Справа № 192/1986/17
Провадження № 1-в/192/802/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Просвіт Волзького району Самарської області, Російська |Федерація, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 березня 5016 року по 15 квітня 2016 року,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що він не допустив порушень, має заохочення, характеризується позитивно, а також має матір похилого віку та неповнолітню доньку.
В судовому засіданні засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений хоча і стає на шлях виправлення, проте не довів свого виправлення.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений не довів свого виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК №21» знаходиться з 17 липня 2016 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, на виробництві установи не працевлаштований останній рік.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується задовільно за весь час відбування покарання в СВК № 21, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, не завжди сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою, не вбачає необхідності у їх виконанні, не буре участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь у робот самодіяльних організацій.
Оскільки ОСОБА_3 не працює, то суд не може дійти висновку про те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення вбачається, що на даний період часу має одне заохочення, застосоване до нього 20 січня 2017 року, за умови відбування покарання з 17 липня 2016 року, стягнень не має (а.с.9).
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а тому, суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною.
Наявність у засудженого матері похилого віку та неповнолітньої дитини не є безумовною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час хоча і стає на шлях виправлення, проте у з урахуванням тяжкості скоєного ним злочину, не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1