ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/627/12
провадження № 1/753/7/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого в ТОВ «Промгазтехно» - водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України в тому , що він 25 січня 2011 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MAGNUM 480.26», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Привокзальної зі сторони вул.Харківське шосе, в напрямку вул. Бориспільської в м. Києві, наближаючись до трамвайної зупинки «Привокзальна», розташованої біля будинку № 8, за якою розташовано нерегульований пішохідний перехід позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 і дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України.
Наблизившись до вказаного нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_7 зупинив автомобіль в крайній лівій смузі перед пішохідним переходом, для того щоб дати дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину вул. Привокзальної. В цей же час на трамвайній зупинці «Привокзальна» зупинився трамвай з бортовим номером 022-062, водій якого відкрив двері для висадки та посадки пасажирів. Крім того, в цей же час до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу підійшла пішохід ОСОБА_8 , яка після зупинки вищевказаних автомобіля та трамвая ступила на нерегульований пішохідний перехід та стала переходити проїзну частину вул. Привокзальної справа наліво по напрямку руху автомобіля «RENAULT MAGNUM 480.26».
При цьому ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1.5, підпункт «б», 10.1, 18.1 та 18.8 Правил дорожнього руху України:
- 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю по або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
- п.18.8: водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамваю, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній. Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MAGNUM 480.26», д.н.з. НОМЕР_1 не уважно стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху через пішохідний перехід, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка перебувала на пішохідному переході, а також продовжив рух від трамвайної зупинки, ще до того, як пішоходи залишили проїзну частину та в трамваї зачинились двері, внаслідок чого виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, на якому перебувала пішохід ОСОБА_9 , вчинив на неї наїзд.
В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Провівши судове слідство та проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Так, підсудний ОСОБА_7 як під час досудового слідства так і при розгляді справи в суді вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 286 КК України не визнав та пояснив, що 25.01.2012, приблизно о 12 годині 00 хвилин він керував автомобілем «RENAULT MAGNUM», д.н.з. НОМЕР_1 , та в цей час рухався по проїзній частині вул. Привокзальній зі сторони Харківського шосе в напрямку вул. Бориспільської в м. Києві. Попереду нього рухався маршрутний автобус, водій якого перед зупинкою громадського транспорту, біля будинку № 8 по вул. Привокзальній перестроївся в праву смугу та зупинився на зупинці громадського транспорту. Дорога була слизькою, на вулиці було холодно, на дорозі був сніг. Він їхав в лівій смузі та під`їхав до нерегульованого пішохідного переходу, який мається в даному місці та зупинився перед ним, оскільки на той час по переходу рухались пішоходи. Пропустивши пішоходів він подивився в праве та в ліве дзеркало заднього виду та побачив, що до зупинки громадського транспорту в попутному з ним напрямку наближається трамвай, який був десь за 7 метрів до нього, людей біля його автомобіля не було. Щоб не заважати висадці та посадці пасажирів він розпочав рух та поїхав в напрямку вул. Бориспільська в лівій смузі, не змінюючи напрямку руху. В той час коли він розпочинав рух трамвай лише під`їжджав до зупинки. Рухаючись вже по вул. Бориспільській його наздогнав автомобіль «Деу», водій якого йому повідомив, що начебто він скоїв ДТП на вул. ІІривокзальній, 8 в м. Києві. Повернувшись на місце пригоди він побачив труп жінки, який лежав на проїзній частині вул. Бориспільській, 8 за межами пішохідного переходу по напрямку руху зі сторони Харківського шосе. До цього він дану жінку не бачив. Як міг статися наїзд на жінку він не знає, оскільки всіх пішоходів пропустив та почав рухатись від того переходу коли людей поблизу автомобіля не було, ніяких поштовхів ОСОБА_7 не відчув, потім бачив потертість над правим заднім колесом свого автомобіля.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_9 являлася його рідною сестрою. Його сестра проживала окремо від нього зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 . ОСОБА_9 до моменту дорожньо-транспортної пригоди працювала на Дарницькому ринку в м. Києві. В останнє він бачив свою сестру 23.01.2012, а саме вони в неї вдома святкували її День народження. Очевидцем ДТП, що сталась за участі автомобіля «Рено Магнум» та ОСОБА_9 він не був, свідків та очевидців даної події не встановлював. Потерпілий ОСОБА_10 підтримав цивільний позов на суму 201426 гривень, з яких 200000 гривень моральна шкода та 1426 гривень матеріальна шкода.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 25.01.2012 року, приблизно о 11 годині 50 хвилин він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 вийшов з будинку АДРЕСА_2 вигуляти собаку, а ОСОБА_12 направлялася на роботу на Дарницький ринок. Вийшовши з будинку вони рухались по тротуару в напрямку зупинки громадського транспорту на вул. Привокзальна, яка знаходилась неподалік їх будинку. Вони рухались в напрямку Харківського шосе. Собаку він вів на повідку. Рухаючись по тротуару та не дійшовши до нерегульованого пішохідного переходу, який проходив через проїзну часину вул. Привокзальна він з собакою повернув наліво, щоб піти гуляти вздовж будинку № 8. В тому місці під будинком в снігу витоптана стежка, по якій він пішов. ОСОБА_13 направилась до пішохідного переходу, біля якого і знаходилась зупинка громадського транспорту. В той час коли він відходив від ОСОБА_13 вони бачили, що зі сторони ОСОБА_14 шосе до зупинки громадського транспорту наближався трамвай. Це він пам`ятає, оскільки ОСОБА_13 сказала, «якраз їде трамвай та вона на ньому поїде на роботу». В той час, коли він йшов вздовж будинку АДРЕСА_2 та пройшов приблизно 15 метрів він розвернувся назад та побачив, що ОСОБА_13 стоїть на тротуарі напроти нерегульованого пішохідного переходу. В цей же момент він побачив, що на зупинці громадського транспорту зупинився трамвай, йому було видно лише незначну частину передньої частини трамвая, ОСОБА_13 ступила на проїзну частину та зробила один-два кроки по розмітці «зебра», потім ОСОБА_11 перевів погляд на собаку, розвернувся від проїзної частини, пройшовши ще приблизно 20-30 метрів, він розвернувся та йшов назад. За цей час він будь-яких криків чи ударів не чув. Підходячи до проїзної частини він побачив, що на проїзній частині за пішохідним переходом, якщо рухатись від Харківського шосе знаходиться тіло людини. На той час він не відразу навіть зрозумів, що це була ОСОБА_13 , оскільки тіло було дуже пошкоджене, а одяг порваний. Підійшовши ближче він спочатку впізнав рюкзак ОСОБА_13 , а потім вже побачив, що на проїзній частині дійсно лежить вона. Він не міг повірити, оскільки з того часу як він з нею розійшовся пройшло не більше двох хвилин. Він зрозумів, що її збив автомобіль, однак який саме та як це відбулося він не бачив. Свідок ОСОБА_11 також додав, що 24.01.2012 року ОСОБА_9 на роботі вживала спиртні напої. 25.01.2015 року в 11-00 годин, коли він прийшов до ОСОБА_9 , вона виглядала тверезою, повідомила що спішить, бо спізнюється на роботу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що, 25.01.2012, приблизно о 12 годині 00 хвилин, він керував технічно справним автомобілем «ДЕУ Нубіра». В цей час він рухався по проїзній частині вул. Привокзальній зі сторони Харківського шосе в напрямку вул. Бориспільській в м. Києві. Попереду нього рухався легковий автомобіль, а попереду легкового автомобіля рухався автомобіль «RENAULT MAGNUM» Зліва від нього по центру проїзної частини вул. Привокзальній знаходились трамвайні колії. На той час в попутному з ними напрямку рухався трамвай Під`їхавши до пішохідного переходу, який знаходиться біля будинку № 8 по вул. Привокзальній автомобіль «RENAULT MAGNUM», легковий автомобіль який рухався попереду та він зупинились. Одночасно з ними зупинився і трамвай. Зупинившись він бачив, що проходить висадка та посадка пасажирів з трамвая. В цей же час автомобіль «RENAULT MAGNUM» розпочав рух з одночасним маневром вправо та поїхав вперед. В той час, коли він розпочав рух та коли проїжджав через нерегульований пішохідний перехід двері трамвая були відкриті. Коли автомобіль «RENAULT MAGNUM» поїхав, він побачив, що біля пішохідного переходу почали збиратися люди та в подальшому він побачив, що за пішохідним переходом по напрямку його руху на проїзній частині лежить тіло жінки. Хтось із сторонніх людей вказав йому, що на неї скоїв наїзд вантажний автомобіль, який віддалявся від місця події. Він сів до свого автомобіля та наздогнав вантажний автомобіль «RENAULT MAGNUM», який до цього рухався попереду нього. Як стався сам наїзд на жінку він не бачив.
З оголошених на підставі ст. 306 КПК України показів свідка ОСОБА_16 на досудовому слідстві, вбачається, що 25.01.2012 року вона перебувала на робочому місці та керувала трамваєм, бортовий номер НОМЕР_2 , який рухався за маршрутом № 8. Маршрут трамваю, в якому вона працювала, пролягав через зупинку громадського транспорту «Привокзальна» в м. Києві. Приблизно о 12 годині 00 хвилин вона рухалась по вул. Привокзальній зі сторони Харківського шосе в напрямку вул. Бориспільської в м. Києві. Під`їхавши до зупинки громадського транспорту «Привокзальна» вона зупинилась для висадки та посадки пасажирів. В даному місці, тобто по вул. Привокзальній, трамвайні колії проходять по центру проїзної частини, тим самим розділяють напрямки руху транспортних засобів. Під`їжджаючи до вищевказаної зупинки громадського транспорту вона не звертала увагу, які саме автомобілі рухались з права від неї в попутному напрямку, адже звертає увагу на автомобілі лише тоді, коли вони не в габариті проїзду трамвая. Під час того, як вона зупинялася вона бачила, що попереду неї через проїзну частину вул. Привокзальна проходить нерегульований пішохідний перехід. Чи рухались на той час по ньому пішоходи вона не пам`ятає. Може сказати, що на пішохідному переході, перед ним та за його межами лежачих людей не було. Зупинившись на зупинці «Привокзальна» вона відкрила двері та проводила висадку та посадку пасажирів. Під час висадки та посадки пасажирів вона постійно дивилася в праве дзеркало заднього виду, щоб бачити, чи всі пасажири зайшли до вагонів. Коли зайшли всі пасажири, вона подивилася вперед та хотіла закривати двері, однак в цей момент побачила що попереду її трамваю на проїзній частині трохи далі за нерегульованим пішохідним переходом лежить тіло жінки. Після цього, вона не закриваючи двері повідомила про дану подію диспетчеру Дарницького трамвайного ДЕПО. Як сталася дорожньо-транспортна пригода вона не бачила. Як рухалась дана жінка до ДТП та який саме автомобіль на неї скоїв наїзд вона не бачила оскільки в цей час вперед не дивилася, а дивилася в праве бічне дзеркало заднього виду, контролюючи висадку та посадку пасажирів. До того як вона зупинилась на проїзній частині даної жінки не було. (том 1, а.с. 192-195)
Однак, потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 зазначили, що моменту ДТП не бачили, а бачили лише події до та після моменту ДТП.
Інших свідків ДТП досудовим слідством встановлено не було.
В ході досудового слідства та судового розгляду справи причини та наслідки ДТП були ретельно досліджені з технічної точки зору, шляхом проведення відповідних експертиз.
Так, відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 119мб від 20 02 2012 року відповідно до якої при дослідженні речовини бурого кольору (об`єкти 1,2 на «гігієнічних паличках», наданих на експертизу, виявлено кров людини (том 1, а.с. 69-72 ).
Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 120мб від 23.02.2012 року, відповідно до якої в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановленні генетичні ознаки крові людини, виявленої на двох «гігієнічних паличках» (об`єкти №№ 1,2), наданих на дослідження. При цьому, встановлено, що генетичні ознаки крові людини, виявлені на «гігієнічній паличці» (об`єкт № 1), та генетичні ознаки крові людини, виявлені на «гігієнічній паличці» (об`єкт № 2), належать невстановленій особі жіночої генетичної статі (том 1,а.с. 78-80).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18/321/2 від 16.03.2012 року при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження:
а):перелом правої великої гомілкової кістки на висоті 15см від підошовної поверхні стопи, два переломи правої малої гомілкової кістки на висоті 14см та 35см від підошовної поверхні стопи, поперечний перелом правої стегнової кістки на висоті 65 см від підошовної поверхні стопи з розтрощенням проксимального уламка та рясним темно-червоним крововиливом в праву бокову поверхню сідниці та правого стегна, розриви правого та лівого крижово-клубових зчленувань, непрямі переломи гілок правої та лівої лобкових кісток, рвана рана внутрішньої поверхні правої гомілки, прямі переломи 2-4 правих ребер по передній пахвовій лінії;
б):садно лівої виличної ділянки обличчя, рвана рана лівої щоки, забійна рана лобної ділянки голови, забійна рана нижньої губи та підборіддя, переломи кісток обличчя, крововилив в м`які тканини лобної ділянки голови зліва, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа, крововиливи під м`яку мозкову оболонку та у шлуночки головного мозку;
в):рвана рана внутрішньої поверхні лівої нижньої кінцівки з циркулярним відшаруванням шкіри від м`яких тканин, крововиливи та ділянки розмічення м`яких тканин лівої нижньої кінцівки, переломи лівої стегнової лівої великої та малої гомілкової кісток.
Враховуючи локалізацію та морфологію ушкоджень усі вищеперераховані ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів при автомобільній травмі, а саме наїзді автомобіля, що рухався на пішохода. Первинний контакт відбувся правою боковою поверхнею тіла, при цьому виникли ушкодження перераховані в а); в момент первинного контакту ОСОБА_9 знаходилась у вертикальному чи близько до нього положенні та була обернена правою боковою поверхнею тіла до автомобіля, що рухався. Після первинного контакту відбулося падіння ОСОБА_9 на дорожнє покриття з ударом передньо-лівою ділянкою голови (ушкодження перераховані в п. б) та подальший переїзд колесом автомобіля через ліву нижню кінцівку (ушкодження перераховані в пункті в).
Комплекс усіх вищевказаних ушкоджень має ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
Смерть ОСОБА_9 настала від множинних переломів кісток скелету з розвитком крововтрати.
В результаті судово-токсикологічного дослідження крої трупа ОСОБА_9 знайдено етиловий спирт в концентрації 3,48 проміле. Такий рівень алкоголю в крові за життя зазвичай оцінюється як сильний ступінь алкогольного сп`яніння (том 1, а.с. 86-88).
Згідно з висновком автотехнічної експертизи № 84ат від 16.03.2012 року, експерт зазначає, що вирішення питань зазначених в постанові не потребує застосування спеціальних знань в галузі судової автотехніки, а тому дані питання можуть бути вирішені органами досудового слідства самостійно, на підставі вимог п. 10.1, п. 18.8 Правил дорожнього руху України (том 2, а.с. 8-14).
Допитаний в судовому засіданні експерт КНДІСЕ- ОСОБА_17 пояснив:
-Із технічної точки зору в даному випадку відбулося контактування поза кабіною, аж в районі розташування коліс, задніх коліс причепа, тобто в момент контактування та безпосередній момент контактування пішохід вже не знаходився в полі зору водія і не міг своїми односторонніми діями попередити чи уникнути даного контактування.
-Напівпричіп - сім з половиною метрів. Контактування з колесом відбулося десь на четвертому приблизно метрі і плюс кабіна тощо, до кінця більше 10 метрів. В даному випадку майже в кінці вантажівки, три з половиною метри, даже враховуючи рух пішохода 5 кілометрів на годину, в середній нормальний, то водій вже не бачить цих пішоходів, і не міг бачити ні у дзеркало заднього виду нічого.
-Тобто, поки він починає там рух, якщо пішохід знаходиться справа, даже не виключено, що на пішохідному переході, але він їде і не створює їм перешкоди своїм рухом, пішоходи не повинні продовжувати рух і пропустити транспортний засіб.
-З експертної точки зору зазначено, що потерпіла наближалась до транспортного засобу, а не засіб наближався до лінії руху пішохода, тобто її передньої частини. В даному випадку пішохід був поза зоною обзорності водія, і як я казав спочатку, він не міг своїми односторонніми діями уникнути контактування з пішоходом.
- Виходячи з того, що потертості на кузові, на борту правому, це свідчить про те, що особа рухалась.
-У водія перешкод не було для руху , та з технічної точки зору обвинувачений не мав технічних причин вважати, що його початок руху був якийсь ,такий, що суперечив вимогам правил дорожнього руху.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (медико-криміналістичне дослідження) № 37-МК від 20.03.2012 року, відповідно до якої на одязі ОСОБА_9 було виявлено наступні пошкодження: на куртці - п`ять ділянок пошкоджень від тертя-ковзання, один розрив від зацепу за виступаючу частину твердого тупого предмету та один розрив від перерозтягнення тканини при фіксації віддалених її ділянок; на брюках - одне пошкодження від ударної дії твердого тупого предмету з необмеженою поверхнею; один розрив від зацепу за виступаючу частину твердого тупого предмету та два розрива від перерозтягнення тканини при фіксації віддалених її ділянок, які знаходяться на фоні пошкодження тканини від тертя-ковзання; на підошві правого черевика - сліди ковзання об дорожнє покриття в напрямку спереду назад. В пошкодженнях на куртці було виявлено нашарування білої речовини, схожої на фарбу (в ділянці №4), а також нашарування речовини чорного кольору. В пошкодженні №1 на брюках виявлено нашарування речовини чорного кольору, схожої на резину. При дослідженні в інфрачервоних променях на куртці виявлено нашарування речовини, що інтенсивно поглинає інфрачервоні промені в ділянці №3 на куртці смуго подібного характеру в напрямку справа наліво, знизу вверх та в ділянці №5 у вигляді плям з округлими краями.
Фрагмент шнурка з пластмасовим обмежувачем, вилучені на місці пригоди, є кінцевою частиною шнурка, що протягнутий крізь капюшон куртки (том 1, а.с. 123-137).
Згідно висновку експертів за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 24.12.2013 року, - 1,2. Поставлені питання одноособово експертами Київського НДІСЕ вирішені бути не можуть. Зазначені питання можуть бути вирішені лише в ході проведення комплексної медико-автотехнічної експертизи, при цьому судом має бути визначено судово-медичну установу, експерти якої будуть приймати участь у виконанні даної експертизи.
3. Місце даного наїзду знаходилось на ділянці, що передує розташуванню трупа жінки. Встановити більш точне розташування місця наїзду автомобіля Renault на пішохода ОСОБА_9 не видається за можливе, оскільки іншої слідової інформації, яка б вказувала на розташування місця наїзду (розташування слідів переміщення автомобіля Renault по проїзній частині, елементів кузова та (або) облицювання автомобіля Renault, що відокремились при контактуванні з тілом пішохода, тощо) в схемі не зафіксовано.
4.Встановити траєкторію руху автомобіля Renault як перед, так і після ДТП, виходячи з наявного в матеріалах справи комплексу вихідних даних, не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині.
5-8. Оцінка дій водія відносно вимог наведених вище пунктів ПДР та відповідно встановлення причинного зв`язку між діями водія автомобіля Renault ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_9 і виникненням даної пригоди, не потребує застосування спеціальних знань в області автотехніки та може бути проведена судом самостійно, на основі усіх зібраних по справі доказів, в тому числі даний висновок, а також з врахуванням фактичних параметрів зближення автомобіля Renault та пішохода, в тому числі розташування пішохода відносно елементів проїзної частини та автомобіля Renault в момент, коли останній розпочав свій рух. (том 2, а.с. 194-199)
За даними висновку комплексної медико-автотехнічної судової експертизи № 105-2015/о-9497-15-52 від 22.10.2015 року, - 1 і 2. Морфологія, характер, об`єм та локалізація тілесних ушкоджень, які були виявлені під час судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_9 , 1954 року народження, механізм їх утворення (дія тупих предметів внаслідок удару, тертя, здавлення), характер та локалізація пошкоджень її одягу, механізм утворення пошкоджень одягу (в т.ч. на взутті), і найголовніше, співставлення всього вище переліченого саме із характером та локалізацією «пошкоджень» на автомобілі «Рено Магнум 480.26» д.н.з. НОМЕР_1 , все це дозволяє стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма зіткнення вантажного автомобіля, який рухався, з пішоходом, при цьому мало місце тангенціальне зіткнення автомобіля з пішоходом з 3-ма фазами травмування:
-1-ая фаза: первинний контакт пішохода з правою бічною частиною автомобіля (в зоні розташування речового ящика, який знаходиться перед підкрилком коліс задньої вісі автомобіля);
-2-а фаза: відкидання тіла та падіння його на дорожнє покриття, при цьому характер пошкоджень саме на взутті пішохода, свідчить про те, що її нижні кінцівки в даній фазі рухалися вперед, тобто перпендикулярно напрямку руху коліс задньої вісі автомобіля, а в момент 1-ої фази - пішохід рухався також перпендикулярно напрямку руху автомобіля;
-3-я фази - переїзд колесами задньої вісі автомобіля тіла пішохода (ділянки нижніх кінцівок та тазу).
Що стосується утворень тілесних ушкоджень на голові пішохода - це було у 2-ій фазі (внаслідок падіння на дорожнє покриття з контактуванням лівою частиною обличчя), а «пошкодження» на правій бічній частині автомобіля Рено в зоні розташування речового ящика трикутної форми - це відображення контактування верхніх кінцівок пішохода як «наслідок реакції» на зустріч з перешкодою. (том 3, а.с. 2-10)
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_18 , підтримав свій висновок в повному обсязі.
Крім того, органами досудового розслідування в основу обвинувачення покладено:
- протокол очної ставки між свідком ОСОБА_15 та ОСОБА_7 від 22.02.2012 року (том 1, а.с. 200-203);
- протокол огляду місця ДТП, схемою та фото таблицею до нього від 25.01.2012 року, в яких зафіксовано обстановку на місці події (том 1, а.с. 12-24);
- протоколом додаткового огляду автомобіля «Рено Магнум 480.26» д.н.з. НОМЕР_1 від 09.02.2012 року, схемою та фото таблицею до нього (том 1, а.с. 25-32);
- протоколом відтворення обстановки і обставин ДТП з ОСОБА_7 від 02.02.2012, схемою та фототаблицею до нього; (том 1, а.с. 170-176)
- протоколом відтворення обстановки і обставин ДТП з свідком ОСОБА_15 від 22.02.2012, схемою та фототаблицею до нього; (том 1, а.с. 204-212)
- протоколом відтворення обстановки і обставин ДТП з свідком ОСОБА_11 від 22.02.2012, схемою та фототаблицею до нього.(том 1, а.с. 213-218 )
Разом з тим, з протоколу очної ставки між свідком ОСОБА_15 та ОСОБА_7 від 22.02.2012 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 не бачив, чи рухались пішоходи по пішохідному переходу та не бачив контакту пішохода з автомобілем «Рено Магнум» (том 1, а.с. 200-203), а з протокол огляду місця ДТП, схеми та фото таблиці до нього від 25.01.2012 року, в яких зафіксовано обстановку на місці події, видно, що трамвайна зупинка знаходиться на відстані 7 метрів від початку пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.35 ПДР України, даний пішохідний перехід має ширину 4,4 метра, а труп потерпілої ОСОБА_9 розташований на відстані 3,8 метра від пішохідного переходу.
Таким чином, труп потерпілої ОСОБА_9 знаходився на відстані 15.2 метри від трамвайної зупинки (том 1, а.с. 12-24).
Так, при дослідженні вищевказаних доказів було виявлено ряд суперечностей, які мають важливе і принципове значення для встановлення дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди та для встановлення винності чи невинності ОСОБА_7 у вчинені ДТП. Ряд доказів є сумнівними та такими, що ґрунтуються на припущеннями, на яких у відповідності до ст.62 Конституції України не може ґрунтуватись обвинувачення. Згідно цієї ж конституційної норми усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до п. 4.12. ПДР України, - на трамвайних зупинках, не обладнаних посадковими майданчиками, пішоходам дозволяється виходити на проїзну частину лише з боку дверей і тільки після зупинки трамвая. Даний пункт Правил дорожнього руху регламентує поведінку пішоходів у межах зупинок рейкових транспортних засобів, які здійснюють рух на деякій відстані від правого краю проїзної частини. На таких зупинках пішоходи мають виходити на проїзну частину, тільки коли у рейкового транспортного засобу, що зупинився, відкриються двері.
Відповідно до п. 4.7 ПДР України, - пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.
Відповідно до п. 4.14 ПДР України, - пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б)раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; г)переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга; ґ)затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;
Оцінюючи вищевикладене в сукупності з абз. 6 Висновку експерта № 18/321/2 від 16.03.2012 року, згідно якого первинний контакт ОСОБА_9 з автомобілем «Рено Магнум 480.26» відбувся правою боковою поверхнею тіла, при цьому виникли ушкодження перераховані в п. а); в момент первинного контакту ОСОБА_9 знаходилась у вертикальному чи близько до нього положенні та була обернена правою боковою поверхнею тіла до автомобіля, що рухався, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_9 в момент первинного контакту з автомобілем , порушуючи ПДР України, рухалась не по пішохідному переходу, а перетинала проїжджу частину по діагоналі від свого будинку по АДРЕСА_3 до трамваю, який під`їжджав до зупинки з метою встигнути на трамвай, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_11 .
Заслуговують на увагу суду покази допитаного в судовому засіданні експерта КНДІСЕ ОСОБА_17 , який пояснив, що первинний контакт транспортного засобу з потерпілою відбувся з правою бічною частиною автомобіля , про що свідчать наявні потертя біля задніх коліс в зоні розташування речового ящика .
Якщо б контакт відбувся з передньою частиною , то є сенс розглядати технічну можливість уникнення наїзду , оскільки це пов`язано з оглядовістю місця водія , рух, темп, відстань , тощо.
В даному випадку відбулося контактування поза кабіною, аж в районі розташування задніх коліс причепа, тобто в момент безпосереднього контактування пішохід вже не знаходився в полі зору водія і не міг своїми односторонніми діями попередити чи уникнути даного контактування.
Поки він починає там рух, якщо пішохід знаходиться справа, даже не виключено, що на пішохідному переході, але він їде і не створює їм перешкоди своїм рухом, пішоходи не повинні продовжувати рух і пропустити транспортний засіб. Дії потерпілої могли привести до таких наслідків , оскільки потерпіла наближалась до транспортного засобу, а не засіб наближався до лінії руху пішохода, тобто її передньої частини.
Експерт ОСОБА_17 зазначив , що , виходячи з того, що потертості на кузові, на борту правому, це свідчить про те, що особа рухалась, а не стояла .У водія перешкод для руху не було для , та з технічної точки зору обвинувачений не мав технічних причин вважати, що його початок руху був такий, що суперечив вимогам правил дорожнього руху.
Разом з тим, не можна залишити поза увагою, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18/321/2 від 16.03.2012 року, в результаті судово-токсикологічного дослідження крої трупа ОСОБА_9 знайдено етиловий спирт в концентрації 3,48 проміле. Такий рівень алкоголю в крові за життя зазвичай оцінюється як сильний ступінь алкогольного сп`яніння (том 1, а.с. 86-88). Суд враховує, що даний ступінь алкогольного сп`яніння, в якому перебувала потерпіла ОСОБА_9 , також міг впливати на її дії, реакцію на перешкоди та здатність орієнтуватися у навколишньому середовищі. Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 в частині того, що потерпіла не зловживала алкогольними напоями, а тільки інколи їх вживала у незначній кількості, є неправдивими.
Крім того, враховуючи висновок комплексної медико-автотехнічної судової експертизи № 105-2015/о-9497-15-52 від 22.10.2015 року, а саме, що первинний контакт пішохода відбувся з правою бічною частиною автомобіля (в зоні розташування речового ящика, який знаходиться перед підкрилком коліс задньої вісі автомобіля), суд приходить до висновку, що у водія ОСОБА_7 не було можливості передбачити, що пішохід ОСОБА_9 , не зважаючи на перешкоду у вигляді автомобіля «Рено Магнум», буде продовжувати рух прямо.
Отже, відсутні будь-які дані, які б давали підстави для спростування доводів підсудного ОСОБА_7 , що ДТП сталося не з його вини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Рено Магнум» н/з НОМЕР_1 дотримався п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 18.1 та 18.8 ПДР України, після зупинки перед пішохідним переходом розпочав рух пропустивши всіх пішоходів та переконавшись, що це буде безпечним. Що стосується п. 18.8 ПДР України, то згідно показів усіх свідків по кримінальній справі, трамвай тільки наближався до зупинки, а не проводив висадку та посадку пасажирів, тому підсудний ОСОБА_7 не мав виконувати вимоги даного пункту ПДР України.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, в чому саме полягали зазначені у статтях 286-288, 415 КК України порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Як видно із матеріалів кримінальної справи і знайшло своє підтвердження в ході судового слідства, достатніх підстав для обвинувачення ОСОБА_7 у настанні смерті ОСОБА_9 саме внаслідок порушення ПДР України ним, а не самою потерпілою, не встановлено.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 4 ст. 129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 16 -1 КПК України ( в редакції 1960 року) де визначено, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Згідно із ст. 327 КПК України ( в редакції Закону 1960 року) вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний.
Виправдувальний вирок постановляється у випадках , коли в діянні підсудного не має складу злочину.
Аналогічний зміст містить ст. 2 КПК України ( в редакції Закону 1960 року), яка визначає, що завданням кримінального судочинства є охорона прав та законодавчих інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Відповідно до статті 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Згідно з ч. 2 ст. 327 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».
Відповідно до п. 23 вказаної Постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 « Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення , вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Вважаючи достатньо забезпеченим в ході судового процесу процесуальні права прокурора та потерпілого на надання ними додаткових доказів у підтвердження доведеності вини обвинуваченого, суд також виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Висновки й аргументи Європейського суду з прав людини повністю співпадають з відповідними положеннями національного законодавства Кримінально - процесуального закону України ( в редакції Закону 1960 року) та Конституції України, і зокрема ст. 62, згідно з якою, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Таким чином, дослідивши докази по справі, надані органом досудового слідства, та докази здобуті під час судового слідства, вислухавши показання підсудного, потерпілого та свідків, дослідивши матеріали експертиз, протоколи огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не знайшло свого підтвердження.
За таких обставин ОСОБА_7 підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 286 ч.2 КК України на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.
Відповідно до ст. 328 КПК України (в редакції) 1960 року цивільний позов потерпілого підлягає залишенню без розгляду.
Відповідно до ст.ст. 6 п.2, 321, 323,327 ч.4 ,328, 324 КПК України 1960 р, суд -
з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати невинним за ст. 286 ч. 2 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_7 - підписку про невиїзд з постійного місця проживання скасувати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Судові витрати по справі прийняти в рахунок держави.
Речові докази:
-автомобіль «RENAULT MAGNUM 480.26», д.н.з. НОМЕР_1 . -передано під розписку власникові ОСОБА_19 - залишити у власності ОСОБА_20 (том 1, а.с. 155-156)
-речі загиблої ОСОБА_9 передано на зберігання у потерпілого ОСОБА_10 залишити у його власності (том1,а.с. 118-119)
-змиви плям бурого кольору вилучені 25.01.2012 року під час огляду місця пригоди з проїзної частини та з автомобіля «Рено Магнум», д.н.з. НОМЕР_1 , які містяться в одному прозорому поліетиленовому пакеті з надписом НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві (речові докази), який зв`язаний ниткою білого кольору, кінці якого скріплено печаткою «Для пакетів» НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві -передано на зберігання у камері зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві знищити. (том1,а.с.82-83)
Зняти арешт з квартири № 6 будинку № 25 по вул. Ентузіастів в м. Києві на 1/5 частину та з автомобіля «ДЕУ Ланос», д.н.з. НОМЕР_3 , 2007 року , а також всього рухомого та нерухомого майна , де б таке не знаходилось, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,накладеного постановою старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_21 від 22.03.2012 року .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 діб з часу його проголошення.
Суддя: