Провадження № 1-кп/470/9/18
Справа № 470/235/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

сторони обвинувачення - начальника Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника останнього ОСОБА_7 , діючої на підставі доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 014-0001419 від 05 червня 2017 року та ордеру серії МК № 78769 від 19 червня 2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000108, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2017, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме:

1) 16.01.2012 р. Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.310 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 04.09.2012 р. Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.07.2014 р. звільненого 15.07.2014 р. від відбування покарання за цим вироком на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в тому, що

В С Т А Н О В И В:
10 квітня 2017 року близько четвертої години ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_5 , під`їхали на автомобілі марки ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_3 , де в них закінчився бензин. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вони вирішили разом вчинити крадіжку чужого майна. З цією метою ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , підійшли до автомобіля марки ВАЗ-2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований по цій же вулиці біля будинку № 48, де, зламавши кришку бензобаку, за допомогою гумового шлангу злили з бензобаку 20 літрів бензину марки А 92 вартістю 22,5 грн. за 1 літр. Після чого, викраденим бензином розпорядилися на власний розсуд, заливши його в бак свого автомобіля, а з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на 450 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, фактично визнав частково. Суду показав, що того вечора разом з братом поїхали до сестри в село Мурахівка, де вживали алкогольні напої, а потім близько четвертої години ранку під`їхали до будинку ОСОБА_8 , де в них закінчився бензин. ОСОБА_6 спав в салоні автомобіля, оскільки знаходився в стані сп`яніння, а він, викрутивши пробку, злив шлангом бензин в пляшку з-під пива із автомобіля білого кольору, що стояв неподалік, та перелив його в бак автомобіль брата, після чого поїхали додому. Наступного дня кошти за викрадений бензин в сумі 470 грн. повернув ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не визнав. Суду показав, що того ранку бензин не викрадав, а спав у машині, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Опісля брат розповів, що сам злив бензин із автомобіля ОСОБА_4 , якому вони наступного дня повернули кошти.

Проте вина ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, виходячи з такого.

Так, згідно рапорту чергового інспектора Березнегуватського відділення поліції ОСОБА_9 слідує, що 10.04.2017 року по телефону звернувся ОСОБА_4 , який повідомив, що в ніч з 09 на 10.04.2017 року невідомі особи злили з бензобаку його автомобіля ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_2 20 літрів бензину ( а. п. 39 ).

У відповідності з протоколом прийняття усної заяви про вчинення даного кримінального правопорушення від 10.04.2017 року слідує, що потерпілий ОСОБА_4 вказав на братів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких він підозрює у вчиненні даної крадіжки, про що йому стало відомо зі слів очевидця ОСОБА_12 ( а. п. 40-41 ).

В той же день слідчим слідчого відділення поліції оглянута ділянка місцевості, складено план-схему та фототаблицю до нього, на якій біля будинку АДРЕСА_4 знаходиться автомобіль марки ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_2 , під час огляду якого встановлено, що двері автомобіля відчинені, відсутня кришка бензобаку, а масляні плями від нього ведуть у південно-західному напрямку до будинку № 61, де на відстані близько 74 метрів зафіксовані сліди від шин протектора іншого автомобіля на ґрунті ( а. п. 43-48 ).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що вранці 10.04.2017 року виявив крадіжку бензину зі свого автомобіля в об`ємі 20 л. на загальну суму 450 грн. Пробка бензобаку була зламана, а плями бензину привели до будинку ОСОБА_13 , який вказав на братів Величків, в автомобілі яких напередодні закінчився бензин. Опісля ОСОБА_14 йому розповів, що бачив вночі двох осіб біля його машини: один з яких - зливав, а інший - переносив бензин, про що він заявив в поліцію. Наступного дня ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повернули йому збитки в сумі 470 грн., які він добровільно видав слідчому для огляду ( а. п. 57, 58-59 ).

Ці покази потерпілого ОСОБА_4 повністю узгоджуються із показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , які в судовому засіданні, кожний окремо, підтвердили обставини того, що вранці до них приїжджали ОСОБА_17 і ОСОБА_6 на своєму автомобілі, в яких закінчився бензин, а потім сусід ОСОБА_4 заявив про крадіжку бензину з його автомобіля. При цьому всі вказали на те, що зі слів очевидця ОСОБА_14 крадіжку вчиняло двоє.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що коли повертався вночі додому у квітні минулого року, то бачив чоловіка, який стояв біля машини ОСОБА_4 , а інший чоловік рухався в його напрямку, про що він згодом повідомив потерпілому та односельцям.

Під час проведення 14.04.2017 року слідчого експерименту із ОСОБА_5 , останній на місці події показав слідчому відділення поліції як сам викрадав бензин за допомогою шлангу та пляшки з-під пива, неодноразово переливаючи її з одного автомобіля в бак іншого ( а. п. 50-56 ).

Проте покази обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що він самостійно вчинив крадіжку бензину суперечать показам свідка ОСОБА_14 , який бачив на місці події двох осіб, які діяли як співучасники злочину, а тому судом відкидаються як недостовірні.

Крім цього, та обставина, що ОСОБА_6 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, як вказували на це свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , не спростовує його участі у вчиненні злочину, а лише свідчить про наявність обтяжуючої обставини.

Ці факти та обставини в їх сукупності свідчать про те, що дану крадіжку вчинили саме ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, в яких вбачається корисливий мотив, тобто відсутність бензину, та поведінка після злочину, зокрема, відшкодування збитків потерпілому ОСОБА_4 , а головне перебування обох в місці події, на що зазначали всі свідки.

Тому посилання захисника ОСОБА_7 на необхідність виправдання ОСОБА_6 за недоведеності його участі у вчиненні цього злочину є безпідставним і судом відкидається.

Таким чином, вину ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину суд знаходить доведеною, а покази обвинувачених сприймає як намагання зменшити обсяг обвинувачення або уникнути відповідальності. Дії ОСОБА_5 судом кваліфікуються - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, а дії ОСОБА_6 судом кваліфікуються - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто дії обох за ч.2 ст.185 КК України.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, про що свідчить довідка на а. п. 97-98. На обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а. п. 99-101). Згідно характеристики виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради, на адмінкомісії не розглядався та скарг на його поведінку від мешканців селища не надходило ( а. п. 104 ), а згідно характеристики дільничного офіцера поліції Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУНП в Миколаївській області, за місцем проживання характеризується негативно, як схильний до вживання алкогольних напоїв, вчинення крадіжок та порушень громадського порядку ( а. п. 103 ). У відповідності з довідкою тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_5 строкову військову службу не проходив, а переданий в запас по досягненню 25 річного віку ( а. п. 102 ).

У відповідності з висновком досудової доповіді представника органу пробації встановлено, що ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та сестрою, має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства - як середній і, відповідно, виправлення обвинуваченого можливе без застосування покарання у виді обмеження чи позбавлення волі ( а. п. 137-139 ).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом визнається добровільне відшкодуваня завданого збитку, а обставиною, що обтяжує йому покарання судом визнається вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальних меж, що передбачений ч.2 ст.185 КК України, як просив про це начальник відділу місцевої прокуратури, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім цього, враховуючи висновки представника Березнегуватського районного сектору пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального позбавлення волі, суд доходить висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК.

Водночас, клопотання ОСОБА_5 про необхідність звільнення його від відбування такого покарання за п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню, оскільки за змістом цієї статті такому звільненню підлягають особи, які мають дітей, яким не виповнилось 18 років та, зокрема, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, оскільки з наданої довідки служби у справах дітей Березнегуватської районної державної адміністрації вбачається, що обвинувачений батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не позбавлявся ( а. п. 121, 144 ).

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04.09.2012 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі і після звільнення 15.07.2014 р. від відбування покарання за цим вироком на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», знову вчинив умисний злочин, про що свідчить копія двох вироків, ухвала та довідка про судимість на а. п. 78-80, 84-85, 86-88. На обліку в лікаря психіатра не перебуває, а перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом: «зловживання каннабіноїдами» ( а. п. 81-82, 90 ). Згідно характеристики виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради, на адмінкомісії не розглядався та скарг на його поведінку від мешканців селища не надходило ( а. п. 76 ), а згідно характеристики дільничного офіцера поліції Березнегуватського відділення Снігурівського відділу ГУНП в Миколаївській області, за місцем проживання характеризується негативно, як схильний до вживання алкогольних напоїв, вчинення крадіжок та порушень громадського порядку ( а. п. 74 ). У відповідності з довідкою тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_6 строкову військову службу не проходив, а переданий в запас згідно Наказу МОУ № 2 1994 р. за ст.20 «б», за станом здоров`я ( а. п. 77 ).

У відповідності з висновком судової психіатричної експертизи № 191 від 09.06.2017 року встановлено, що ОСОБА_6 страждає в даний час і страждав раніше стійким психічним розладом - легкою розумовою відсталістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру не потребує ( а. п. 91-95 ).

У відповідності з висновком досудової доповіді представника органу пробації встановлено, що ОСОБА_6 проживає разом із співмешканкою в будинку останньої, офіційної роботи не має, а тому ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, а ризик небезпеки для суспільства - як середній і, відповідно, виправлення обвинуваченого в деякій мірі можливе без застосування покарання у виді обмеження чи позбавлення волі ( а. п. 141-143 ).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку, а обставинами, що обтяжують йому покарання судом визнається вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Водночас, враховуючи, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, і його поведінка свідчить про підвищену соціальну небезпечність, суд вважає за необхідне призначити реальне покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту, як просив про це начальник відділу місцевої прокуратури, що передбачений в санкції цієї статті, що буде справедливим і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів по справі, що передані власникам та володільцям, слід вирішити відповідно до положень п. п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_19 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за цим вироком суду на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяців.

Речові докази по праві, а саме: 470 грн. - залишити в потерпілого ОСОБА_4 як власника, а автомобіль марки ВАЗ-2103 д/н НОМЕР_1 , гумову трубку, ключ від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс - залишити у засудженого ОСОБА_6 як володільця.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1