ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6.03.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп /521/756/16 по обвинуваченню:

ЛІСНІКА ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Деренеу Келерашського району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, судимого вироком Приморського районного суду міста Одеси від 11.09.2012 року за ст. 185 ч.3, 198 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 147 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2014 року, о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_13 , перебуваючи біля квартири за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму вікна вищезазначеної квартири та реалізуючи свої протиправні дії направлені на заволодіння чужим майном, проник через вікно до квартири, звідки намагався таємно викрасти портативний електронний пристрій марки «Apple» із зарядним пристроєм загальною вартістю 3000 гривень, мобільний телефон марки «Samsung-E950», вартістю 100 гривень. Проте, ОСОБА_13 , не зміг, з причин, які не залежали від його волі, довести злочин до кінця, оскільки зрозумів, що був помічений мешканцем цієї квартири на місці вчинення злочину. Припинивши крадіжку ОСОБА_13 , покинув місце події через вхідні двері.

В подальшому, о 16 годині 55 хвилин цього ж дня, ОСОБА_13 , перебуваючи біля будинку ЗОШ №8 по вулиці Бреуса №59 у м. Одесі, після невдалої спроби здійснення крадіжки з квартири, тікаючи від ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які переслідували його та намагалися затримати, зупинився біля неповнолітньої дівчини ОСОБА_16 . З метою використання ОСОБА_16 у якості заручника для спонукання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 утриматись від подальшого свого переслідування, ОСОБА_13 схопив ОСОБА_16 , своєю лівою рукою за її праву руку та притиснувши до її спини ніж, який знаходився у нього в правій руці, почав словесно погрожувати ОСОБА_16 вбивством. При цьому ОСОБА_13 наказав ОСОБА_16 , висловити ОСОБА_14 , ОСОБА_15 свою вимогу, яка полягала у тому, щоб останні відмовилися від його переслідування. Почувши висловлену ОСОБА_16 вимогу та сприйнявши її як умову звільнення заручника, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 зупинились та перестали переслідувати ОСОБА_13 . Погрозу ОСОБА_13 . ОСОБА_16 також сприйняла як таку, що може бути ним реально реалізована. Продовжуючи утримувати ОСОБА_16 , тим самим позбавивши її можливості вільно пересуватися, ОСОБА_13 розпочав рух в напрямку вул. Рекордна. Переместившись разом з потерпілою на відстань біля 40 метрів, ОСОБА_13 побачив ОСОБА_17 , який був одягнений у формений одяг працівника МВС України. Після того як ОСОБА_17 звернувся до ОСОБА_13 з проханням відпустити ОСОБА_16 , останній відмовився. Рухаючись далі, ОСОБА_13 оступився та втратив контроль над ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 , скориставшись нагодою, раптово забрав ОСОБА_16 від ОСОБА_13 та відштовхнув у безпечне місце позаду себе. Втративши заручника ОСОБА_13 , почав бігти далі в бік вул. Рекордна 23. Почувши постріл, який здійснив ОСОБА_17 та його вимогу зупинитися, ОСОБА_13 викинув ніж неподалік від себе, ліг на землю, після чого був затриманий ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Обвинувачений ОСОБА_13 вину в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 147 КК України визнав повністю.

З приводу обвинувачення та обставин вчинення злочину ОСОБА_13 пояснив, що з метою крадіжки він зайшов у квартиру, яка вказана у обвинувальному акті, хтось з сусідів почув, як він знаходиться у квартирі, потім прийшла жінка, яка намагалася відчинити двері в квартиру. Він вирішив тикати, схопив ніж на кухні та відштовхнувши жінку, вибіг через двері. Його стали переслідувати двоє невідомих йому чоловіків. Перебуваючи у дворі він побачив дівчину, підійшов до неї, почав утримувати її, з метою щоб запобігти його переслідування. Він став погрожувати їй застосуванням ножа і вимагати від неї, щоб вона казала, щоб його не переслідували. При цьому, однією рукою він тримав дівчину за талію, іншою рукою тримав ніж. Потім, коли він почув постріл, він відпустив дівчину і був затриманий.

Крім показів обвинуваченого, якими він підтвердив обставини вчинення злочину, суд визнає доведеною вину ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів на підставі доказів, безпосередньо досліджених судом і визнаних судом належними і допустимими.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 показала, що 8.08.2014 року, біля 16-17 годин, у дворі ЗОШ №8 вона знаходилась з своїм братом ОСОБА_18 та знайомим ОСОБА_19 , з якими вона розмовляла на різні теми. Під час розмови до неї підійшов незнайомий їй раніше чоловік, прізвище якого в подальшому їй стало відомо як ОСОБА_20 , сів праворуч від неї і казав: «сиди здесь». В руках у ОСОБА_20 вона побачила ніж. Потім він підняв її з лавки, схопив за шию рукою. Вона також побачила поруч двох хлопців. Один з них намагався відтягнути її. ОСОБА_20 став вимагати щоб він не підходив до них інакше він її заріже. Тримаючи в одній руці ніж, а іншою утримуючи її, вони пішли у бік вул. Рекордній. Коли вони підійшли до будинку АДРЕСА_3 , вона запропонувала пройти через двори до магазину «Таврія», проте ОСОБА_20 повів її через двори у бік ринку «Малиновський». Вони йшли, а потім зупинилися. Вона побачила, що за ними йдуть ті ж самі хлопці разом з співробітником поліції. Поліцейський став вимагати щоб ОСОБА_20 відпустив її інакше він буде стріляти. Ліснік повернув її до себе обличчям і приставив ніж до спини. Потім співробітник поліції став підходити ближче. Ліснік смикнув її за волосся та відпустив її, після чого став тікати. Потім вона почула звук пострілу. Відповідаючи на питання учасників судового засідання потерпіла пояснила, що погрози ОСОБА_20 на свій бік вона сприймала серйозно.

Оцінюючи показання потерпілої на предмет їх достовірності, суд визнає ці покази належними і допустимими, а також логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами, тому суд обґрунтовує ними свої висновки в частині доведеності вини ОСОБА_13 .

Крім показів потерпілої і обвинуваченого, вина ОСОБА_13 у скоєнні злочинів підтверджується:

- протоколом прийнятя заяви ОСОБА_21 про вчинене кримінальне правопорушення від 8.08.2014 року;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_22 про вчинене кримінальне правопорушення від 8.08.2014 року,

- протоколом огляду місця події від 8.08.2014 року;

- протоколом огляду предмета від 10.09.2014;

- протоколом огляду предмета від 23.09.2014;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 8.08.2014 року;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.09.2014;

- висновком судово-медичного експерта № 702;

- долученими до матеріалів провадження речовими доказами;

Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими.

Оскільки ОСОБА_13 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, суд кваліфікує дії обвинуваченого як злочин, передбачений ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України.

Захоплення ОСОБА_13 та тримання особи як заручника з метою спонукання фізичної особи до утримання від вчинення будь-якого дії, як умови звільнення заручника, вчинене щодо неповнолітньої, суд кваліфікує як злочин, передбачений ч.2 ст.147 КК України.

При призначенні ОСОБА_13 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними у ст. 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 , суд визнає щире каяття у вчиненні злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги дані, які характеризують обвинуваченого.

Разом с цим, суд приймає до уваги і те, що ОСОБА_13 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі і злочинів проти власності, тому суд вважає, що вчинення обвинуваченим злочину, у період непогашеної судимості, свідчить про тенденцію продовження ним злочинної діяльності і небажання становитися на шлях виправлення.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_13 злочинів, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_13 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_23 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст. 147 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 147 КК України - у вигляді 7 років позбавлення волі;

Відповідно до положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_24 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_25 , строк його попереднього ув`язнення в період з 8.08.2014 року та з урахуванням положень ч.1, ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), вважати призначене покарання відбутим.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_26 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти у залі суду.

Речові докази, вказані у постановах слідчого від 23.09.2014 року та 10.09.2014 року - вважати повернутими їх власникам ОСОБА_27 та ОСОБА_28 ;

Витрати на проведення судової експертизи у сумі 1621 гривна 62 копійки стягнути з обвинуваченого ОСОБА_25 на користь держави.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_29