Справа № 182/3986/16-к
Провадження № 1-кп/0182/174/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2016 за № 0001833 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, з освітою середньо-спеціальною, не одружений, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -
встановив:
17.05.2016 приблизно о 12.00 год. ОСОБА_5 знаходився між будинком АДРЕСА_2 , в цей час до нього на мопеді під`їхав ОСОБА_3 .
Після чого, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , на ґрунті неприязних відносин, а саме внаслідок неповернення ОСОБА_3 . ОСОБА_5 боргу в сумі 200 грн виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс в обопільну бійку.
В ході бійки ОСОБА_5 гумовим кийком, який мав при собі, наніс два удари в область голови ОСОБА_3 , після отримання яких останній не втримався на ногах та впав на асфальт. Після чого ОСОБА_5 сів зверху на ОСОБА_3 та наніс йому не менше чотирьох ударів в область голови та тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу обличчя, поверхневої забитої рани та саден волосяної частини голови, саден лівої та правої кисті, які згідно висновку СМЕ № 310 від 20.05.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_3 , захищаючи своє життя та здоров`я від нападу ОСОБА_5 , з метою захисту і в подальшому припинення нападу, не оцінивши небезпечності посягання та обставин захисту, маючи при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, 17.05.2016 близько о 12.00 год., знаходячись між буд.. АДРЕСА_2 , взяв саморобну заточку, яку перевозив із собою в багажному відділенні мопеду для побутових цілей. А потім, діючи умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті, з ціллю спричинення тяжких тілесних ушкоджень, даною заточкою, яку тримав у руці, наніс потерпілому не менше трьох ударів в грудну клітину зліва, чотири удари в область голови, два удари в область лівої руки та два удари в область лівого передпліччя. В наслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, які згідно висновку СМЕ № 405 від 30.06.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та тілесні ушкодження у вигляді трьох непроникаючих колото-різаних ран грудної клітини зліва, чотирьох колото-різаних ран голови, двох колото-різаних ран лівого плеча, колото-різаної рани лівого ліктьового суглобу та колото-різаної рани лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що 17 травня 2016 р. приблизно об 11-12 год. він на мопеді приїхав на заправку в м. Покров. Там стояв автомобіль ОСОБА_6 , який був разом з братом ОСОБА_5 . ОСОБА_5 підійшов до нього, почав вимагати повернення боргу у сумі 200 грн. Він відповів ОСОБА_5 , що борг поверне, але пізніше, але ОСОБА_5 почав його бити і наніс йому три удари в голову. Люди, що були присутні на заправці, почали обурюватися тим, що відбувається, тому ОСОБА_5 його бити перестав, але сказав, що приїде до нього в село Хмельницьке. Сам ОСОБА_5 живе в селі, а він їздив в село до бабусі, там вони і познайомилися с ОСОБА_5 , товаришували. Після смерті бабусі він продовжує їздити в село Хмельницьке майже кожен день. Коли він приїхав в село на мопеді, то ОСОБА_5 вже стояв біля двору, потерпілий приїхав на мотоциклі. Побачивши його, ОСОБА_5 взяв з мотоциклу гумовий міліцейський кийок. Він, побачивши це, почав зупиняти мопед, але не зміг мопед навіть поставити на підніжку, як ОСОБА_5 , нічого не говорячи, почав його бити кийком в область голови. Він був у шоломі, від ударів шолом лопнув і злетів, після чого ОСОБА_5 вдарив його уже в голову кийком. Від отриманого удару він упав. ОСОБА_5 заплигнув на нього зверху і продовжував бити кийком по голові. Він лежав на землі і побачив, що з бардачка мопеда випали ключі, заточений шматок рапітової пилки, він схопив цю заточку лівою рукою і почав хаотично наносити ОСОБА_5 удари, спочатку по голові, потім перехопив руку і почав бити правою рукою в груди, руку, можливо і в голову. Скільки ударів він наніс, сказати не може. В той момент він лежав горілиць на спині, а ОСОБА_5 сидів на ньому в області живота та ліктями втоптував у землю. Після нанесення ударів ОСОБА_5 йому вдалося стягнути ОСОБА_5 та вирватися, після чого він втік, забіг за будинок та сховався за там. ОСОБА_5 спочатку хотів бігти за ним, однак потім сів на мотоцикл і поїхав. Через деякий час приїхав брат ОСОБА_5 та почав його шукати, щоб побити за брата, однак не знайшов. Заточку він возив у бардачку мопеда більше року, використовував її для зачищення контактів. Після того, він приходив у лікарню до ОСОБА_5 і заплатив грошові кошти за його лікування. У вчиненому він розкаюється.
Крім показань обвинуваченого, його винуватість, повністю доведена показаннями свідків, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Свідок ОСОБА_6 показав, що потерпілий ОСОБА_5 його брат. У травні 2016 року в першій половині дня він заїхав на заправку на своєму автомобілі з братом. Бачив на заправці обвинуваченого, який заправляв мопед. Привітався з обвинуваченим і пішов до каси. Коли повертався, то побачив, що ОСОБА_3 і його брат б`ються. Вони наносили удари один одному. Потім вони розбіглися, так як на заправці було багато людей і їм зробили зауваження. Брат з ОСОБА_3 сварилися між собою, але із-за чого було не зрозуміло. Він чув, що вони домовлялися зустрітися на дачі у ОСОБА_3 . Хто саме пропонував зустрітися - чи ОСОБА_3 , чи брат, він не пам`ятає. З заправки вони з братом приїхали в с. Хмельницьке. Дорогою брат говорив, що ОСОБА_3 винний йому гроші, але за що і скільки не говорив. Вдома брат взяв мотоцикл батька і поїхав, куди саме і для чого, не говорив. Через 20-30 хв. брат зателефонував і сказав, що йому погано, його ОСОБА_3 порізав. Він відразу ж поїхав в сторону дачі ОСОБА_3 . Не доїжджаючи приблизно 600 м до дачі, він побачив мотоцикл і брата. Брат стояв, нахилившись на мотоцикл, і стікав кров`ю. Він доїхав до дачі ОСОБА_3 , покликав останнього, однак до нього ніхто не вийшов. Тоді він повернувся до брата, поставив мотоцикл в найближчому подвір`ї і відвіз брата в лікарню. Поки брат лежав у лікарні, до них приїздив батько ОСОБА_3 і пропонував допомогу. Він сказав, що нехай розбираються вони самі.
Свідок ОСОБА_7 показав, що він працює на АЗС в м. Покров. Рік назад, приблизно у травні 2016 р. двоє молодих чоловіків на заправці поштовхалися і розійшлися. Із-за чого у них була сварка, він не знає. Це було десь в обідній час, близько 12 год. Один з хлопців був на мопеді, а другий на автомобілі, марки якого він не пам`ятає. Із-за чого була штовханина, сказати не може. Хлопець, який був на мопеді, заправлявся, до нього підійшов другий хлопець. Вони почали сваритися, кричали один на одного, потім обмінялися ударами, впали. Потім самі розійшлися. Він не чув, щоб вони домовлялися зустрітися, бо не дуже вникав у їх розмови, так як працював. Билися вони вдвох. В автомобілі був ще один чоловік, однак він не приймав участі у бійці. Хто почав бійку, він сказати не може.
Також винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001833:
- заявою ОСОБА_3 про добровільне надання для огляду і вилучення рапітової пилки, заточеної під ніж, якою він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 під час конфлікту, що стався 17.05.2016 в с. Хмельницьке, та куртки, в якій він був під час конфлікту (а.п. 14);
- протоколом огляду від 17.05.2016 шматка рапітової пилки, заточений під ніж, який ОСОБА_3 добровільно надав для огляду та вилучення в якості речового доказу. Зі слів ОСОБА_3 вказаним ножем він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 під час сварки, яка сталася в с. Хмельницьке 17.05.2016. Також проведено огляд добровільно наданої ОСОБА_8 для огляду та вилучення належної йому куртку зі слідами червоно-бурого кольору (а.п. 15);
- висновком судово-медичної експертизи № 405 від 30.06.2016, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3. підпункту й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); а також тілесні ушкодження у вигляді - трьох непроникаючих колото-різаних ран грудної клітини зліва, чотирьох колото-різаних ран голови, двох колото-різаних ран лівого плеча, колото-різаної рани лівого ліктьового суглобу та колото-різаної рани лівого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії гострого предмету маючого колюче-ріжучі властивості. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 23-25);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав як, куди саме та чим він наносив удари ОСОБА_3 , а також розповів та показав як, куди саме та чим ОСОБА_3 наносив йому удари при обставинах, по яких він дав покази в якості потерпілого. (а.п. 27-29);
- висновком судово-цитологічної експертизи № 702 від 05.07.2016, відповідно до якої на саморобній заточці, що була надана на дослідження, наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені. (а.п. 53-54);
- висновком судово-медичної експертизи № 310 від 20.05.2016, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу обличчя, поверхневої забитої рани та саден волосяної частини голови, саден лівої та правої кисті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого (а.п. 66-67);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.06.2016, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав як саме та куди саме наносив йому удари потерпілий, також показав як саме та куди саме наносив він удари потерпілому (а.п. 69-72).
- висновком судово-медичної експертизи (додатковим) № 489 від 18.07.2016, відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_5 проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, локалізацію та кількість ударів вказаних у протоколі слідчого експерименту, можливо вказати, що не виключена можливість спричинення даного тілесного ушкодження при механізмі вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 30.06.2016. (а.п. 76-77).
- висновком судово-медичної експертизи (додатковим) № 490 від 18.07.2016, відповідно до якого, дати об`єктивну судово-медичну оцінку даним протоколу слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_3 від 30.06.2016 немає можливості, в зв`язку з малоінформативністю свідчень про механізм виявлених у нього тілесних ушкоджень. (а.п. 81);
- розпискою від 26.05.2016 року, згідно якої ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 1700 грн. за лікування. (а.п. 98).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.1) та 2) ч.1. ст.. 66 КК, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнання обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією ст.. Особливої частини Кодексу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості; обставини справи; особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому грошових коштів на лікування, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу особистого зобов`язання, скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: саморобну заточку та зразки крові (квитанція № 002752), що зберігаються у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. знищити; куртку (квитанція № 002752), що зберігаються у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. - повернути ОСОБА_3 , у разі відмови її отримувати - знищити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ст. 124 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 міс.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу особистого зобов`язання скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: саморобну заточку та зразки крові (квитанція № 002752), що зберігаються у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. знищити; куртку (квитанція № 002752), що зберігаються у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. - повернути ОСОБА_3 , у разі відмови її отримувати - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1