САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1052/17
Провадження № 1-кп/726/76/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР № 0000128/ по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017 року, близько 17:00 год. між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 на території домогосподарства останнього, що розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виникла словесна суперечка. Під час даної суперечки, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , схопив своїми руками садову лопату, яка знаходилась поруч, після чого, ребром металевої частини вказаної лопати умисно наніс ОСОБА_4 не менш ніж два удари в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: забійно-рубленої рани тім`яної ділянки голови зліва; забою головного мозку, що у відповідності до висновку експерта №414 мд від 21.04.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. В подальшому, під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 вказаних ударів садовою лопатою в область голови потерпілого ОСОБА_4 , металева частина вказаної лопати відламалась, після чого, ОСОБА_7 , не припиняючи своїх умисних протиправних дій, дерев`яним держаком вказаної лопати почав наносити багаточисельні удари по різним частинам тіла ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних синців: тулуба, обличчя, голови, лівого плеча, кінцівок, зовнішньої поверхні обох гомілок; саден: лівого ліктьового суглобу, верхніх третин обох гомілок, що у відповідності до висновку експерта № 414 мд від 21.04.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав, при цьому, не заперечував факту нанесення потерпілому 02.03.2017 року тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказав, що під час цих подій він перебував у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий ОСОБА_4 прийшов до нього на подвір`я за адресою АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт, після чого потерпілий перший на нього напав, поваливши на землю. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 вивернувся, підхопився на ноги, схопив якийсь садовий інвентар та став ним розмахувати навкруги себе, щоб ОСОБА_4 до нього не зміг наблизитись. Під час цих дій ОСОБА_4 і отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, суд приходить до висновку, що його вина підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 02.03.2017 року він прийшов на подвір`я, по АДРЕСА_1 , де раніше проживав з дружиною та дітьми. На подвір`ї знаходився його тесть ОСОБА_7 , який на ґрунті неприязних відносин наніс йому не менше двох ударів в область голови ребром металевої частини садової лопати, а після цього ще чисельні удари по різним частинам тіла дерев`яним держаком вказаної лопати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що вона разом з співмешканцем ОСОБА_9 та неповнолітнім сином проживали певний час в окремо стоячому будинку на подвір`ї по АДРЕСА_1 та 02.03.2017 року вона бачила як зайшов незнайомий для неї на той момент чоловік потерпілий ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною. Він відразу підійшов до неї та ОСОБА_9 та сказав їм, що в них будуть неприємності, якщо вони не змінять місце проживання. Після цього цей чоловік підійшов до обвинуваченого ОСОБА_7 , який порався по господарству. Під час словесної суперечки, ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_7 , від чого останній впав на спину, вони почали битися, при цьому ОСОБА_7 лежав на спині, а ОСОБА_4 був зверху на ньому та намагався схопити обвинуваченого за шию. Після цього в якийсь момент вона побачила, що ОСОБА_7 розмахує якимось предметом із садового інвентарю. Момент нанесення ударів вона не бачила, так як відволіклась на дітей, які були наляканими і плакали. Крім того, пояснила, що потерпілий та його брат чинили тиск на неї та ОСОБА_9 з метою примушування їх відмовитись від своїх свідчень, про що вона звернулась із заявою до правоохоронних органів, про що внесені відповідні відомості до ЄРДР .

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження №0000128, внесеного до ЄРДР 03.03.2017 року за заявою ОСОБА_4 , з якого вбачається, що 02.03.2017 року, близько 17:00 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на території домогосподарства останнього, що розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виникла словесна суперечка, під час даної суперечки, ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопив своїми руками садову лопату, яка знаходилась поруч, після чого, ребром металевої частини вказаної лопати умисно наніс ОСОБА_4 не менш ніж два удари в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження, що у відповідності до висновку експерта №414 мд від 21.04.2017 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. В подальшому, під час нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 вказаних ударів садовою лопатою в область голови потерпілого ОСОБА_4 , металева частина вказаної лопати відламалась, після чого, ОСОБА_7 , не припиняючи своїх умисних протиправних дій, дерев`яним держаком вказаної лопати почав наносити багаточисельні удари по різним частинам тіла ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що у відповідності до висновку експерта № 414 мд від 21.04.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень. (Т. 1 а.с.1-2)

- висновком експерта № 414 мд від 21.04.2017 року, відповідно до якого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_4 у вигляді забійно-рубленої рани тім`яної ділянки голови зліва; забою головного мозку відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я та виникли в результаті не менш як дворазової травмуючої дії твердих предметів (або предмету, контактуюча поверхня якого, ймовірно мала продовгувату та вузьку, відносно гостру рублячу кромку) по строку виникнення цілком можуть відповідати 02.03.2017 року та могли виникнути при обставинах вказаних в фабулі постанови та на які вказує підекспертний ( тобто травмуюча дія ребра металевої частини лопати). (Т. 1 а.с.32-34)

- фототаблицею тілесних ушкоджень, спричинених 02.03.2017 року потерпілому ОСОБА_4 (Т. 1 а.с.41-44)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2017 року та фототаблиці до нього, з якого вбачається, що за участю потерпілого ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент під час якого потерпілий відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, а саме 02.03.2017 року прийшовши за адресою АДРЕСА_1 , йому було нанесено удар ребром лопати по голові, після чого було нанесено ще один удар ребром лопати по голові , під час вказаного удару підставив ліву руку, після чого показав, що було нанесено, ще один удар ребром лопати по голові та він підставив ліву руку під час цього держак лопати зламався та по голові було нанесено не менше трьох ударів. В подальшому потерпілий показав, що йому було нанесено удари держаком від лопати по нижній частині обох ніг у кількості приблизно 6 разів, при цьому у відповідь він ніяких дій не вчиняв і ударів не наносив. (Т. 1 а.с.62-66)

- висновком експерта № 229 екс від 06.03.2017 року, з якого вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна по передній поверхні грудної клітки справа по білягрудинній лінії в проекції 2-го ребра, по тильній поверхні основної фаланги 1 пальця правої китиці, по тильній поверхні проміжної фаланги 5 пальця лівої китиці , дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як трикратної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в постанові, а саме 02.03.2017 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень. (Т. 1 а.с.107)

Суд, оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_7 в яких він вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав, оскільки, вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наданими показами потерпілого, свідків в судовому засіданні та дослідженими письмовими доказами. Не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює, як обрану ним лінію захисту.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке призвело до тривалого розладу здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, є пенсіонером, на обліку в лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі однак, враховуючи те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, є особою пенсійного віку, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, та вказав, що незважаючи на те, що вину у вчиненому не визнає, не заперечує проти звільнення його від покарання на підставі ЗУ «Про амністію», оскільки він є особою пенсійного віку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.« ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що з долучених до матеріалів кримінального провадження копії документів, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України 17.09.2014 року. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, на обліку в лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 02.03.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст.85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п.« ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.370,374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речові докази фото таблицю тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 , копію висновку експерта № 229 екс, CD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1