АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження №0003391 від 16.03.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в місті Києві, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК Україниза апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 01.10.2014 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Як встановив суд, 16.03.2016 року, приблизно об 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Повітрофлотський шляхопровід», що за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 9, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майн поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, підійшов до ОСОБА_7 та вирвав з рук останньої жіночу шкіряну сумочку чорного кольору фірми «Gedebe», в якій знаходився гаманець синього кольору фірми «Lovis Vuitton» з грошовими коштами в сумі 2500 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, маючи при цьому реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власни розсуд.

На вказаний вирок суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2017 року в частині призначеного покарання, оскільки вважає, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам ст. 58 Конституції України в частині застосування до нього положень ч.5 ст. 72 КК України.
Вважає, що суд безпідставно застосував щодо нього положення ст. 71 КК України, оскільки новий злочин він вчинив після закінчення іспитового строку за попереднім вироком.
Також зазначає, що суд, в порушення приписів ч.3 ст. 3 КК України та ст. 58 Конституції України, при призначенні остаточного покарання зарахував йому строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише до 20.06.2017 року, а тому просить суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 5 КК України привести даний вирок відповідно до діючого законодавства України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття призначеного покарання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 20.09.2017 року подав до апеляційного суду клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 клопотання про участь в судовому засіданні апеляційного суді не подавав і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища, колегія суддів вважає розглянути кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого без його участі, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та застосування щодо нього Закону України "Про амністію у 2016 році"; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження №0003391 та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, дійшов висновку про його винуватість у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому повторно, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження висновку щодо доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який грунтується на: показаннях обвинуваченого, який частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, показаннях потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на інших письмових доказах, які узгоджуються між собою, є послідовними, а тому, на думку колегії суддів, були обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України та враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, який раніше судимий, характеризується посередньо, щиро розкаявся, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання та за відсутності обставин, що обтяжують покарання дійшов обгрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі та призначив його в межах санкції закону, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим.

При цьому враховуючи, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 01.10.2014 року за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки і даний злочин вчинив 16.03.2016 року, тобто в період іспитового строку, суд першої інстанції на підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком та обгрунтовано призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, а тому апеляційні доводи обвинуваченого щодо невірного застосування судом вимог, передбачених ст. 71 КК України, є безпідставними.

Не підлягає задоволенню і заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання про застосування щодо нього Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він не є суб`єктом вказаної амністії.

Також безпідставними колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне зарахування судом у строк покарання строку його попереднього ув`язнення з 16.03.2016 року до 20.06.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки викладена в Законі України № 2046-VII від 18.05.2017 року, що набрав чинності 21.06.2017 року, редакція ч. 5 ст. 72 КК України фактично з 21.06.2017 року присікає застосування ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року, що не суперечить ст. 5 КК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а тому вироку суду слід залишити без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року у кримінальному провадженні №0003391 щодо ОСОБА_6 без зміни.

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України "Про амністію у 2016 році" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3