Ухвала
Іменем України
02 cічня 2018 р.

м. Київ
справа № 757/53393/17

провадження № 51-598ск17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (перша палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф» ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про визначення порядку зберігання речових доказів, шляхом визначення порядку виконання ухвали про арешт майна.
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 14 листопада 2017 року, керуючись ч. 4 ст.399 КПК України, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф» на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Статтею 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Зокрема, у даному провадженні тільки ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч. 1 ст. 309 цього Кодексу). Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, представник ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф» звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, якою відповідно до статей 100, 170-173 КПК України визначено порядок зберігання речових доказів, шляхом передачі їх Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до статей 309, 392 КПК України такі ухвали слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягають.
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Охоронне підприємство «Група Скіф» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3