Справа № 308/1586/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000440 старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні №0000440 старший слідчий слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що ОСОБА_4 працюючи на посаді завідувача сектору з інформаційних технологій в Ужгородській ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності при наступних обставинах.

Так, 16.02.2018 року в період із 17.30 год. по 18.30 год., ОСОБА_4 , знаходячись в кафе «Альонка», яке розташоване в будинку №28 по вул. Закарпатській в м. Ужгороді, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні, вимагав та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 250 доларів США, за сприяння з використанням свого службового становища у наданні останньому інформації з обмеженим доступом, а саме бази даних платників податків (юридичних осіб та фізичних осіб підприємців) Ужгородського району за 2017 рік, після чого був викритий співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

16.02.2018 року о 18.33 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

16.02.2018 року о 21.52 год. ОСОБА_4 повідомлений про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема даними протоколу заяви про злочин ОСОБА_7 та його показаннями в яких він викриває протиправні дії ОСОБА_4 , протоколом вручення ОСОБА_7 грошових коштів від 16.02.2018, протоколом затримання ОСОБА_4 від 16.02.2018 в ході чого було вилучено предмет неправомірної вигоди в розмірі 250 доларів США, та іншими матеріалами кримінального провадження.

16.02.2018 року під час особистого обшуку ОСОБА_4 в службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області, вул. Коцюбинського,2а, м.Ужгород, вилучено:

-зв`язку із восьми ключів один із яких від автомобіля DACIA LOGAN 1.4, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ;

-зв`язку із семи ключів (зі слів ОСОБА_4 дублікати службових ключів);

-два перехідники (адаптери) для флеш-карток та мобільних телефонів;

-мобільний телефон марки «LEEKO» із сім-карткою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «HOMTOM» із сім-карткою НОМЕР_3 ;

-флеш-картку чорно-червоного кольору із написом SanDisk та флеш-картку чорно-оранжевого кольору.

Слідчий зазначає, що вказані два перехідники для флеш-картки та мобільного телефону, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, були використанні як знаряддя вчинення злочину, оскільки за їх допомогою ОСОБА_4 скопіював із одного зі своїх вищевказаних мобільних телефонів інформацію з обмеженим доступом на флеш-картку ОСОБА_7 .

За таких обставин, у відповідності до ст. 98 КПК України, вказані перехідники мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Вище вказані мобільні телефони із сім-картками також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, були використанні як знаряддя вчинення злочину, оскільки за їх допомогою ОСОБА_4 телефонував ОСОБА_7 та домовлявся з ним про місце зустрічі передачі неправомірної вигоди, а також з одного з вказаних мобільних телефонів за допомогою програмного забезпечення «Вайбер» спілкувався з ОСОБА_7 надсилаючи йому текстові повідомлення, крім цього, скопіював із одного зі своїх вищевказаних мобільних телефонів інформацію з обмеженим доступом на флеш-картку ОСОБА_7 .

За таких обставин, у відповідності до ст. 98 КПК України, вказані мобільні телефони із сім-картками мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Вищевказані флеш-картки містять файли з програмами, які не можливо відкрити та передивитись на комп`ютері за допомогою стандартного програмного забезпечення, а тому вони потребують додаткового огляду за участю спеціалістів та на спеціальному обладнанні.

В той же час, на вказаних флеш-картках може міститися інформація (логіни, паролі, програмне забезпечення тощо) за допомогою якої ОСОБА_4 скачував інформацію з обмеженим доступом із комп`ютерної мережі, до якої підключено систему органів ДФС, а за таких обставин дані флеш-карти, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, були використані як засоби вчинення злочину.

За таких обставин, у відповідності до ст. 98 КПК України, вказані флеш-картки будуть мати значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Ключі, які вилучені в ОСОБА_4 також слід арештувати, оскільки вони, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, були використані як засоби вчинення злочину, так як за їх допомогою ОСОБА_4 мав доступ до службових приміщень (кабінетів) Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, та відповідно до службових комп`ютерів, за допомогою яких, на думку органу досудового розслідування, мав доступ до комп`ютерної мережі, до якої підключено систему органів ДФС, із якої скачував інформацію із обмеженим доступом.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що всі вилучені предмети містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучені предмети містять ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК та визнані речовими доказами у провадженні, з метою запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, переміщення ,виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування, наявність обґрунтованих ризиків приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий просить накласти арешт на майно тимчасово вилучене в ході проведення обшуку від 16.02.2018 року у службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області за адресою м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А.
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду речі та предмети.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів викладених у клопотанні.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000440 від 16.11.2017 року, попередня правова кваліфікація ч.3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування даного кримінального провадження, 16.02.2018 року під час викриття особи, безпосереднього після вчинення кримінального правопорушення, було проведено особистий обшук ОСОБА_4 у службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області за адресою м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, в ході якого виявлено та вилучено наступні речі: -зв`язок із восьми ключів один із яких від автомобіля DACIA LOGAN 1.4, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ; -зв`язок із семи ключів (зі слів ОСОБА_4 дублікати службових ключів); -два перехідники (адаптери) для флеш-карток та мобільних телефонів; -мобільний телефон марки «LEEKO» із сім-карткою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «HOMTOM» із сім-карткою НОМЕР_3 ; -флеш-картку чорно-червоного кольору із написом SanDisk та флеш-картку чорно-оранжевого кольору.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що вилучені речі 16.02.2018 року у ході здійснення особистого обшуку ОСОБА_4 у службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області за адресою м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А, мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000440 та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки є знаряддям та засобом вчинення злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України та враховуючи, що слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приходжу до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на вилучені 16.02.2018 року у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 у службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області за адресою м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А речі підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному №0000440 старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 в службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області, майно, а саме:
на чотирнадцять ключів; - два перехідники (адаптери) для флеш карток та мобільних телефонів; - мобільний телефон марки «LEEKO» із сім карткою НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «HOMTOM» із сім-карткою НОМЕР_3 ; - флеш-картку чорно-червоного кольору із написом SanDisk та флеш-картку чорно-оранжевого кольору, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися .
Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 23 лютого 2018 року о 11-15 годині.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1