Справа № 466/8560/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі колегії суддів: головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 23.11.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Милятичі, Пустомитівського району, Львівської області,проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, пенсіонерки, з незакінченою вищою освітою, розлученої, перебуває у громадянському шлюбі, українки, громадянки України, здійснює догляд та являється опікуном сина інваліда 1-ої групи , , засудженої вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20.01.2014 р., зміненого Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 р. до 5 р. 6 міс. позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в

ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, в групі із невстановленими особами , 30.08.2012 року, у АДРЕСА_2 , шляхом обману та зловживанням довірою, під приводом доставки до місця проживання речей, незаконно заволоділа майном ОСОБА_10 , а саме: пральною машиною марки «Samsung», вартістю 3 103 гривень; мікрохвильовою пічкою марки «Samsung» вартістю 703 гривень та праскою марки «Philips», вартістю 1 033 гривень, які ОСОБА_10 у цей день отримала в кредит у відділенні ПАТ «ОТП Банк», яке знаходиться у ЗУ ТМ «Технолюкс, що у м. Львові по проспекті В.Чорновола 105 , а також грошима в розмірі 800 гривень, чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5 639 грн.

Окрім цього, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою групою невстановлених слідством осіб, 04.06.2011 року, у АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживанням довірою, під приводом сприяння в отриманні паспорта громадянина України та приватизації квартири, організувала оформлення приватизації квартири поза волею та бажанням її наймача ОСОБА_11 , надала підписати необхідні документи на купівлю-продаж вказаної квартири потерпілому , внаслідок чого незаконно заволоділа двохкімнатною квартирою на АДРЕСА_4 вартістю 300000 грн., завдавши останньому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнала та пояснила, що 30. 08.2012 р. вона не була присутня у відділенні ПАТ «ОТП Банк», яке знаходиться у ЗУ ТМ «Технолюкс», що у м. Львові по проспекті В.Чорновола 105 під час отримання кредиту та під час отримання і відвантаження побутової техніки ОСОБА_12 . До придбаних потерпілою товарів жодного відношення не мала. Стосовно епізоду з потерпілим ОСОБА_11 . ОСОБА_8 пояснила, що квартирою за адресою АДРЕСА_4 , у якій проживав ОСОБА_13 вона не заволодівала і не мала таких намірів. У квітні 2011 року після смерті своєї сестри ОСОБА_13 звернувся до неї з проханням допомогти поховати сестру, так як він не мав коштів. Вона погодилася і витратила на поховання більше 10000 грн. Під час продажу квартири у нотаріуса вона не була, будь-яких грошей за продаж не отримувала, лише допомагала ОСОБА_14 оформити паспорт громадянина України, який він втратив. Мала намір оформляти з ним договір довічного утримання або заповіт, але він почав пропонувати цю квартиру іншим людям, тому вона від співпраці з ним відмовилась.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень стверджується:

По епізоду вчинення шахрайства щодо потерпілої ОСОБА_10 :

показаннями потерпілої ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що вона була знайома із ОСОБА_8 , оскільки колись була однокласницею її сина. 30.08.2012 р. вона зустріла ОСОБА_8 у приміщенні магазину «Технолюкс «, що на пр. Чорновола 105 і попросила допомогти їй оформити в кредит побутові товари пральну машинку, праску і мікрохвильову піч. Потерпіла оформила кредит в представника ОТП банку, який перебував тут же в приміщенні, на свій паспорт. ОСОБА_8 сказала,що допоможе завезти товар додому, викликала таксі, куди якийсь невідомий мужчина завантажив придбаний товар. У цю машину сіла ОСОБА_8 і пояснила ОСОБА_10 , що місця в машині для останньої вже нема, тому вона сама завезе їй додому товар. Коли ОСОБА_10 приїхала додому ні ОСОБА_8 ні товару там не виявилось. Всі документи на товар теж забрала ОСОБА_8 . Крім цього обманним шляхом отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 800 грн.,які мала повернути разом з товаром. Після цього потерпіла неодноразово ходила до ОСОБА_8 додому ,просила повернути її товар, за який ОСОБА_10 сплачує кредит, однак остання сказала, що ні про який товар нічого не знає. Позовні вимоги про стягнення із обвинуваченої суму заподіяної шкоди підтримала, просить позов задовольнити.

заявою ОСОБА_10 від 08.09.2012 р. на адресу начальника Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о / т.1 а.с.201/, де потерпіла вказує на місце ,час та обставини вчинення щодо неї злочину, та осіб, які його вчинили, зокрема на особу обвинуваченої. Невірно зазначене у заяві прізвище обвинуваченої- ОСОБА_15 потерпіла пояснила тим, що знала її за таким прізвищем яке мав її син , однак стверджує категорично, що злочин відносно неї вчинили саме обвинувачена ОСОБА_8

копією кредитного договору № від 30.08.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_10 про придбання в кредит товарів побутового призначення пральної машини марки «Samsung», вартістю 3 103 гривень; мікрохвильової пічки марки «Samsung» вартістю 703 гривень та праски марки «Philips», вартістю 1 033 гривень.

матеріалами кредитної справи № від 30.08.2012 р / т.3 а.с. 138-154/, з якої вбачається, що товари - пральна машина марки «Samsung», мікрохвильова пічка марки «Samsung», праска марки «Philips» на загальну суму 4839 грн. отримані ОСОБА_10 30.08.2012 р.

Суд приймає до уваги показання ОСОБА_10 щодо обставин вчиненого щодо неї ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки такі перебувають об`єктивному взаємозв`язку із письмовими доказами ,дослідженими в ході судового судового розгляду.

Таким чином , суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої по даному епізоду, оскільки ОСОБА_8 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою шахрайство, вчинене повторно , так як до вчинення вказаного кримінального правопорушення обвинуваченою вчинені інші кримінальні правопорушення, передбачені ст.190 КК України, за які ОСОБА_8 засуджена вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20.01.2014 р. , тобто злочин ,передбачений ч.2 ст.190 ч КК України.

По епізоду вчинення шахрайства відносно ОСОБА_11 :

-показаннями потерпілого ОСОБА_11 у судовому засіданні про те, що до квітня 2011 року він проживав із своєю сестрою у кв. АДРЕСА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра померла ,коштів на організацію її поховання у нього не було. Його знайома порадила звернутись до ОСОБА_8 ,яка погодилась допомогти матеріально з похованням. Під час розмови з ОСОБА_8 , остання від нього дізналась, що квартира по АДРЕСА_4 неприватизована ,а також те, що у нього паспорт ще радянського зразка. ОСОБА_8 сказала,що у цих проблемах йому допоможе, як він зрозумів, безкорисно. ОСОБА_8 забрала в нього паспорт і в грудні 2011 року повідомила, що слід з`явитись в ВГІРФО Шевченківського району на вул. Донецькій 3 у м.Львові для отримання нового паспорта. Перед цим вона запросила його до себе в гості , де пригощала його алкоголем. У ВГІРФО його з ОСОБА_8 підвіз на машині її співмешканець ОСОБА_16 приміщення ВГІРФО ОСОБА_11 зайшов разом з ОСОБА_8 . Оскільки він вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, то не дуже розумів ,що відбувається,але повністю довіряв на той час ОСОБА_8 . Йому дали підписати якісь документи , і ще якусь книгу,в якій він поставив теж свій підпис. Після цього він в машині разом з ОСОБА_17 чекав на ОСОБА_8 ,яка ще деякий час знаходилась у приміщенні ВГІРФО ,а потім його відвезли додому. Приблизно через днів десять ОСОБА_8 знову разом з ОСОБА_18 на його машині завезли його в паспортний стіл для отримання паспорта громадянина України, він знову щось підписував,але паспорт його залишила в себе ОСОБА_8 ,сказала ,що буде займатись приватизацією квартири. Через місяць після цих подій він пішов до ОСОБА_8 забрати свій паспорт і документи на квартиру, однак вона документи не повернула, сказала, що вони їй ще потрібні , не пояснила для чого. Лише коли він отримав із суду копію позову про усунення перешкод в користуванні квартирою, який подала ОСОБА_19 , дізнався, що його квартира 04.06.2011 р. була продана по дорученню на ім`я ОСОБА_16 і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_20 ,яке він начебто підписав . Однак, насправді він участі в приватизації квартири не приймав і жодних документів не підписував, доручення чи договору купівлі-продажу він теж не мав наміру підписувати та оформляти, це було зроблено ОСОБА_8 поза його волею та бажанням з метою забрати в нього квартиру. Коштів від продажу квартири від ОСОБА_21 він не отримував. ОСОБА_8 , скориставшись його довірою до неї, вирішила заволодіти квартирою . Вартість квартири на той час становила 300 тис. грн.. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2014 р. у цивільній справі за його позовом визнано недійсним наказ УКВ ДЕП ЛМР в частині передачі у власність ОСОБА_11 квартири на АДРЕСА_4 та визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, за яким така незаконно вибула із його володіння .

-показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що він знайомий із ОСОБА_8 та ОСОБА_23 . Йому відомо, що на ОСОБА_21 оформлявся договір купівлі-продажу квартири на АДРЕСА_6 , де жив ОСОБА_24 . ОСОБА_11 знав лише візуально, документами його по приватизації квартири не займався і не знав, хто це робив. Але допускає, що був залучений до оформлення якихось документів, оскільки мав доручення від ОСОБА_23 і міг діяти в її інтересах при оформленні договору купівлі-продажу. До цього також була залучена якимсь чином ОСОБА_8 . Оскільки події були давно, точного перебігу їх не пам`ятає.

-заявою ОСОБА_11 про вчинення відносно нього злочину від 04.01.2013 р. / т.1 а.с.266-267/

-протоколом огляду місця події ,яким є квартира АДРЕСА_5 від 20.03.2013 р. / т.3 а.с.98-106/

-матеріалами цивільної справи /т.3 а.с.18-76/ №2-2733/11 за позовом ОСОБА_23 до ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_23 ОСОБА_16 , третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_20 про визнання недійсним договору купівлі-пролажу квартири. З рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2014. у даній справі вбачається, що 04.06.2011 р. ОСОБА_16 та ОСОБА_25 , які діяли на підставі доручення від імені ОСОБА_11 , продана квартира на АДРЕСА_4 ОСОБА_23 за 160 000 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_20 поза волею ОСОБА_11 . Судом також встановлено, що оформлення приватизації на вказану квартиру проведено з порушенням закону поза волею та бажанням ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні ствердив, що він не підписував заяву про приватизацію квартири та не отримував заяви ф. Ф-4 у ЛКП для оформлення приватизації, при оформленні та видачі паспорта громадянина України не був присутній , лише підписав якісь заяви, але паспорта особисто не отримував, такий забрала і не повернула ОСОБА_8 .

Зважаючи на зміст рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04.04.2014 р., суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_26 при розгляді кримінального провадження, оскільки при розгляді цивільної справи такий стверджував,що ОСОБА_11 дав довіреність на його ім`я та ім`я ОСОБА_27 на приватизацію квартири на АДРЕСА_4 , і свідок вчиняв дії по приватизації цієї квартири від імені ОСОБА_11 . Договір купівлі-продажу квартири підписував ОСОБА_16 - співмешканець ОСОБА_8 від імені ОСОБА_11 . Всі ці дії відбувались з ініціативи ОСОБА_8

протоколом обшуку від 20.03.2011 р. / т.3 а.с.242-247/,проведеного у квартирі,де проживала ОСОБА_8 , в якій, зокрема вилучено копія свідоцтва про право власності ОСОБА_11 на квартиру на АДРЕСА_4 .

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 доведена , оскільки вона скоїла шахрайство , вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням шкоди у особливо великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

На думку суду, слід виключити обставини, що обтяжують покарання : вчинення злочину особою повторно, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб , зазначені обвинуваченням оскільки такі є кваліфікуючими ознаками інкримінованих злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка до вчинення інкримінованих правопорушень не притягалась до кримінальної відповідальності, вину свою не визнала ,а також наявність у неї на утриманні сина ОСОБА_28 - інваліда 1-ої групи, та вважає ,що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Позов ОСОБА_10 суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в

ОСОБА_8 визнати винною та засудити:

-за ч.2 ст.190 КК України на 2/два/ роки позбавлення волі,

-за ч.4 ст.190 КК України на 5/п`ять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного їй майна.

У відповідності до ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5/п`ять/ років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна.

На підставі ч.1 ,ч.4 ст.71 КК України до обраного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.01.2014 р. , зміненого Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 р., та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 6/шести/ років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного їй майна.

У строк відбування остаточного покарання зарахувати ОСОБА_8 строк відбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.01.2014 р. , зміненого Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 11.11.2014 р , з 23.06.2015 р. по день постановлення вироку.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 5 639/ п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять/ грн. заподіяної злочином шкоди

На вирок може бути подана апеляційна скарга доАапеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_2