Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________13.02.2018
н/п 1-кп/490/728/2016
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002886, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, має базову загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше неодноразово судимим, останній раз 22 лютого 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі (10 березня 2016 року повністю відбув призначене покарання),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 23 лютого 2018 року.

Як випливає зі змісту ст. 331 КПК України, до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі й корисливого, є раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою і вважали можливим запобігти наявним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, просили застосувати до обвинуваченого домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та утримується під вартою тривалий час.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, обвинувачуються у вчиненні тяжких корисливих злочинів, а також особливо тяжких насильницьких злочинах проти статевої свободи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, не працює та не має інших офіційних джерел доходів для забезпечення свого життя, йому відоме місця проживання потерпілих.

У сукупності наведені вище обставини вказують на високий ступінь ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику незаконного впливу ним на потерпілих, а також ризику вчинення ОСОБА_6 нових корисливих злочинів,у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.

Ці ризики були враховані слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом під час продовження строку його тримання під вартою і станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

Таким чином, під час розгляду вказаного питання судом встановлено існування ризиків, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно, клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого, на домашній арешт - відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжити до 13 квітня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: