АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/62/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/93/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) строком на 60 днів до 02 березня 2018 року.

Як зазначено в ухвалі, слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Вищезазначене клопотання слідчого вмотивоване тим, що 02.01.2018 року ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство та умисне заподіяння смерті іншій людині.

02.01.2018 року ОСОБА_9 , в порядку ст.208 КПК України, працівниками Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області було затримано.

03.01.2018 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство та умисне заподіяння смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років (а.с.1-2)

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000009 від 02.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (а.с.4)

В клопотані слідчим зазначається, що вина ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події, копії документів яких містяться в судових матеріалах.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на те, що підозрюваний не має постійного місця роботи, місця реєстрації, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 наявність ризиків, передбачених п.1, п.З, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с.1-3).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 , підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.З, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчим суддею зазначено, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Слідчий суддя враховав той факт, що більшість слідчих дій ще не проведено та обґрунтовано задовольнив клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ч. З ст. 183 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства (а.с. 28-30).

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, оскаржувана ухвала винесена без врахування всіх обставини справи, з не доведенням наявності ризиків вказаних в клопотанні та передбачених ст.177 КПК України та з порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника ОСОБА_7 який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_12 у скоєнні умисного злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 умисного злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Між тим, судова колегія вважає не доведеним наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176,177,178,182,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 січня 2018 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: