АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/33/18 Справа № 202/7378/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлограді, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, працюючого оператором пакувального апарату, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 481 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а також судові витрати у розмірі 1319, 40 грн., 703,68 грн., 879,60 грн.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 23 години 10 хвилин, 21 серпня 2016 року, керуючи технічно справним автомобілем "Chevrolet Lacetti" реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний громадянці ОСОБА_12 , рухався зі швидкістю близько 70 км/год по пр. Слобожанському з боку вулиці В. Сухомлинського у напрямку вул. Байкальської у м. Дніпро.

Під час руху в районі будинку №143-145, ОСОБА_10 , грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.9 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не обравши безпечної швидкості та будучи неуважним до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу. Внаслідок цього, він здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на ОСОБА_13 , яка переходила проїжджу частину проспекту по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля "Chevrolet Lacetti".

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримала численні тілесні ушкодження тулубу, внутрішніх органів, а сумісна тупа травма тіла знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті, яка настала о 02 годині 20 хвилин 22 серпня 2016 року у лікарні.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, звільнивши її підзахисного від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що судом призначено занадто суворе покарання, не в повній мірі прийнято до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, раніше не судимий, та дані про його особу. Посилається, що судом не враховано, що в разі застосування іспитового строку ОСОБА_10 зможе швидше сплатити представнику потерпілої призначену судом суму моральної шкоди, оскільки при реальному позбавлення волі, це йому зробити буде не можливо.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_14 підтримала лише доводи основної скарги, в частині призначення покарання, а від підтримання доводів додаткової скарги відмовилась. З цим погодився і обвинувачений.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, доводи обвинуваченого, захисника, та представника потерпілої, які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_10 положення ст. 75 КК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду, доведеність вини та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому у відповідності до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Порушень кримінального процесуального закону під час досудового слідства, та в судовому засіданні, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_10 та на кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи, - не виявлено.
Колегією суддів перевірені доводи захисника обвинуваченого про не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, внаслідок суворості, та з цього приводу зазначає.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який провину визнав повністю, щиро покаявся, частково відшкодував неповнолітній потерпілій моральну шкоду у розмірі 19000 гривень, що суд відніс до обставин, які пом`якшують покарання. Також суд врахував дані про особу ОСОБА_10 , що він не має на утриманні неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом.

Судом прийнято до уваги, що порушення Правил дорожнього руху України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 серпня 2016 року, призвели до загибелі ОСОБА_13 , яка була вагітною.

Перевіркою матеріалів справи колегією суддів встановлено, що обвинувачений неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України у тому числі за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів та за ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах. Тобто ОСОБА_10 і раніше нехтував вимогами Правил дорожнього руху України, та незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності, в черговий раз грубо порушив вимоги безпеки дорожнього руху, скоївши наїзд на потерпілу на пішохідному переході.

Враховуючи вищенаведене, та виходячи з вимог ст. 3, ст. 27 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а також приймаючи до уваги ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, що право кожного громадянина на життя охороняється законом, на думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, - 3 роки 6 місяців позбавлення волі реально, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Приймаючи до уваги грубий характер допущених ОСОБА_10 порушень ПДР, внаслідок чого відбулася вказана дорожньо-транспортна подія та наступила смерть потерпілої, незважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, та позиції потерпілого, який також підтримав доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для подальшого пом`якшення покарання, для застосування ст. 75 КК України, остільки обвинуваченому фактично призначено основне покарання, яке близьке за розміром до нижньої межі, вказаній в санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Отже апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, остільки вирок суду є законним.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_10 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4