УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000021 від 06.12.2017 року за ч. 1 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся з клопотанням старший слідчий з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів.

В обґрунтовування якого зазначив, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 відносно службових осіб ФГ « ОСОБА_4 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 28.01.2011 службовими особами ФГ « ОСОБА_4 » надано до ІНФОРМАЦІЯ_1 податкову декларацію з фіксованого сільськогосподарського податку з додатками (довідки з відділу Держкомзему у Вільнянському, Оріхівському, Новомиколаївському районі Запорізької області, витяги по технічної документації, довідки сільських рад Вільнянського, Оріхівського, Новомиколаївського районів Запорізької області та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2010 рік), в яких зазначено, що в період 2010 року питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить 99,6% вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів.

Вказаний показник було сформовано із розрахунку отриманого врожаю та об`єму реалізованої продукції за 2010 рік із земель сільськогосподарського призначення, які знаходились у користуванні ФГ « ОСОБА_4 ».

В податковій декларації по фіксованому сільськогосподарському податку ФГ « ОСОБА_4 » від 28.01.11 зазначено, що кількість площі земельних ділянок, використаних ФГ « ОСОБА_4 » для виробництва сільськогосподарської продукції складає 9656,49 га.

Державна реєстрація договорів оренди проводиться ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідно до інформації отриманої від ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що станом на початок 2011 року за ФГ « ОСОБА_4 » зареєстровано у вищевказаному порядку договори оренди земельних ділянок загальною площею 4619,43 г., зокрема у Оріхівському районі Запорізької області загальною площею 851,69 г. та у Вільнянському районі Запорізької області загальною площею 3767,74 г.

Тобто, кількість земельних площ, використаних ФГ « ОСОБА_4 » для виробництва сільськогосподарської продукції, не зареєстровані в законодавчо встановленому порядку за 2010 рік складає 4619,43 га (9656,49 - 4619,43).

Оскільки кількість земельних площ, використаних ФГ « ОСОБА_4 » для виробництва сільськогосподарської продукції, не зареєстрованих в законодавчо встановленому порядку, за 2010 рік складає 5037,06 г. то питома вага доходу ФГ « ОСОБА_4 », отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва і продуктів її переробки, в загальній сумі доходу на землях, зареєстрованих у законодавчо встановленому порядку і використовуваних ФГ « ОСОБА_4 », складатиме 52,16 відсотків.?

ФГ « ОСОБА_4 » не мало право на отримання сільськогосподарського податку у 2011 році, так як частка власного сільськогосподарського товаровиробництва за 2010 рік на землях, зареєстрованих у встановленому законом порядку та використаних ФГ « ОСОБА_4 » не перевищує 75 відсотків.

Оскільки, ФГ « ОСОБА_4 » неправомірно сплачувало фіксований сільськогосподарський податок в 2011 році, то сума залишку податку на додану вартість, яка повністю залишалась в розпорядженні та була незаконно використана ФГ « ОСОБА_4 » для інших виробничих цілей за 2011 рік в сумі 1 267 343 грн. повинна бути сплачена в бюджет.

Таким чином, службові особи ФГ « ОСОБА_4 », діючи умисно, спричинили фактичне ненадходження до державного податку на додану вартість у значних розмірах, який більш ніж в 1000 разів перевищує встановлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян.

Слідчий, посилаючись на те, що в рамках розслідування кримінального провадження виникла необхідність у вилученні договорів оренди земельних ділянок з додатками до них, а також документів/відомостей, які відображають факт державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення ФГ « ОСОБА_4 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за період з 23.01.1993 по 31.12.2011 та банківських виписок, які підтверджують оплату ФГ « ОСОБА_4 » послуг з реєстрації врахованих договорів оренди земельних ділянок, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , просить клопотання задовольнити.
Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 , 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Стороною обвинувачення, яка звернулася з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, не наведено будь-яких доводів на підтвердження можливості використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, до яких вимагається тимчасовий доступ, та неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, тому суд вважає дане клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 159-164 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1