АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1351/17 Справа № 185/8031/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської

області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року, мотивуючи тим, що строк пропущений з поважних причин, оскільки мати підозрюваного уклала з ним договір про надання юридичних послуг лише 20 жовтня 2017 року і тільки 23 жовтня 2017 року він мав можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, щодо апеляційних вимог просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, так як з місця скоєння злочину не зникав, а надав потерпілому першу медичну допомогу і викликав «Швидку допомогу». Звертає увагу на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, дохід від вироблення меблів на дому та до цього часу жодного злочину не скоював.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22:00 годин 10 грудня 2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а також наявні ризики, серед яких можливість незаконного впливу на потерпілого, свідків з метою зміни ним показів, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання тим самим кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Колегія суддів, вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року захисником ОСОБА_5 пропущено з поважних причин, а тому клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що зазначені вимоги закону суддею не дотримані.
З представлених матеріалів вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 жовтня 2017 року близько 18.10 годин, ОСОБА_6 , перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та братом ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя брату ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , знаходячись в кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , взяв зі столу кухонний ніж та бажаючи настання смерті ОСОБА_6 , умисно наніс два удари ножем в область грудної клітини ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодженні. Однак, виконавши вказані дії, які ОСОБА_6 вважав необхідними і достатніми для доведення злочину до кінця, кримінальне правопорушення - умисне вбивство не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 було надано своєчасну медичну допомогу.
12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст. ст. 193, 194 КПК України належним чином не дослідив надані матеріали та докази, які обґрунтовують пред`явлену підозру, не надав правової оцінки твердження сторони захисту, що заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність заявлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляції колегія вважає обґрунтованими.

Щодо обґрунтованості заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які на думку слідчого судді слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
Колегія суддів звертає увагу на те, що твердження слідства та суду про те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, потерпілого, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики ґрунтуються лише на можливому покаранні за злочин.

На думку колегії суддів судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Беручи до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше є не судимим, має постійне місце проживання, дохід від вироблення меблів на дому, а також враховуючи відсутність даних про те, що останній схильний до антисоціальної поведінки, колегія вважає, що доводи про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду не підтвердженими.
Також, залишено поза увагою слідчого судді доводи сторони захисту щодо обставин інкримінованого злочину та спростування заявлених ризиків.

Сукупність ризиків і доводів, на які послався слідчий суддя, дають підстави для висновку про необґрунтованість застосування найбільш суворого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , оскільки тяжкість інкримінованого злочину, складність справи не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною особою процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 317, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 10 грудня 2017 року, звільнивши з-під варти в залі суду.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою:АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3