Ухвала
Іменем України

11 квітня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-5309 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 8 лютого 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000157,
встановила:
вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 жовтня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у
смт. Любешів, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Вирішені питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 8 лютого 2018 року вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 , визнаний винуватим у тому, що він 15 травня 2017 року приблизно о 12 годині, розбив вікно та проник у житловий будинок АДРЕСА_1 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав ювелірні вироби, які належали ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 35 099 грн. 08 коп.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про зміну постановлених судових рішень та призначення покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що він вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, видав добровільно викрадені речі та кошти отримані від реалізації викраденого, однак судами пом`якшуючі обставини не взято до уваги. Наголошує, що неодноразово вибачався перед потерпілим, має посередню характеристику. Вказує, що проживає з батьками похилого віку, які потребують допомоги та догляду. Вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Висновки суду про доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі ним не оскаржуються.
Що стосується призначеного покарання, яке, на думку засудженого, є суворим, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_4 судом дотримані.
Суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим правопорушення, усі обставини справи, особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, посередньо характеризується, формально визнав вину, дав правдиві та послідовні покази, які судом першої інстанції покладені в основу обвинувального вироку.

Обґрунтовано визнано апеляційним судом та взято до уваги обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, та не встановлено таких, що його обтяжують.
З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, в тому числі й тих, на які посилається засуджений у скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. У вироку наведено переконливі підстави такого рішення, зазначено, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.
Доводи засудженого про суворість призначеного покарання, які аналогічні доводам його касаційної скарги, належно перевірені і апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Колегія суддів погоджується з судовими рішеннями, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, як про це йдеться у касаційній скарзі.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 8 лютого 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7