Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/694/17 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2017 року, якою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дахнівка Черкаського району Черкаської області, до засудження жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня спеціальна, одруженого, громадянина України, засудженого:
- 10.12.2009 року апеляційним судом Кіровоградської області за п.5 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років;
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2016 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 3 роки 06 місяців 23 дні.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2016 року зараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення з 25.07.2009 року по 19.01.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2016 року зараховано в строк покарання час слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 16.07.2016 року по 01.08.2016 року, що за правилами ст.72 КК України, становить один місяць.
відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Устинівського виправного центру №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:

Державна установа «Устинівський виправний центр № 37 Міністерства юстиції України звернулась до суду із поданням про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув більшу частину покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2017 року, відмовлено в задоволені зазначеного подання.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що бажання та намір отримати дохід з метою відшкодування завданої вчиненим злочином шкоди, є елементом такого ставлення до праці, що доводить виправлення засудженого. Натомість засудженим ОСОБА_7 такого наміру не доведено в повній мірі, оскільки відрахування з його заробітної плати здійснюються лише з травня 2017 року і розмір невідшкодованого цивільного позову на користь потерпілого ОСОБА_9 є значним. При цьому твердження засудженого про те, що після умовно-дострокового звільнення він працевлаштується та буде відшкодовувати заподіяну ним шкоду потерпілим, суд сприймає критично, приймаючи до уваги попередню поведінку засудженого ОСОБА_7 , зокрема, відсутність будь-яких дій з його боку щодо сплати хоча б частково грошових коштів за цивільними позовами, за умови обізнаності про їх існування.
Засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово, починаючи з 15.04.1991 року, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі із відбуванням покарання у виді позбавлення волі (за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.04.1992 року за ч.2 ст.140, ст.43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.01.1995 року за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі). Останній раз вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя людини, передбачений п.5 ч.2 ст.115 КК України, а саме: умисне вбивство вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за який був засуджений 10.12.2009 року апеляційним судом Кіровоградської області до 11 років позбавлення волі. Тому з урахуванням особливої тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочину та неодноразове вчинення ним на протязі свого життя умисних злочинів, характеристики останнього, яка за відсутності стягнень, свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, суд вважає передчасним висновок ДУ «Устинівський виправний центр №37» про виправлення засудженого ОСОБА_7 .
При цьому позитивна характеристика засудженого ОСОБА_7 за 11 місяців відбування покарання у виправному центрі, після заміни йому у липні 2016 року основного покарання з позбавлення на обмеження волі, працевлаштування, відсутність конфліктних відносин з іншими засудженими та підтримання в належному стані свого робочого місця при наявній кримінологічній характеристиці ОСОБА_7 та строку не відбутого ним покарання, що станом на 02.08.2017 року складає 2 роки 4 місяці 29 днів, не може свідчити про його трудове перевиховання та виправлення, як того вимагають положення ст.81 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та задовольнити подання про умовно-дострокового звільнення.
Своїх вимоги апелянт мотивує тим, що з матеріалів клопотання про умовно-дострокове звільнення вбачається, що ОСОБА_7 відбув більше ніж ? строку покарання, зарекомендував себе позитивно, має заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, у взаємовідносинах не конфліктний, у скоєному розкаюється, працевлаштований, з дня надходження до установи виконавчого листа проводяться відповідні утримання з його заробітку на користь потерпілої для відшкодування шкоди стягнутої судом.
В судовому засіданні представники виправної колонії установи, які здійснюють контроль за відбуванням покарання, зазначили, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 засуджено вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 10.12.2009 року за п.5 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Також, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово, починаючи з 15.04.1991 року, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі із відбуванням покарання у виді позбавлення волі (за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.04.1992 року за ч.2 ст.140, ст.43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.01.1995 року за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі).
На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Зокрема, на виконанні в ДУ «Устинівський виправний центр №37» перебуває виконавчий лист №1-38/09, відповідно до якого засудженим ОСОБА_7 має бути відшкодована на користь потерпілих: ОСОБА_9 - матеріальна шкода у розмірі 2618 грн. 51 коп. та моральна шкода в розмірі 40 000 грн.; ОСОБА_10 - моральна шкода в розмірі 40 000 грн., а також судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1727 грн. 52 коп.
Згідно довідок, долучених до матеріалів подання, із заробітної плати засудженого ОСОБА_7 відраховано за виконавчим листом: в травні 2017 року - 418, 76 грн., в червні - 2017 року - 595,65 грн., в липні 2017 року 532,03 грн.
Таким чином колегія суддів погоджується з думкою районного суду про те, що бажання та намір отримати дохід з метою відшкодування завданої вчиненим злочином шкоди, є елементом такого ставлення до праці, що доводить виправлення засудженого. Натомість ОСОБА_7 не довів в повній мірі своє виправлення та перевиховання, оскільки відрахування з його заробітної плати здійснювалося лише з травня 2017 року. Не зважаючи на те, що вирок ухвалений ще 10.12.2009 року і засуджений мав значний час для відшкодування шкоди, - розмір невідшкодованого цивільного позову на користь потерпілого ОСОБА_9 є значним.
Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про те, що останній довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, колегія судді залишає без задоволення, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням характеристик засудженого, тяжкості та характеру вчиненого ним злочину, даних про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування ним покарання. Так ОСОБА_7 вчинено злочин, який є особливо тяжким, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має значну заборгованість стягнення грошових коштів.
Разом з тим в матеріалах справи наявна характеристика-висновок на засудженого, складена психологом ДУ «Устинівського виправного центру №37», яка відображає психологічно-емоційний стан, направленість особистості та поведінки станом на 01.08.2016 року, відповідно до якої у засудженого ОСОБА_7 переважає холеричний тип темпераменту, погано стримувана імпульсивність поведінки, середня агресивність. Дотримується існуючих соціальних норм, прагне не втрачати людську гідність, переживає і довго може тримати образи на свого кривдника. Здатний уникати конфліктних ситуацій, коли це йому вигідно. У повсякденному житті властива погано стримувана імпульсивність поведінки, тобто схильність діяти не виважено, під впливом раптового спонукання. Головною якістю, що визначає поведінку, є імпульсивність у вчинках, неспроможність передбачити наслідки. В умовах жорстко регламентованого режиму відбування покарання та під загрозою дисциплінарного стягнення, зазвичай, поводиться нормально. У разі потурання може допускати порушення режиму відбування покарання.
При цьому, колегія суддів відзначає направленість особистості та поведінки, який виражається у «переживає і довго може тримати образи на свого кривдника» були підставою для вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину.
Таким чином враховуючи те, що вимоги ст. 81 передбачають, сумлінну поведінку засудженого за час відбування покарання, колегія суддів приходить до висновку про те, що районний суд правильно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки останній не проявляв стабільного позитивного ставлення до праці, поведінка засудженого, а також процес виправлення та перевиховання не є стабільним та послідовним, саме за весь період відбування покарання, оскільки засуджений за час перебування в Сізо з 04.08.2009 року по 10.02.2010- року характеризувався посередньо.
Поведінка ОСОБА_7 свідчить про те, що він не зробив для себе належних висновків та призначене покарання на даний момент не досягло своєї мети виправлення засудженого.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисникаОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Устинівського виправного центру №37» Міністерства юстиції України про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4