Справа № 346/3985/17
Провадження № 1-кп/346/370/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 від 30 серпня 2017 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою спеціальною освітою, неодруженого, який проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника другої гаубичної батареї гаубично самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше несудимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч.4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений будучи військовослужбовцем не з`явивсявчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дані дії було скоєно за наступних обставин.
Так, 03 серпня 2016 року між ОСОБА_6 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк шість місяців.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 03 серпня 2016 року № 220 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду номера обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідного-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15 грудня 2016 року № 259-РС солдата ОСОБА_7 призначено на посаду старшого навідника гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідного-артилерійського дивізіону групи управління військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату Вакалюку достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
23 січня 2017 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 09 год. 00 хв. 30 серпня 2017 року, тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд,
У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, згідно якої сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Також сторонами, що уклали угоду визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: покарання у виді три роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, згідно якої враховуючи особу підозрюваного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання ним винуватості, сторони дійшли згоди про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 468 та 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, просить вказану угоду затвердити та призначити покарання і інші передбачені нею заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Всі передбачені законодавчі наслідки від укладення угоди йому зрозумілі, угода укладена добровільно. Також просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від покарання.
Аналіз матеріалів даного кримінального провадження та угоди дає суду підстави її затвердити.

Таким чином в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_8 у діях, що кваліфікуються за ст. 407 ч. 4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Оскільки обвинувачений підпадає під дію акту амністії, так як брав безпосередню участь в антитерористичній операції має статус учасника бойових дій, на що вказує його посвідчення від 08 вересня 2015 року і бажає застосування щодо нього вказаного закону, то суд не вбачає підстав для не задоволення клопотання обвинуваченого.
На підставі наведеного та ст. ст. 85, 86 КК України, керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році,суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2017 року укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України молодшим лейтенантом ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0000177 від 30 серпня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання засудженого;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 2 Закону України Про амністію у 2016 році звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від обраного покарання внаслідок акту амністії.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд з підстав передбачених п.1, 2, ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1