Провадження №: 1-кп/752/1087/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Крупіль, Згурівського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
В середині березня 2017 року у невстановлений день та час ОСОБА_3 , знаходячись неподалік свого місця мешкання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , на землі знайшов посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видане 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 . Після чого, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на те, щоб підробити посвідчення «Учасник бойових дій» з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті. Того ж дня, в середині березня 2017 року у невстановлений день та час ОСОБА_3 у невстановленому місці зробив кольорову ксерокопію посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видано 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 , після чого, оригінал посвідчення викинув у смітник та пішки направився до свого місця проживання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Того ж дня, у невстановлений час ОСОБА_3 , перебуваючи за своїм місцем проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , власноручно вклеїв фотокартку із своїм зображенням поверх первинного зображення до посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видано 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 , та поклав його до кишені своєї куртки. Дане посвідчення ОСОБА_3 виготовив та залишив собі з метою безкоштовного проїзду у громадському транспорті.
Згідно висновку експерта № 8-4/1293 від 04.07.2017 у посвідченні учасник бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , були внесені зміни шляхом наклеювання фотокартки поверх первинного зображення фотокартки.
Посвідчення учасник бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу на території України.
Крім того, ОСОБА_3 25 квітня 2017 року приблизно о 15 годин 45 хвилин, проходячи через контрольно-пропускний пункт на станції метро "Теремки" КП «Київський метрополітен» у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, пред`явив працівнику метрополітену, а саме контролеру завідомо підроблене посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видано 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 , тим самим використав завідомо підроблений документ, після чого, був запрошений до службового приміщення вказаної станції метро працівником поліції, де у подальшому посвідчення «Учасник бойових дій» у нього було вилучено.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у підробленні документу, який видається установою, яка має право видавити чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документу.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що він в середині березня 2017 року, точної дати та часу він не пам`ятає, знаходячись неподалік свого місця мешкання, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , на землі знайшов посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видане 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 та вирішив його підробити на своє ім`я з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті. У зв`язку з чим, того ж дня, в середині березня 2017 року зробив кольорову ксерокопію даного посвідчення, а оригінал посвідчення викинув у смітник. Після чого, перебуваючи за своїм місцем проживання, власноручно вклеїв фотокартку із своїм зображенням поверх первинного зображення до посвідчення «Учасник бойових дій» серія НОМЕР_1 , яке було видано 30.03.2015 Головним управлінням персоналу Генерального штабу ЗСУ на ім`я ОСОБА_5 , та поклав його до кишені своєї куртки та став зберігати при собі з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті. 25 квітня 2017 року приблизно о 15 годин 45 хвилин, він проходячи через контрольно-пропускний пункт на станції метро "Теремки" у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду, пред`явив працівнику метрополітену, раніше підроблене ним посвідчення. Після чого, був запрошений до службового приміщення вказаної станції метро, де працівником поліції, у нього було вилучено дане підроблене ним посвідчення «Учасник бойових дій». У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена у судовому засіданні.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання:
за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі;
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді обмеження волі та вважає можливим, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76, КК України, звільнити його від відбуття покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів та судових витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року обмеження волі.
В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати за проведення технічної експертизи документів № 8-4/1293 від 04.07.2017 року в сумі 1979,20 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Речові докази, що зберігаються в матеріалах провадження залишити на зберігання в матеріалах провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя