ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого слюсарем ТОВ ЗНА «Лідер Електрик», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 . раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
18.09.2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , рухаючись по пр. Леніна, маючи об`єктивну можливість побачити, що транспортні засоби, що рухалися попереду в попутному з ним напрямку, перед пішохідним переходом зменшили швидкість руху та зупиняються, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись і можуть продовжити(відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування гальмування, своєчасно заходів до зниження швидкості не вжив, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4341 М від 15.10.2015 року пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження:
-«тупа травма живота з розривом селезінки в області судинної ніжки, що привело до необхідності проведення спленектомії (видалення селезінки), з накопиченням крові в черевній порожнині, які кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження, небезпечні для життя в момент спричинення»;
-«закриті осколкові переломи 3-9 ребер з права зі зміщенням кісткових фрагментів, з розвитком підшкірної емфіземи в області правої половини грудної клітки, які в сукупності кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня»;
-«закритий перелом правої малоберцової кістки зі зміщенням кісткових відломків; велика рана правої пахвової області; велика рана в області промежини(від куприка до кореня мошонки), які кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня»;
-«садна в області тіла та кінцівок, по зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».
Крім того, відповідно до висновку додаткової комісійної експертизи №177/к від 18.05.2017 р. призначеної на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 р. ОСОБА_6 були заподіяні множинні ушкодження у вигляді:
-закритої травми живота з розривом селезінки зі скупченням крові в черевній порожнині, яка призвела до необхідності проведення операції - спленектомії (видалення селезінки);
-закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер праворуч (з 3-го по 10-е ребро) зі зміщенням кісткових фрагментів, пошкодженням тканини правої легені зі скупченням крові і повітря в правій плевральній порожнині;
-великої рани правої пахвової області з пошкодженням найширшого м`яза спини, глибокої фасції пахвової западини, підшкірних судин і нервів, розможуванням підшкірно- жирової клітковини:
-великої рани промежини, калитки (від куприка до кореня мошонки);
-закритого перелому правої малогомілкової кістки на рівні її верхньої третини зі зміщенням кісткових відламків;
-множинних забоїв і саден м`яких тканин тулуба, кінцівок.
Згідно до «Висновку експерта» № 4341 М від 15.10.2015 р. «велика рана правої пахвової області» у ОСОБА_6 кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечне для життя, але яке спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.).
За даними додатково наданої медичної документації (виписаного епікризу до історії хвороби №7026/15 з НДІ нейрохірургії ім. акад. ОСОБА_8 , медичних карт стаціонарного хворого № 354/15 та №2123 із КУ «6-а міська клінічна лікарня»), даних інструментальних методів дослідження: електронейроміографії (ЗНМГ) правої верхньої кінцівки (дослідженим від 05.11.15р)., УЗД правого плечового сплетіння, правою променевою нерва (дослідження від 21.12.15р.), ушкодження правої пахвової області у ОСОБА_6 супроводжувалось аксанально-демієлінізуючим ураженням плечового сплетіння праворуч, з грубим ураженням променевого нерва (блоком проведення 3) (22.12.2015р. проведена операція "зовнішній невроліз променевого нерва на рівні пахвової ямки і верхньої третини плеча справа") з розвитком посттравматичного правостороннього тотального брахіоплексита з переважним ураженням правої кисті, і вираженим порушенням (глибоким парезом) функції правої руки. У ОСОБА_6 мають місце явища посттравматичного брахіоплекситу з легкими руховими розладами; верхнім периферичним правостороннім монопарезом ( знищенням м`язової сили в одній кінцівці) до 3-4 балів з легкими трофічними порушеннями, згідно ст. 10 6 «Інструкції про порядок організації проведення лікарсько-страхової експертизи» за 1986р., кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили за собою стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 1/3-15%.(п. 2.2.1г) «Правил судово- медичною визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 р.
Згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 598/15 від 26.10.2015 року, в діях водія ОСОБА_5 є невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо- транспортної пригоди.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому з урахуванням змін обвинувачення.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України, ознаками якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.п.1,3 абзацу 2 ППВСУ від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судоми кримінального покарання», суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином вмотивоване.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який в суді підтвердив факт часткового відшкодування у розмірі 30 000 грн. йому у добровільному порядку шкоди обвинуваченим, не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, працює, одружений , на утриманні має малолітню дитину, за місцем попередньої роботи та місцем проживання характеризується позитивно.
Суд, приймаючи до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, враховується також, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин та з необережності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід обрати йому покарання, передбачене санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності - у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України.
Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує те, що внаслідок необережних дій обвинуваченого з джерелом підвищеної безпеки настали тяжкі наслідки для потерпілого, з метою попередження нових правопорушень, повязаних з порушенням ним Правил дорожнього руху України, вважає за необхідне призначити основне покарання з додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про застосування щодо нього амністії оскільки у нього є на утриманні малолітня дитина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого він не позбавлений батьківських прав.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про застосування амністії в Україні», тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 суд керується нормами Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст.23,1166, 1167, 1192 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Представник цивільного відповідача ПрАТ „Страхова компанія „Арсенал страхування, проти позову заперечував, пояснивши, що однією з умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди є надання потерпілим обвинувального вироку, що набрав законної сили щодо особи, цивільна відповідальність якого застрахована за договором страхування. Крім того, страховою компанією не відшкодовується вартість немедичних товарів, добровільних внесків, та вартість товарів за чеками, без розшифрування найменування товару, не підтвердженою сумою є 4 458,23 грн.
Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована, що підтверджується договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісом № АЕ /3972115 від 30.05.2015 року. Ліміт відповідальності на одного потерпілого 100 000 грн.
Порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди в даному випадку регулюється нормами глави 67 та ст. ст. 1166, 1192, 1167 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з ст. 3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) від 1 липня 2004 року, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У частині 22.1 статті 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Зі змісту ст. ст. 23, 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що шкодою, яка підлягає відшкодуванню страховиком, є шкода, пов`язана, зокрема з лікуванням потерпілого, а саме: обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, та інше.
Згідно з п.26.2 ст.26-1 Закону мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, повязану зі стійкою втратою працездатності у разі встановлення 2 групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленого законом на дату настання страхового випадку.
Посилання представника ПрАТ „Страхова компанія „Арсенал страхування на те що, страхове відшкодування можливе тільки після винесення обвинувального вироку, який набрав законної сили, суд не бере до уваги, оскільки потерпілий обрав судовий захист саме у такий спосіб.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд виходить з наступного.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 внаслідок ДТП зазнав фізичних, душевних страждань через стійку втрату здоровя, які мали тривалий характер та призвели до змін в його житті.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Речові докази по справі: автомобіль „ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_1 , - переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1