Провадження № 1-кс/761/112/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлото-Київ» гр. ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу директора ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга директора ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що вказаним слідчим 06.11.2017 без будь-якої правової підстави у приміщенні підприємства за адресою м. Київ, бульвар Т.Шевченка, б. 44-А, під час огляду вилучені комп`ютерна техніка та інше майно, яке до теперішнього часу його законному володільцю не повернуте.

Оскільки, як вважає заявник, передбачені ст. 233 КПК України підстави для проведення огляду у приміщенні були відсутні, у подальшому дозвіл слідчого судді на проникнення до вказаного володіння слідчим не отримано, арешт на вилучене майно не накладався, останнє має статус тимчасово вилученого майна, тому підлягає поверненню.

У зв`язку з цим представник власника майна просив ухвалити рішення про повернення вилученого його власнику ТОВ «Укрлото-Київ».

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_6 скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні з наведених вище підстав.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Зазначена обставина в силу ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши надані заявником матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони права власності, доводить, що вилучення у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності фактично примусового вилучення з володіння та користування особи відповідної комп`ютерної техніки та іншого майна.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки має запобігти зловживанню стороною обвинувачення такими повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 вилучені три системні блоки ТОВ «Укрлото-Київ» та інше майно.

Як свідчать зауваження представника власника майна ОСОБА_7 у протоколі огляду від 06.11.2017, вилучення відбувалося без ухвали слідчого судді.

Слідчий, не прибувши до суду та не спростувавши наведені заявником обставини, позбавив слідчого суддю можливості взяти до уваги інші обставини, ніж ті, що зазначені заявником.

Отже, слідчий суддя вважає встановленим, що вилучене майно перебуває під контролем відповідальних працівників Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві.

Статтею 169 КПК визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК, тобто у разі, якщо слідчий не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

У силу ч. 5 ст.171 КПК наслідком невиконання зазначеного припису є негайне повернення вилученого.

Слідчий суддя також бере до уваги, що в силу ч.1 ст.100 КПК речовий доказ, який вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Виключенням з цього правила є вилучення певного майна внаслідок тимчасового доступу до речей та документів (ст. 160-166 КПК) або через накладення на нього арешту (ст. 170-174 КПК).

Як вище зазначено, під контроль слідчого майно ТОВ «Укрлото-Київ» перейшло 06.11.2017, арешт на нього не накладений, інші правові підстави для подальшого утримання майна відсутні.

Сукупність вищезазначеного свідчить про обґрунтованість скарги, що є підставою для її задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 169, 171, 173, 303, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Скаргу директора ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати відповідальних працівників Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві повернути ТОВ «Укрлото-Київ» три системні блоки та інше майно згідно протоколу огляду від 06.11.2017, вилучені у приміщенні ТОВ «Укрлото-Київ» за адресою м. Київ, бульвар Т.Шевченка, б. 44-А.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1