Справа № 344/1617/18
Провадження № 1-кс/344/655/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000500 від 06.02.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_1 , спільно із своєї співмешканкою ОСОБА_5 , проживає ОСОБА_7 , які на протязі тривалого часу ведуть антигромадський спосіб життя, що виражається у систематичному зловживанні алкогольних напоїв, порушенні тиші в нічний період часу та вчиненні різного роду протиправних дій, вчинених в стані алкогольного сп`яніння.

Так, 06 лютого 2018 року близько 12 год. 00 год., знаходячись в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_1 , під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішила позбавити життя ОСОБА_7 , тобто умисно його вбити. Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, із застосуванням предмету, схожого на ніж, умисно нанесла один удар у життєво важливу ділянку тіла, а саме грудну клітку зліва ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва з пошкодженням внутрішньої грудної артерії, постгеморагічною анемією ІІІ-го ступеня, гемотораксу зліва, які згідно пунктів «й», «о», «п» ч. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення вбивства

ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення цього злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Після вчинення неправомірних дій, ОСОБА_5 , місце події покинула, однак була затримана працівниками Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області біля житлового будинку АДРЕСА_2 , а потерпілого ОСОБА_7 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до Обласної клінічної лікарні, що по вул. Федьковича, 91 в м. Івано-Франківську.

06 лютого 2018 року ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України та

07 лютого 2018 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років та усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, у останньої відсутні міцні соціальні зв`язки в м. Івано-Франківську; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілий ОСОБА_7 являється її співмешканцем, ОСОБА_5 неодноразово вчиняла відносно нього протиправні дії із застосуванням фізичного насильства, їй відомо про місце перебування свідків, у зв`язку із тим, що вони являються її безпосередніми сусідами; вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана не має постійного джерела прибутку, схильна до зловживання спиртних напоїв, у зв`язку із чим неодноразово вчиняла різного роду протиправні дії відносно оточуючих громадян.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як домашній арешт та особисте зобов`язання не можливо, оскільки такі види запобіжних заходів не виключатиме ризику впливу на потерпілого та свідків зі сторони підозрюваної ОСОБА_5 , не унеможливить вживання останньою спиртних напоїв, що може призвести до вчинення нового умисного протиправного діяння в стані алкогольного сп`яніння, підозрювана ОСОБА_5 не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних на території м. Івано-Франківська.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на свідків у ході спілкування з останніми.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки. Тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останньої більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваної клопотання заперечила, вважає наведені прокурором ризики недоведеними, а підозру необґрунтованою. Просила у задоволенні клопотання відмовити, та застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 затримана в порядку ст. 208 КПК України та 07 лютого 2018 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, відповідальність за який, відповідно ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_5 , протоколами огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

При цьому доводи захисника фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини підозрюваного, що не стосується питань даного судового розгляду.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, не працює та раніше притягалася до кримінаьної відповідальності.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній та міра покарання, яка їй загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваної підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваної.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, і приходить до висновку, що жоден із інших -альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В той же час обставини, які зазначені його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі характеризують підозрювану, і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 06 квітня 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 09 лютого 2018 року.