АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5372/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника власника майна, адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 та накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :72:054:0019 та будинок (загальною площею 2589 кв.м.) розташований на ній за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на будівлі, підсобні, підвальні і складські приміщеннях, виробничі і промислові приміщення, які використовуються для процесу будівництва та/або знаходяться на вказаній земельній ділянці із забороною розпоряджатися та використовувати майно до постановлення у кримінальному провадженні під № 0010209 від 08.09.2017 року кінцевого рішення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував належність вказаного у клопотанні слідчого майна до речових доказів, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з метою забезпечення його збереження.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без дотримання вимог ст. 172 КПК України та вказує, що арешт призвів до зупинення правомірної підприємницької діяльності десяти товариств, чотирьом іноземним компаніям, та колцентру, які орендують офісні приміщення в арештованій будівлі. Додає, що слідчою Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 всім орендарям офісних приміщень, які не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, були вручені копії оскаржуваної ухвали про арешт майна.
Також адвокат зазначає, що кримінальне провадження відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, санкція статті якої передбачає штраф до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а тому оскаржувана ухвала постановлена в порушення п. 8 ч. 2. ст. 170 КПК України, відповідно до яких вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення можливого цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Далі апелянт вказує, що арештоване майно перебуває у власності добросовісного набувача та вказує про недоведеність стороною обвинувачення тих обставин, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи.
Крім того, апелянт вказує про поняття будівельні норми, сільський садибний будинок, малоповерхова забудова, одноквартирний житловий будинок, та додає, що в даному випадку не передбачається втручання в несучі конструкції будівлі, документи, що дають право на виконання будівельних робіт, згідно пункту 2, Постанови Кабінету Міністрів України № 406, від 7 червня 2017 р. не потребуються, та об`єкт після закінчення робіт по заміні покрівлі не підлягає введенню в експлуатацію.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0010209, відомості про яке 08.09.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Слідчий Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києваз клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :72:054:0019 та будинок (загальною площею 2589 кв.м.) розташований на ній за адресою: м. Київ, вул. Пироговського Олександра, 18, в тому числі на будівлі, підсобні, підвальні і складські приміщеннях, виробничі і промислові приміщення, які використовуються для процесу будівництва та/або знаходяться на вказаній земельній ділянці, яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районногосуду м. Києвавід 26 вересня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження № 0010209 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.

Посилання адвоката на те, що арешт майна призвів до зупинення правомірної підприємницької діяльності десяти товариств, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце, з урахуванням доданих слідчим до клопотання матеріалів.

Що стосується посилань апелянта на те, що слідчим у даному кримінальному провадженні всім орендарям офісних приміщень, які не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, вручені ухвали про арешт майна, не можуть бути визнані самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки такі дії слідчого не містять в собі порушень вимог КПК України.
Твердження автора апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, санкція статті якої передбачає штраф до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а тому оскаржувана ухвала постановлена в порушення п. 8 ч. 2. ст. 170 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки метою арешту у даному конкретному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а питання щодо вартості майна, яке належить арештувати з метою забезпечення можливого цивільного позову, вирішується у тому випадку, коли метою арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, що у цьому випадку не мало місця.

Посилання адвоката на те, що власник майна ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна, колегія суддів не може визнати такими, що свідчать про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, зокрема на майно добросовісного набувача.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині слід визнати непереконливими.

Твердження апелянта про поняття будівельні норми, сільський садибний будинок, малоповерхова забудова, одноквартирний житловий будинок, та те, що у даному випадку не передбачається втручання в несучі конструкції будівлі, документи, що дають право на виконання будівельних робіт, згідно пункту 2, Постанови Кабінету Міністрів України № 406, від 7 червня 2017 р. не потребуються, та об`єкт після закінчення робіт по заміні покрівлі не підлягає введенню в експлуатацію, слід визнати передчасними, оскільки дане питання не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягає перевірці на досудовому розслідуванні.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :72:054:0019 та будинок (загальною площею 2589 кв.м.) розташований на ній за адресою: м. Київ, вул. Пироговського Олександра, 18, в тому числі на будівлі, підсобні, підвальні і складські приміщеннях, виробничі і промислові приміщення, які використовуються для процесу будівництва та/або знаходяться на вказаній земельній ділянці, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо необґрунтованості та незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 та накладено арешт наземельну ділянку за кадастровим номером :72:054:0019 та будинок (загальною площею 2589 кв.м.) розташований на ній за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на будівлі, підсобні, підвальні і складські приміщеннях, виробничі і промислові приміщення, які використовуються для процесу будівництва та/або знаходяться на вказаній земельній ділянці із забороною розпоряджатися та використовувати майно до постановлення у кримінальному провадженні під № 0010209 від 08.09.2017 року кінцевого рішення, залишити без змін,а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4