від органу досудового розслідування та суду.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування підозра обґрунтована, а також наявні ризики, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Надана стороною захисту заява потерпілого ОСОБА_12 про те, що він не має матеріальних претензій до підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, як доказ відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, а в сукупності з характером, ступенем тяжкості інкримінованого ОСОБА_10 злочину, а також покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, не можуть беззаперечно свідчити про відсутність необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_10 на утриманні трьох дітей в Україні, з якими він нібито проживає разом в м. Южний зі своєю цивільною дружиною та має на утриманні трьох малолітніх дітей, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки жодним доказом не підтверджуються, а долучені до апеляційної скарги свідоцтва про народження містять відомості щодо батька дітей з іншими анкетними даними ОСОБА_13 .

Відомості щодо наявності у підозрюваного на утриманні трьох дітей в республіці Молдова вказують, що існує ризик можливості переховування ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження доказами, тому немає підстав для її задоволення.

Інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, у тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу є правом, а не обов`язком слідчого судді.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_10 застави як альтернативного запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а інших доводів суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Разом з цим, апеляційним судом встановлена наявність в оскаржуваній ухвалі очевидної описки, а саме - в частині зазначення строку дії ухвали. Так, оскаржуваною ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_14 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, тобто з 10.05 години 07.02.2018 року, та зазначено, що цей строк закінчується 08.04.2018 року.

Разом з цим, органом досудового розслідування ОСОБА_15 повідомлено про підозру 07.02.2018 року, тому двомісячний строк досудового розслідування, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.219 КПК України, закінчується 07.04.2018 року. Відповідно, строк тримання під вартою не може перевищувати строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого такий запобіжний захід застосований. В даному випадку строк тримання підозрюваного ОСОБА_14 під вартою закінчується 07.04.2018 року.

Таким чином, апеляційний суд також вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді виправити зазначену очевидну описку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 07.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000039, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, - залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді виправити описку в резолютивній частині рішення в частині зазначення строку дії зазначеної ухвали.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4