Справа № 751/1292/17
Провадження № 1-кп/750/29/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2018 року Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м. Кролевець, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, працюючого в МПП Агропромфірма «Мрія», неодруженого, раніше судимого 23.06.2016 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком 2 роки, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
21.09.2016, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 42а по проспекту Миру в м. Чернігові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, відкрито заволодів шляхом ривка гаманцем, який для потерпілої не має матеріальної цінності з грошовими коштами в сумі 1900 грн. та 800 російських рублів, що відповідно до курсу валют Національного банку України станом на 21.09.2016 становить 318 грн. 80 коп., а всього відкрито заволодів майном на загальну суму 2218, 80 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст. 186 КК України повністю не визнав та відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився давати показання і відповідати на запитання учасників судового провадження та суду.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 21.09.2016, приблизно о 18 годині 30 хвилин, вона йшла по вулиці І Мазепи в напрямку «Мегацентру», що по проспекту Миру в м. Чернігові. Вона була в наушниках, в одній руці тримала гаманець та мобільний телефон «Huawei». Вже підходячи до кафе «ARBUZZO», вона відчула поштовх в потилицю, коли повернулася побачила молодого хлопця, який вирвав у неї з руки гаманець. В гаманці були гроші в сумі 1900 грн. та 800 російський рублів. Він почав тікати на територію лікарні, а вона побігла слідом, але наздогнати їй не вдалося. Мобільний телефон їй повернули працівники поліції. Їй телефонувала мати обвинуваченого, просила забрати заяву. Під час впізнання вона чітко впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 . Не виключає тієї обставини, що в момент ривка гаманця, мобільний телефон міг впасти на підлогу. Але на той час їй здавалося, що нападник хотів викрасти і мобільний телефон і гаманець.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в листопаді 2016 року він в ломбарді «Скарбниця» придбав мобільний телефон «Huawei». Через два - три дні йому зателефонували з поліції, повідомили, що мобільний телефон, який він придбав крадений. В Чернігівському відділі поліції у нього вилучили цей мобільний телефон. Він пішов в ломбард написав заяву, щоб йому повернули кошти. Потім йому зателефонувала жінка, представилася матір`ю дівчини, яка здала мобільний телефон в ломбард і відшкодувала йому витрати на придбання мобільного телефону.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 10.01.2017 він разом з дівчиною були присутні в якості понятих під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який розказав та показав, що 21.09.2016, в вечірній час, біля кафе «ARBUZZO» в м. Чернігові він підбіг зі спини до дівчини і вирвав у неї з рук гаманець з грошима, після чого втік. Обвинувачений ОСОБА_3 розповідав все добровільно, поводився розкуто. В протоколі проведення слідчого експерименту все викладе відповідає дійсності. Зауважень та заяв на протокол у присутніх не було.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2016, потерпіла ОСОБА_6 звернулася до ЧВП ГУНП в Чернігівській області із заявою, в якій просить вжити заходів до невідомого молодого чоловіка, одягнутого в сірий спортивний костюм, на зріст 170 -175 см, який вирвав у неї з рук гаманець з грошима в сумі 1900 грн. та мобільний телефон «Huawei».
Згідно протоколу огляду місця події від 21.09.2016 з фототаблицею до нього, слідчим в присутності понятих була оглянута ділянка місцевості поруч з Чернігівською міською лікарнею № 1.
Згідно протоколу огляду місця події від 18.11.2016, слідчим в присутності понятих у свідка ОСОБА_7 був вилучений мобільний телефон «Huawei» без сім карток, який останній придбав у ломбарді.
Відповідно до товарного чеку № 635-0002132 від 09.11.2016 ТОВ «Трейд Світ Груп» Скарбниця Ломбард, касового чеку № 4174 від 09.11.2016, товарного ярлику № 16452924, свідок ОСОБА_7 придбав мобільний телефон «Huawei» Y 6 Pro(TIT-U02) за 2 650 грн. 00 коп.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово -товарознавчої експертизи № 4607/16-24 від 22.12.2016, вартість мобільного телефону «Huawei» Y 6 Pro(TIT-U02) з урахуванням зносу станом на 21.09.2016 складає 3149, 05 грн.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2017 із фототаблицею до нього, обвинувачений ОСОБА_3 в присутності понятих пояснив та показав на місці про обставини вчиненого ним злочину, зокрема, вказав, що 21.09.2016, близько 18 години 30 хвилин, він рухався від будинку № 3 по вулиці І.Мазепи в напрямку проспекту Миру в м. Чернігові. Попереду нього на відстані 30 метрів в тому ж напрямку рухалася незнайома дівчина, у якої в руці він побачив гаманець та вирішив ним заволодіти. Він підбіг до вказаної дівчини зі спини і вирвав у неї з руки гаманець і побіг в напрямку хвіртки у паркані на територію Чернігівської міської лікарні № 1. В гаманці було 1900 грн. та 800 російських рублів.
Відповідно до довідки Національного банку України в Чернігівській області від 10.01.2017, офіційний курс національної валюти України відносно російського рубля складав 21.09.2016 10 російських рублів 3, 9853 грн.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2017, потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка 21.09.2016 відкрито викрала належне їй майно.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, перевіривши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, з наступних підстав.
З показань потерпілої ОСОБА_6 , даних нею в судовому засіданні вбачається, що 21.09.2016, близько 18 год. 30 хв., вона рухалася по вулиці І.Мазепи в напрямку проспекту Миру, в цей час ззаду до неї підбіг обвинувачений ОСОБА_3 , який вихопив у неї з руки гаманець, в якому знаходилися 1900 грн. та 800 російський рублів, та побіг на територію Чернігівської міської лікарні № 1, вона добре запам`ятала прикмети обвинуваченого.
Відразу ж після відкритого викрадення належного їй майна, потерпіла звернулася до Чернігівського відділу поліції із відповідною заявою, в якій навела прикмети грабіжника, підтвердженням чому є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2016.
Надалі, слідчий з урахуванням наведених прикмет потерпілою, вирішив провести впізнання грабіжника по фотознімкам, в результаті чого потерпіла впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка 21.09.2016 відкрито викрала належне їй майно, що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2017.
Своєчасне звернення до поліції потерпілої ОСОБА_6 , її послідовна, впевнена та принципова позиція протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду, вказує на відповідність та узгодженість її показань в судовому засіданні не лише протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2016 та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2017, а й фактичним обставинам справи.
У цьому зв`язку посилання сторони захисту на те, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2017 є недопустимим доказом, оскільки впізнання за наявності підозрюваного ОСОБА_3 проводилося не «вживу», а по фотознімках є безпідставним, з огляду на те, що визначення тактики і методики проведення такої слідчої дії, як впізнання є виключною прерогативою слідчого або прокурора і саме ці службові особи, виходячи із процесуальної доцільності визначають, яким чином проводитиметься впізнання або «вживу», або по фотознімках. Даний висновок суду повністю узгоджується із положеннями частини шостої статті 228 КПК України, згідно яких за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками.
Між тим протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками повністю відповідає вимогам ст. 231 КПК України, оскільки в ньому зазначена сукупність ознак, за якими потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , а сам хід цієї слідчої дії повністю відповідає вимогам ст.ст. 223, 228 КПК України, оскільки здійснювався в присутності двох понятих, фотознімок обвинуваченого ОСОБА_3 пред`являвся потерпілій ОСОБА_6 разом з іншими фотознімками осіб чоловічої статті в кількості трьох, які не мають різких відмінностей у віці та зовнішності.
Інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин не передбачає обов`язкової участі у кримінальному провадженні захисника. В такому випадку, на сторону обвинувачення покладається обов`язок забезпечити підозрюваному право на захист шляхом роз`яснення відповідних положень ст. 20 КПК України, а вже сам підозрюваний має вирішувати, яким чином він буде реалізовувати право на захист або самостійно обстоюватиме власні інтереси, або запросить (чи йому призначать) для цієї мети захисника. З протоколу роз`яснення права на захист від 05.01.2017 вбачається, що слідчий ОСОБА_9 роз`яснив ОСОБА_3 право на захист, але той виявив бажання самостійно обстоювати власні інтереси, що також підтвердив власноручно написаною заявою від 05.01.2017, в якій висловив своє не бажання мати захисника під час проведення слідчого експерименту.
Така позиція ОСОБА_3 повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Отже, в даному конкретному випадку проведення 10.01.2017 слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 без участі захисника не тягне за собою визнання цієї слідчої дії незаконною, а отримані за результатами її проведення докази у формі відповідного протоколу та додатку до нього не можуть бути визнані недопустимими, як на тому наполягає сторона захисту.
Слідчий експеримент з участю підозрюваного ОСОБА_3 проводився з дотриманням вимог ст.ст. 223, 240 КПК України, із застосуванням фотофіксації слідчої дії в присутності двох понятих: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ..
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив, що під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 показував і пояснював про обставини вчиненого ним відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 добровільно, поводився розкуто, а в протоколі слідчого експерименту все відповідає дійсності.
Виходячи з показань цього свідка, вбачається, що під час проведення слідчого експерименту до підозрюваного ОСОБА_3 недозволені методи слідства не застосовувалися, процесуальна ініціатива щодо слідчого експерименту виходила саме від нього.
Зі змісту самого протоколу проведення слідчого експерименту та фотофіксації цієї слідчої дії чітко вбачається, що ОСОБА_3 добровільно, послідовно розповідав про обставини вчиненого ним відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 .
Пояснення ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту щодо часу вчинення відкритого викрадення майна, переліку викраденого майна в тому числі суми грошових коштів, валюти грошових коштів, способу викрадення повністю узгоджуються з показаннями самої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, даними протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2016 та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2017, а також з показаннями свідка ОСОБА_8 .
Неможливість допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 пояснюється виключно пасивною позицією сторони обвинувачення та сторони захисту, які не забезпечили явку вказаних свідків в судові засідання, не дивлячись на те, що саме з цієї причини судові засідання неодноразово відкладалися.
За наведених обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_6 , вчинене повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, відсутність фізичного та психічного насильства збоку обвинуваченого до потерпілої, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але не притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, його сімейний стан, його майновий стан, стан його здоров`я, його молодий вік, формально позитивну характеристику за місцем колишнього мешкання в м. Славутич, виключно позитивні характеристики за місцем проходження військової служби в Збройних Силах України та за місцем роботи в МПП Агропромфірма «Мрія», за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв даний злочин в період невідбутого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2016, суд вважає за необхідне при призначенні остаточної міри покарання керуватися вимогами ч.1 ст.71 КК України.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обчислювати з дня приведення вироку суду до виконання.
З огляду на те, що відкрите викрадення мобільного телефону «Huawei» Y 6 Pro(TIT-U02), що належить потерпілій ОСОБА_6 не ставиться в провину обвинуваченому ОСОБА_3 , тому процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4607/16-24 від 22.12.2016 з метою визначення вартості даного мобільного телефону необхідно віднести на рахунок держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 втратив свою силу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2016 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 - обчислювати з дня приведення вироку суду до виконання.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4607/16-24 від 22.12.2016 в сумі 176 грн. 20 коп. - віднести на рахунок держави.
Речові докази: мобільний телефон «Huawei» Y 6 Pro(TIT-U02), який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її законному володінні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1