УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
Із поданого клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що ОСОБА_7 , умисно, незаконно, за передньою змовою ізОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, при невстановлених слідством обставинах, часі та місці, підшукали для незаконного переправлення через державний кордон України 12 громадян В`єтнаму, а саме: ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_15 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 ; ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 ; ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 ; ІНФОРМАЦІЯ_10 , Ханг ОСОБА_20 ; ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_21 ; ІНФОРМАЦІЯ_12 , які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України.
Після чого, ОСОБА_7 , діючи спільно із ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, приблизно 27 жовтня 2017 року, шляхом надання транспортних засобів, а саме 3 невстановлених автомобілів, організували перевезення вказаних 12 громадян В`єтнаму з м. Києва до с. Кам`яниця, Ужгородського району. Зокрема, ОСОБА_7 безпосередньо надавав вказівки вказаним громадянам В`єтнаму в м. Києві щодо розміщення в 3 автомобілях, на яких, у подальшому, вони перемістилися до с. Кам`яниця, Ужгородського району.
Крім цього, з метою подальшого незаконного переправлення через кодон, ОСОБА_7 особисто перевозив на одному з автомобілів вказаних громадян В`єтнаму. до с. Кам`яниця, Ужгородського району.
У свою чергу, 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_8 зустрів вищевказаних 12 громадян В`єтнаму в с. Кам`яниця, Ужгородського району, після чого, для надання їм тимчасового житла та укриття від виявлення правоохоронними органами з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон, супроводив їх до приміщення ресторанного комплексу «Під замком», який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , де вони перебували в період часу з 28 по 29 жовтня 2017 року.
Після того, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , діючи умисно, у групі із невстановленими особами, з 28 по 29 жовтня 2017 року, забезпечували вказаних громадян В`єтнаму продуктами харчування, зокрема ОСОБА_9 безпосередньо приносила їм їжу. Крім цього, з метою конспірації та недопущення їх виявлення, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , надавали вказаним 12 громадянам В`єтнаму вказівки і поради щодо їх поведінки, а саме безшумно поводитись у приміщенні підвалу і не виходити на подвір`я без дозволу, яким громадяни В`єтнаму слідували та їх виконували, а, також, приховували їх від сторонніх осіб, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Європейського Союзу.
Далі, 29 жовтня 2017 року, за вказівкою ОСОБА_7 , 12 громадян В`єтнаму розмістилися у автомобілі «Вольсфаген Кадді», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Європейського Союзу, поїхав на вказаному автомобілі в напрямку м. Перечин, Закарпатської області, після чого вказаних громадян В`єтнаму висадив у лісовій місцевості та передав їх 2 невстановленим особам, одягнутим в маски та сказав слідувати за ними.
29 жовтня 2017 приблизно о 16.05 год. прикордонним нарядом на напрямку 202-203 прикордонних знаків, навпроти ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_13 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ІНФОРМАЦІЯ_15 (до 800 м. до лінії державного кордону України), вказаних 12 громадян В`єтнаму затримано при спробі незаконно перетину державного кордону України.
Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами вчинили всі злочинні дії щодо забезпечення незаконного перетину 12 громадянами В`єтнаму державного кордону України.
22 листопада 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Крім того, у ході проведення впізнання по фотознімках з вищевказаними 12 громадян В`єтнаму, вони впізнали ОСОБА_8 , який перевозив їх з готельного комплексу «Під замком» за адресою: АДРЕСА_1 , до лісової місцевості біля державного кордону, де вони, в подальшому, були затримані. Також, вказані особи впізнали гр.. ОСОБА_7 , який давав їм вказівку виходити їм з будинку в м. Києві, а потім перевозив їх до готельного комплексу. Дані особи впізнали гр. ОСОБА_9 , яка приносила їм їжу, коли вони перебували в готельно-торговому комплексі. Також, у ході проведення слідчих експериментів з громадянами В`єтнаму, вони показали на торговий комплекс «Під замком» за адресою: АДРЕСА_1 , і пояснили, що саме в підвальному приміщенні даної будівлі їх утримували перед спробою перетнути державний кордон. Також, в даному комплексі у залі, ОСОБА_22 приносила їм їжу.
За постановою слідчого від 24.11.2017 року торговий комплекс «Під замком» за адресою: АДРЕСА_1 приєднано як речовий доказ, зважаючи на те, що в органу досудового слідства наявні достатні підстави вважати, що у вказаному закладі утримувалися громадяни В`єтнаму з метою подальшого переправлення осіб через державний кордон України та в ньому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення та містяться інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання.
Власники майна та захисник судовому засіданні заперечили проти задоволення даного клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України:
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України.
У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Заслухавши пояснення сторін з приводу внесеного клопотання, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, в органу досудового слідства наявні достатні підстави вважати, що обєкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 має значення речового доказу, даний комплекс використовувався як місце утримування громадян В`єтнаму з метою подальшого переправлення через державний кордон України, в даному закладі збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для запобігання можливості його перетворення, відчуження, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1