Справа № 1-432/2010р
Номер провадження1-432/2010р
ВИРОК

іменем України

"10" грудня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у

складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі Кожухар О.М.

з участю прокурора Арделя А.М.

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, раніше не судимого,

- за ст. 296 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2010 року близько 20-ї год. підсудний ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 на своєму автомобілі НОМЕР_1 приїхав у с. Трикрати Вознесенського району до своїх знайомих ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які мешкають по вул. Гагаріна, № 57. Підсудний зупинився біля будинку останніх і вони почали розмовляти. В цей час мешканець с. Трикрати ОСОБА_2 знаходився біля свого будинку № 82 по вул. Гагаріна та розмовляв з ОСОБА_8 Побачивши ОСОБА_7, Пилипюк запитав у останнього, коли він віддасть борг за взяті в його магазині продукти харчування. Підсудний ОСОБА_3, не маючи ніяких неприязних стосунків з ОСОБА_2, з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, підійшов до ОСОБА_2 та почав його ображати брутальною лайкою, сказавши при цьому, що борг від ОСОБА_7 він не отримає ніколи, та штовхнув ОСОБА_2 на землю, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, підсудний ОСОБА_3 взяв з багажного відділення свого автомобіля дерев'янну биту та почав нею бити ОСОБА_2 по різним частинам тіла. Почувши крики, на вулицю вийшла ОСОБА_9 - дружина потерпілого та, побачивши, що невідомий чоловік б'є битою її чоловіка, почала кричати та просити підсудного припинити свої дії, на що останній не реагував. Потім підсудний ОСОБА_3 поклав биту в автомобіль та дістав з багажного відділення дитячий іграшковий пістолет, підбіг до потерпілого ОСОБА_2, приставив ствол пістолета до його голови та сказав, що зараз застрелить його. При цьому потерпілий ОСОБА_2 сприймав дії підсудного як реальну погрозу, оскільки вважав, що пістолет бойовий. Дружина потерпілого - ОСОБА_9, побачивши, що до голови її чоловіка приставили пістолет, почала кричати та просити підсудного забрати пістолет. На її крики на вулицю вийшли сусіди, спостерігали за тим, що відбувається, але не втручалися, оскільки вважали, що пістолет у підсудного справжній і він може його застосувати. Після цього підсудний сів у свій автомобіль та почав відїжджати, але потерпілий сказав, що так цього не залишить. Проїхавши декілька метрів, підсудний зупинився напроти будинку ОСОБА_10 по вул. Гагаріна, № 78, вийшов з автомобіля, тримаючи в руках биту, та знову почав бити ОСОБА_2 по різним частинам тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді саден в області обличчя, крововиливу на лівому стегні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Підсудний ОСОБА_3 винним себе у предявленому йому обвинуваченні як у ході досудового слідства, так і у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що 27 липня2010 року в період часу з 19-ї до 20-ї год. він разом зі своєю дружиною та малолітнім сином на своєму автомобілі ВАЗ 2109 їхав з села Актово Вознесенського району. Проїжджаючи через с. Трикрати Вознесенського району, він на вулиці Гагаріна побачив своїх знайомих ОСОБА_5, ОСОБА_6 та співмешканця останньої ОСОБА_7 і зупинився, щоб поспілкуватися з ними. Напроти будинку ОСОБА_5 сидів потерпілий ОСОБА_2 з якимось чоловіком та вживав пиво. Побачивши ОСОБА_7, ОСОБА_2, який перебував у нетверезому стані, почав з ним сварку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою. Він зробив зауваження потерпілому, але останній не реагував, був агресивний. Він /підсудний/ дістав з багажника машини дерев'янну биту, усвідомлюючи, що може її застосувати в разі нападу на нього, оскільки боявся потерпілого, бо він був не один. Він ударив потерпілого цією битою по ногам не більше 3 разів. При цьому допускає, що міг висловлюватися на адресу потерпілого нецензурною лайкою. Потерпілий начебто заспокоївся і він пішов до свого автомобіля. Але потерпілий схватив великий камінь і почав наближатися до його автомобіля. Боячись, що Пилипюк може розбити скло автомобіля, він взяв з задньої панелі дитячий пістолет і сказав, що буде стріляти, якщо той кине камінь у машину. ОСОБА_2 після цього викинув камінь, а він сів у автомобіль та почав рухатися. В цей час Пилипюк ударив рукою по автомобілю, зробивши вмятину на дверях. Після цього він зупинився, дістав з багажника биту і знову декілька раз ударив його по ногам битою. Весь цей інцидент спостерігали мешканці села. У вчиненому кається.

Винність підсудного у вчиненому, крім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що 27 липня 2010 року приблизно о 20-й год. він біля свого будинку розмовляв з сусідом ОСОБА_8. Напроти його будинку стояли ОСОБА_5, ОСОБА_6 та співмешканець останньої ОСОБА_7. До них на автомобілі під'їхав підсудний і через вікно розмовляв з ними. Він /потерпілий/ спитав ОСОБА_7, коли той поверне йому борг та попросив підійти до нього. В цей час з автомобіля вийшов підсудний і почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, потім дістав з багажника автомобіля биту і почав бити його по ногам, наніс 6-8 ударів, також ударив по голові, розбивши брову. Після цього підсудний дістав з автомобіля пістолет, який знаходився у кобурі, підійшов до нього, погрожуючи. Він сприймав пістолет як бойовий. В цей час вийшла його дружина та почала кричати. Після цього підсудний сів у машину і почав відїжджати, а він побіг за машиною, говорячи, що цього так не залишить. Почувши це, підсудний знову зупинився, взяв биту та знову почав наносити йому удари. Діями підсудного йому заподіяно легкі тілесні ушкодження. Претензій матеріального характеру до підсудного він не має. Покарання йому просить обрати на розсуд суду;

Пояснення підсудного та потерпілого відповідають фактичним обставинам справи та ними не оспорюються, тому вважає відповідно до ст. 299 ч. З КПК України суд вважає можливим не досліджувати інші докази.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що предявлене підсудному ОСОБА_3 обвинувачення доведено у повному обсязі і його дії, що полягають у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені з застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень /хуліганство/, органами досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 296 ч. 4 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є визнання своєї вини та каяття у вчиненому, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує викладене, те, що він раніше не судимий, його позитивну характеристику з місця проживання, думку потерпілого і вважає можливим звільнити його від покарання з випробуванням та покладанням на нього певних обовязків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч . 4 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України обовязки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без відома органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області витрати, повязані з проведенням судово-балістичної експертизи та експертизи холодної зброї, в сумі 557/пятсот пятдесят сім/ грн. 28 коп.

Речові докази: дитячий іграшковий пістолет та дерев'янну биту, що зберігаються в камері речових доказів Вознесенського МВ УМВС, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1