АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/326/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №630/2601/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 22 червня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Люботин Харківської області, громадянин України, українець, з неповною вищою освітою, розлучений, який не працює, раніше судимий за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 березня 2015 року за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Відповідно до ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднане покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 березня 2015 року у виді 4 (чотири) років позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 14 травня 2017 близько 09 год. 00 хв. прийшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , до якого мав вільний доступ, оскільки за усною домовленістю із власницею домоволодіння ОСОБА_10 він виконував роботи по прибиранню сміття та різні роботи по господарству. У подальшому, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що його злочинні дії не будуть помічені, діючи з корисливих мотивів, таємно та будучи обізнаний про місце знаходження електричних будівельних інструментів, які були залишені на подвір`ї особою, яка здійснювала ремонтні роботи за домовленістю з власником домогосподарства - ОСОБА_11 , зайшов до незачиненого приміщення гаражу, звідки шляхом вільного доступу незаконно взяв електричний міксер-дриль «ODWERK-BMX70E» та насадку до нього, вартістю 1191,10 грн., таким чином викравши його. Після цього ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок та призначити не пов`язане з позбавленням волі покарання. Зазначив, що вирок є несправедливим. Просить врахувати наявність у нього хронічних психічних та інших захворювань, перебування на «Д» обліку в КП «Люботинська міська центральна лікарня», наявність на утриманні батька інваліда 2 групи, який має незадовільний стан здоров`я та потребує допомоги.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок міського суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляцію ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в частині правильності призначення покарання.
Покарання призначається відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не працює, розлучений, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 березня 2015 року за ч. 1 ст. 119 КК України.
Також враховані дані, що були встановлені при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 119 КК України, а саме, те що він проживає разом з батьком ОСОБА_12 , який є інвалідом 2 групи, та доглядає за ним; обвинувачений перебуває на «Д»-обліку в КП «Люботинська міська центральна лікарня» під наглядом у лікарів невропатолога та епілептолога, внаслідок наявності чисельних хронічних захворювань: епіприступи, гастрит, гепатит, простатит.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Врахувавши вказані дані, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту в мінімальному розмірі даного виду покарання 1 місяць, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Разом з тим, остаточне покарання ОСОБА_8 було призначено за правилами ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, оскільки злочин за даним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено в період іспитового строку за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 березня 2015 року. При цьому, судом застосовано принцип повного складання покарань, що з урахуванням обставин справи та тяжкості злочинів, є справедливим, спів мірним, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів покаранням.
Суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, в тому числі й ті, на які містяться посилання в апеляції ОСОБА_8 , прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує покарання, та призначив покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Крім того, згідно з абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Наведені обставини спростовують доводи обвинуваченого про призначення йому несправедливого покарання та необхідність застосування до нього положень ст. 75 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з законністю та обґрунтованістю вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Люботинського міського суду Харківської області від 22 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: