Справа №487/2422/17 18.10.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1. 23.01.2012 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2. - 19.12.2012 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця, звільнився 26.02.2016 р. за відбуттям строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.03.2017 р.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування майнової шкоди - 1191 грн, моральної шкоди 5000 грн.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд. Також просить пом`якшити призначене покарання.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він нічого не викрадав, нікого не бив та у змові з іншою особою не перебував. Посилається на те, що суд не навів жодних доказів на підтвердження його вини та не узяв до уваги його доводи.

Захисник ОСОБА_6 вважає вирок незаконним. Звертає увагу на те, що показання обвинуваченого у частині відсутності попередньої змови є не спростованими. Злочин вчинений групою осіб, але без попередньої змови. Вважає, що дії ОСОБА_5 повинні кваліфікуватися за ч.1 ст. 187 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
09 березня 2017 року, приблизно о 14.45 год., ОСОБА_5 разом із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), знаходячись біля буд. № 10 по пр. Центральному в м. Миколаєві, побачили потерпілу ОСОБА_8 .
В цей момент у ОСОБА_5 разом із невстановленою особою за попередньою змовою виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Реалізуючи його, діючи за попередньою змовою, невстановлена особа, дочекавшись як потерпіла ОСОБА_8 пройде повз неї, тримаючи в руці якійсь предмет, наніс ззаду їй один удар в область голови, від чого потерпіла ОСОБА_8 нахилилася вперед, та, усвідомлюючи, що відносно неї вчиняються противоправні дії, почала кричати та звати на допомогу. В цей час, невстановлена особа, усвідомлюючи, що їхні незаконні дії помічені потерпілою, яка почала кричати, втекла з місця вчинення кримінального правопорушення.
В цей момент, коли невстановлена особа втекла з місця кримінального правопорушення, ОСОБА_5 продовжив реалізацію спільного умислу та підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , тримаючи її за комір куртки, відкрито викрав в неї золоту каблучку вартістю 3000 грн. Від вказаних дій потерпіла ОСОБА_8 продовжила кричати та звати на допомогу, від чого ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Внаслідок противоправних дій ОСОБА_5 та невстановленої особи потерпілій ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яно-потилочної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг, заперечення потерпілої ОСОБА_8 , яка просила вирок залишити без змін, думку прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість та захисника про відсутність попередньої змови між ОСОБА_5 та іншою особою, спростовуються наступними доказами.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в суді не заперечував, що 09.03.2017 р. він був зі знайомим на ім`я ОСОБА_9 , та побачили потерпілу, до якої вони підійшли разом. ОСОБА_9 вдарив потерпілу по голові, від чого дівчина похитнулася в його сторону. Він ( ОСОБА_10 ) схопив потерпілу за кофту, побачив ланцюжок, який хотів схопити. Потерпіла стала кричати, а тому він став тікати, але золоту каблучку не викрадав.
Стверджував, що між ним та ОСОБА_9 не було попередньої змови на вчинення злочину.
Але, твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність до вчиненого нападу за попередньою змовою з іншою особою, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді пояснила, що напад на неї вчинив саме ОСОБА_5 та інша невідома їй особа.
Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вона бачила ОСОБА_5 з невідомим їй хлопцем, і останній звернувся до неї, але вона нічого не відповіла і пішла до магазину. Коли вийшла з магазину, то знову побачила ОСОБА_5 та іншого чоловіка. Останній вдарив ї по голові якимось твердим предметом, а ОСОБА_5 нагнув її та почав тягнути за куртку. Коли вона стала кричати, інший чоловік втік, а вона тримала свою куртку біля грудей обома руками, на яких знаходились каблучки. ОСОБА_5 почав стягувати каблучки з її рук, та коли стягнув одну каблучку, почав тікати. Але, він спіткнувся об жінку, яка була позаду, і каблучка випала з його рук. В результаті нападу у неї мала місце забійна рана голови та струс головного мозку.
Таким чином, з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що на неї здійснив напад саме ОСОБА_5 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Наведені потерпілою обставини свідчать про те, що дії ОСОБА_5 та іншої особи були узгоджені між собою, поєднані єдиним умислом, а тому є підстави вважати, що розбійний напад вчинено за попередньою змовою групою осіб. Також, потерпіла підтвердила у суді, що саме ОСОБА_5 стягнув з неї каблучку.
Підстав вважати, що вона надала неправдиві показання відносно обвинуваченого, немає.
Показання потерпілої щодо характеру насильства, яке до неї застосовано під час нападу, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №324 від 10.03.2017 р., згідно якому у потерпілої ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яно-потиличної ділянки голови, які утворилися внаслідок одного удару тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги та ін., не виключено незадовго до звернення у лікарню 09.03.2017. За ступенем тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Таким чином, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_5 винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, що позбавляє підстав наведені в апеляційних скаргах доводи.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.
Судом призначено покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч.2 ст. 187 КК України, близьких до мінімальних, та, на думку колегії суддів, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.
З вироку вбачається, що ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.03.2017 р. Дане рішення є неконкретним, оскільки судом чітко не визначений строк попереднього ув`язнення.

У зв`язку із чим, у порядку ч.2 ст. 404 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне прийняти рішення про зарахування ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання до дня набрання чинності Закону №2046-VIII від 18.05.2017 р., яким внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р., з урахуванням змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р.) у строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.03.2017 р. до 20.06.2017 р. включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3