Справа № 440/674/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/828/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньо освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою прокурора Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Буського районного суду Львівської області від 09 червня 2017 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органах кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішено питання з речовими доказами у справі.

За вироком суду ОСОБА_7 в третій декаді лютого 2017 року у нічний час в період з 18.00 год. по 06.00 год., точної дати та часу слідством не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, незаконно проник через вікно у дачний будинок ОСОБА_9 , звідки таємно викрав його телевізор марки «SAMSUNG», серійний номер Е091 39ТQ202679P, з пультом до нього, завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 700 (сімсот) грн.
Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, прокурор, яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, подала на нього апеляційну скаргу, в якій звертає увагу на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність. Так, вказує, що покарання у виді 1 року позбавлення волі є нижчим від нижньої межі покарання, визначеної ч.3 ст.185 КК України, за якою кваліфіковане вчинене ОСОБА_7 діяння, при цьому рішення про застосування ст.69 КК України, яка за певних обставин дозволяє в разі належного обґрунтування обирати покарання менше, ніж визначено санкцією статті кримінального закону, не приймалось. Крім цього, судом зроблено неправильний висновок про те, що крадіжка, вчинена з проникненням, не є тяжким злочином, а при звільненні від відбування покарання з випробуванням суд поклав на ОСОБА_7 обов`язки періодично реєструватися та повідомляти про зміну місця проживання, роботи органи кримінально-виконавчої інспекції, незважаючи на те, що чинною редакцією ч.1 ст.76 КК України контроль за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюють уповноважені органи з питань пробації. За таких обставин апелянт просить вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий, яким обрати обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого звільнити його на підставі ст.75 КК України з випробуванням іспитовим строком тривалістю 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив його суворо не карати, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим. Обвинувачений в судовому засіданні місцевого суду визнав себе винним та в апеляційній інстанції цього не заперечує.

Правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України сумнівів не викликає та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням положень ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. Санкція вказаної статті кримінального закону передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 діяння, яке не являється тяжким злочином, є необгрунтованим. До того ж обрання обвинуваченому покарання в розмірі, меншому, ніж це передбачено санкцією статті, за якою кваліфіковане його діяння, без застосування ст.69 КК України суперечить загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України.

Колегія суддів приймає до уваги те, що в суді першої інстанції не було встановлено обставин, які б давали підстави для застосування до ОСОБА_7 ст.69 КК України. З урахуванням негативної характеристики обвинуваченого за його місцем проживання не вбачає таких підстав й апеляційний суд, а тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

При цьому, враховуючи наявність на стороні ОСОБА_7 пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, і беручи до уваги відсутність претензій до нього з боку потерпілого, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, тобто мінімальне, передбачене у ч.3 ст.185 КК України, слід вважати необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про необхідність звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, давши йому можливість як особі, яка раніше несудима, довести своє виправлення. Водночас обґрунтованими є твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що при покладанні на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України, місцевий суд неправильно визначив орган, який зобов`язаний контролювати поведінку засудженого, помилково вказавши на кримінально-виконавчу інспекцію замість органів пробації. Вказане стало можливим внаслідок застосування судом старої редакції ч.1 ст.76 КК України без урахування змін, внесених Законом України від 07 вересня 2016 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених».

З урахуванням викладеного вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Усунення виявлених порушень можливе лише шляхом ухвалення нового вироку в апеляційній інстанції .

Постановляючи новий вирок в частині покарання, обраного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що в решті оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки не суперечить вимогам чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 09 червня 2017 р. відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

З мотивувальної частини вироку виключити посилання на нетяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4