У Х В А Л А 1-кс/612/197/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
20 січня 2017 року Близнюківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України - 3 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
12 грудня 2017 року слідчий СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з клопотаннями про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погодженими з прокурором Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , будучи 20 січня 2017 року засудженим Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення не став та вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 15 серпня 2017 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився з ОСОБА_7 та її співмешканцем ОСОБА_8 . З ними він почав розпивати спиртні напої. В ході чого, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, повторно, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT-S 5611», який належав потерпілій ОСОБА_7 .
Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_4 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Згідно висновку судової-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 4509 від 31 жовтня 2017 року ринкова мобільного телефону марки «Samsung» модель «GT-S 5611» станом на 16.08.2017 становить 715 гривень 00 копійок.
11 грудня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 особисто під підпис.
Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_4 , свідків, слідчим експериментом від 11.12.2017 за участю підозрюваного в присутності понятих, речовими доказами у провадженні, висновком судової-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 4509 від 31 жовтня 2017 року.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Близнюки Харківської області, громадянин України, не працюючий, з неповною середньою освітою, раніше судимий: 20 січня 2017 року Близнюківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку при цьому маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. ОСОБА_4 дітей не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не працює, у зв`язку з чим не має постійного заробітку та коштів на існування, і як засіб виживання і в подальшому буде вчиняти нові злочини для досягнення зазначених цілей, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, слідчий вказує, що зазначені обставини дають органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою у подальшому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, шляхом можливого перетину державного кордону України або до областей України зі спеціальним статусом, в яких проводиться антитерористична операція, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки, сам підозрюваний, потерпіла і свідки проживають на території смт. Близнюки Харківської області та він їх добре знає, крім того може вчиняти нові умисні злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 ведучи аморальний спосіб життя, зловживаючи спиртними напоями, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вказавши що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину. Свою вину ОСОБА_4 не заперечує. Він не працює, отже потребує кошти. Крім того, ОСОБА_4 може впливати на потерпілу та свідків. Характер поведінки ОСОБА_4 свідчить, що він може продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше був засуджений за корисливий злочин, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, і в період іспитового строку знову вчинив умисний корисливий злочин. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну поведінку.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав повідомлену підозру, щиро розкаявся, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, вказуючи, що на те, що він на даний час здійснює догляд за бабусею інвалідом першої групи по втраті зору, пройшов лікування щодо алкогольної залежності, зробив для себе належні висновки. Під час досудового розслідування з`являвся на кожний виклик до слідчого, добровільно дав пояснення та сприяв активному розкриттю злочину, викрадене повернув потерпілій, яка претензій до нього не має.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, встановив наступне.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 та п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, що викладені в клопотанні, визнає повністю, покази дає добровільно, щиро кається у вчиненому.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; протоколом пред`явлення речей для впізнання потерпілій ОСОБА_7 ; висновком експерта № 4509 від 31 жовтня 2017 року.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час він офіційно не працює, матеріальних доходів не має.
При цьому, слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;.
Під час розгляду вказаного клопотання слідчим встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 активно сприяє розкриттю вчиненого ним злочину, повернув викрадене майно, своєчасно з`являється на виклик до слідчого, щиро кається у вчиненому, а також самостійно прибув до суду для розгляду даного клопотання, яке було призначене на 13 грудня 2017 року. Об`єктивних даних на підтвердження цього ризику слідчому судді не надано.
Також не надано слідчим доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 3,4,ч.1 ст.177 КПК України, оскільки від свідків та потерпілої не надходило заяв про впливання на них ОСОБА_4 чи будь-ким іншим. Відсутні дані про перешкоджання підозрюваним у здійсненні кримінального провадження.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має не погашену судимість, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити, у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаного вище ризику, доведеного прокурором в суді; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, сімейні обставини підозрюваного - догляд за незрячою бабусею, слідчий суддя вважає можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику можливе не лише при умові тримання ОСОБА_4 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, на строк 1 місяць 28 днів, до 11 лютого 2018 року включно, із забороною підозрюваному залишати житло в період доби з 21.00 год. до 06.00 год., з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.
Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 107, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 196, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання слідчого СВ Близнюківського відділу поліції Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме, заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду в період доби з 21.00 год. до 06.00 год, в межах строку досудового розслідування на 1 місяць 28 днів - до 11 лютого 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання
Ухвалу для виконання направити до Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали встановити на 1 місяць 28 днів, тобто до 11 лютого 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1