Справа № 545/328/18
Провадження 1-в/545/118/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.02.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 187, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.05.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 289, ст. 69, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна;

Засудженого: 03.09.2015 року Овідіопольским районним судом Одеської області за ч.1 ст. 186, ч2 ст. 186, ч.ч.1 ,4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 26.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.12.2014 по 20.01.2015 та з 13.02.2015 по 05.10.2015 року.

у с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Засуджений у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що засуджений за час відбування покарання не довів свого виправлення, не заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Овідіопольского районного суду Одеської області від 03.09.2015 року за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.ч.1 ,4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 26.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17.12.2014 по 20.01.2015 та з 13.02.2015 по 05.10.2015 року. Початок строку покарання 13.02.2015 року, Кінець строку покарання 15.06.2018 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням ОСОБА_4 відбув більше 1/2 призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, вчинені у віці до вісімнадцяти років. (а.о/с 10-12, 27-30, 38).

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбування покарання засуджений має 3 заохочення, зокрема, 2 заохочення застосовувалось в 2016 році та 1 в 2017 році, а також має 1 стягнення, яке зняте в передбаченому законом порядку та 1 стягнення, отримане в 2017 році, яке не знято та не погашене в передбаченому законом порядку.

Відповідно до характеристик на засудженого від 30.03.2016 року, 03.11.2016 року вбачається, що засуджений на шлях виправлення не став, характеризується посередньо, на заходи виховного впливу реагує, але не завжди вчасно, до працівників адміністрації ставиться тактовно, але робить це з метою отримання поблажливості (а.с. 49,60). Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань Білозерської виправної колонії №105 від 29.03.2016 року, від 22.11.2016 року, згідно яких вбачається, що засуджений не стає на шлях виправлення, в зв`язку із чим йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації установи та в умовно-достроковому звільненні (а. о/с 51, 64).

Згідно характеристики від 23.02.2018 року засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, працевлаштований на житловій зоні установи на безоплатній основі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує особу засудженого, кількість і характер судимостей,відомості про заохочення та стягнення, дані про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання.

Крім того, у матеріалах справи та особової справи засудженого ОСОБА_4 відсутні відомості щодо подальшого місця проживання останнього у разі звільнення умовно-достроково від призначеного покарання.

Таким чином, суд вважає, що наявність у засудженого ОСОБА_4 трьох заохочень, зокрема, 2 заохочення застосовувалось в 2016 році та 1 в 2017 році, а також 1 непогашеного та не знятого стягнення, свідчить про позитивні тенденції в його поведінці, але встановлені судом обставини, дані про особу засудженого, не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправленні і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 107 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1