У Х В А Л А

21 листопада 2017 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 розглянувши клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено військовим прокурором Рівненського гарнізону області ОСОБА_3 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з листопада 2016 року на посаді поліцейського роти особливого призначення Головного управління Національної поліції у Рівненській області працює ОСОБА_4 .
Разом з тим, з листопада 2016 року на посаді інспектора роти особливого призначення Головного управління Національної поліції у Рівненській області працює ОСОБА_5 .
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються поліцейськими.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» до завдань поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_6 входить забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Разом з тим, згідно вимог ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.
Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Правопорушення щодо поліцейського або особи, звільненої зі служби в поліції, її близьких родичів, вчинені у зв`язку з його попередньою службовою діяльністю, мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», правоохоронними органами вважаються органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Так, 14.11.2017, о 20 год. 01 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що знайомий ОСОБА_8 , прийшовши до квартири за адресою АДРЕСА_1 та погрожує фізичною розправою, тримаючи в руках гранату.

На місце події було скеровано наряд працівників роти поліції особливого призначення в складі поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Піднявшись на 9-й поверх вищевказаного будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили ОСОБА_8 , який помітивши працівників поліції, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті позбавити життя працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, передбачаючи настання смерті названих осіб внаслідок своїх дій і бажаючи їх настання, заздалегідь привівши у готовність наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, кинув її в напрямку поліцейських, внаслідок чого відбувся вибух.

Вказаний факт зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рівненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області під № 44602.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 21.06.2017 СВ Рівненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області внесено до Єдиного реєстрі досудових розслідувань за №0007570 від 14.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.
В ході огляду місця події за вищевказаною адресю було вилучено куртку ОСОБА_8 з нашаруванням речовини бурого кольору, поміщено в пакет № 4454188.
17.11.2017 ОСОБА_10 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки Lenovo, який належить ОСОБА_8 .
Згідно вимог ч.7 ст.237 КПК України куртка та мобільний телефон є тимчасово вилученим майном.

Слідчий вказує, що на даний час у кримінальному провадженні з метою з`ясування всіх обставин його вчинення виникла об`єктивна необхідність у проведенні детального огляду вилученого майна та вирішення питання про призначення та проведення судових експертиз об`єктом яких є вищезазначені речі.

Проведення вказаного огляду та можливість проведення судових експертиз має істотне доказове значення у даному кримінальному провадженні та без арешту вищевказаних предметів є неможливим, тому просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши пояснення слідчого в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007570 від 14.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

14.11.2017р. ОСОБА_8 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

15.11.2017р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
В ході огляду місця події було вилучено куртку ОСОБА_8 з нашаруванням речовини бурого кольору, поміщено в пакет № 4454188.
17.11.2017 ОСОБА_10 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки Lenovo, який належить ОСОБА_8 .
Накладення арешту на вищевказане майно, яке є речовими доказами, дасть можливість проведенню ряду експертиз, відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 348 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на куртку, виявлену та вилучену 14.11.2017р., в ході огляду місця події за адресою м. Рівне, вул. Відінська 42А та мобільний телефон Lenovo, добровільно виданий ОСОБА_10 в приміщенні Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Апеляційного суду Рівненської області.
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1