АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1780/17 Справа № 192/882/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представник СВК №21 ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу та доповнення до неї захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нікополь Дніпропетровської області, одруженого, маючого неповнолітню дитину, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року за ч.3 ст.185, ст.198, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі; Кінець строку 01.11.2018 року. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 листопада 2014 року по 04 січня 2015 року,

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд послався на те, що поведінка ОСОБА_9 змінилась, спочатку він мав одне заохочення, але потім до нього було застосовано три стягнення. Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_9 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_9 відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в СВК №21, характеризується задовільно, був шість раз заохочений. Вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 402 КПК України інші сторони судового провадження заперечення на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправній установі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 строку призначеного покарання, мав раніше три стягнення та мав заохочення. З наданої адміністрацією установи довідки видно, що ОСОБА_9 на теперішній час має 6 заохочень.

Згідно вимог ст. 81 КК України, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу в цілому.

Як видно з наданих матеріалів, ОСОБА_9 засуджений за тяжкий злочин, не одноразово був судимим, та знову вчинив злочин. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_9 схильний до антисоціальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_9 сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбуття покарання, не довів свого виправлення. Факт наявності у нього 6 заохочень не може сам по собі бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки він мав три стягнення, адміністрацією колонії характеризується як з позитивного так і з негативного боку, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, та в період іспитового строку знову скоїв тяжкий злочин, що свідчить про те, що він в повній мірі не довів своє виправлення.

За своїм змістом ухвала суду є обґрунтованою, вмотивованою та законною.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_9 в задоволенні вказаного клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року щодо ОСОБА_9 , якою йому відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4