Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою представника скаржника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року та ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2016 року,
в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомостей за його заявою від 22 травня 2016 року про вчинення службовими особами прокуратури Харківської області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.
Не погоджуючись із такою ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року представнику ОСОБА_7 повернуто його апеляційну скаргу на підставах пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про його поновлення.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішень обох судових інстанцій, порушує питання про їх скасування на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та про призначення нового розгляду провадження за скаргою в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог стверджує, що він фактично не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки у вищевказаній ухвалі помилково зазначено про неможливість її оскарження, і таку помилку констатував у своєму рішенні апеляційний суд. За таких обставин представник скаржника вважає, що конкретних процесуальних строків для звернення з апеляційною скаргою не існувало, він подав відповідну скаргу на підставі загальних засад, визначених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а рішення судді про повернення апеляційної скарги є порушенням права ОСОБА_6 на доступ до правосуддя. Водночас адвокат ОСОБА_7 оспорює рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність прокуратури, вважаючи таку відмову істотним обмеженням закріпленого у ст. 55 Основного Закону України права людини на судовий захист.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а тому законність і обґрунтованість цього судового рішення судом касаційної інстанції не перевіряються.
Стосовно перевірки ухвали судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на таку ухвалу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Реалізація права на судовий захист у формі апеляційного та касаційного оскарження судових рішень передбачає ініціювання та здійснення їх перегляду з дотриманням процедури, визначеної нормами процесуального права.
При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження суд має керуватися вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 7, ст. 9 КПК України, відповідно до яких під час кримінального провадження суд, як і інші органи державної влади та їх службові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім цього, закріплена у ст. 9 КПК України засада законності передбачає дотримання вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та врахування практики Європейського суду з прав людини.
Що стосується права людини і громадянина ініціювати провадження в суді як одного з аспектів права на справедливий судовий розгляд, то ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та ст. 55 Конституції України таке право визначено як загальний орієнтир. Однак конкретний механізм його реалізації, зокрема підстави та порядок оскарження судових рішень, визначено спеціальними нормами процесуального закону, що передбачає, в тому числі, врахування прямих законодавчих заборон та обмежень.
Процедуру оскарження ухвал слідчого судді регламентовано статтями 309, 310 КПК України. Частини 1 та 2 ст. 309 цього Кодексу містять вичерпний перелік відповідних ухвал, які може бути оскаржено в апеляційному порядку. Відповідно до цього переліку з ухвал слідчого судді, постановлених за результатами розгляду по суті скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, предметом апеляційного оскарження може бути лише ухвала про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Всі інші ухвали слідчого судді, як прямо передбачено ч. 3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають.
Виходячи з наведеного ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є предметом апеляційного оскарження.
Правовим наслідком звернення з апеляційною скаргою на таку ухвалу згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України є рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, а не про повернення апеляційної скарги.
За наявності прямої законодавчої заборони оскарження відмова у відкритті провадження за відповідною скаргою не свідчить про порушення права на доступ до правосуддя, а натомість є реалізацією принципів передбачуваності закону та юридичної визначеності як елементів законності.
Водночас підстави для повернення апеляційної скарги виникають лише у випадках, коли рішення підлягає апеляційному оскарженню, однак існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 399 КПК України.
Рішення судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги представника ОСОБА_6 не ґрунтується на наведених законодавчих приписах, а тому не може вважатися законним і обґрунтованим та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду необхідно з дотриманням вищевказаних вимог вирішити питання про відкриття апеляційного провадження та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу судді Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року про повернення апеляційної скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою від 22 травня 2016 року про вчинення службовими особами прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, ? скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3