УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні а №0004469, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 року до Херсонського міського суду надійшов даний обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 до якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 15.04.2017 року, а судове провадження триває з об`єктивних причин: розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою потерпілих, свідків.

До суду також надійшло клопотання щодо закриття кримінального провадження за ст.47 КК України.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою:

-прокурор висловив думку про необхідність продовження, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються;

-обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вказавши на те, що ризики відпали, та в свою чергу захисник заявив клопотання про його зміну на менш суворий, зокрема, на домашній арешт, посилаючись на тривалість знаходження обвинуваченого під вартою та дані про особистість обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, за місцем роботи характеризується задоволено, за місцем роботи просять передати його на поруки.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали та може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали наступні обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, а саме: які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження триває: є необхідність в допиті свідків, дослідженні інших доказів по справі, виконати ці процесуальні дії було не можливе, так як розгляд справи відкладався з об`єктивних причин, а строки тримання під вартою визначені раніш постановленою ухвалою суду закінчуються, в той же час, ризики, які стали підставою для взяття під варту, на даний час не зменшилися, зокрема, існує можливість у випадку звільнення обвинуваченого з під варти його переховування від суду, незаконного його впливу на потерпілого, свідків, що підтверджується тим, що він раніш засуджений по ст.115 КК України, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти здоров`я та життя людини, за яке передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а зазначені обставини його соціальних зв`язків у місці його проживання не настільки міцні та значними для обвинуваченого, що з врахуванням тяжкості обвинувачення, ступені і характеру наявних ризиків, не є такими, які б могли при даних обставинах стримувати його від намірів покинути місце проживання та переховуватися від суду, впевнено гарантували б його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.

Даних на підтвердження неможливості утримання його під вартою за станом здоров`я не доведені.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий, тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом, а саме двох місяців.

Щодо закриття кримінального провадження з передачею ОСОБА_5 на поруки клопотання задоволенню також не підлягає, оскільки відповідно до ст.47 КК України звільнення за цими підставами можливе тільки щодо осіб, які вперше вчинили злочин невеликої або середньої тяжкості.

Керуючись ст.47 КК України, ст.ст. 199, 331, 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити по 11 червня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та клопотанні ФОП ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності з передачею ОСОБА_5 на поруки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1