Провадження №: 1-кс/752/6667/17

У Х В А Л А
В С Т А Н О В И В :
В ході досудового розслідування процесуальний прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке на праві власності належить ТОВ 999.
Крім того, встановлено, що Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки щодо будівництва житлових будинків з об`єктами соціальної-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Столєтова, 50-50а, АДРЕСА_1 .
Відповідно до вищезгаданих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки функціональним призначенням земельної ділянки є територія зелених насаджень загального користування відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804.
Відповідно до п.2 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту є генеральний план.
Частиною 1 статі 17 зазначеного Закону встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначені для обслуговування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визнаних для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Таким чином, ТОВ «999», в порушення діючого Генерального плану міста Києва, здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку на території зелених насаджень загального користування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою запобігання можливості його перетворення, відчуження, розпорядження, користування або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 36, 98, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчиий суддя,-
Заборонити проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на вказаній земельній ділянці.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: