н/п 1-кп/640/821/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з професійно - технічною освітою, неодружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, останній раз: 08.08.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
28 червня 2017 року, приблизно о 05:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №3 по вул. Валентинівській у м. Харкові, скориставшись тим, що напередодні, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , отримав у користування мобільний телефон потерпілої ОСОБА_5 , а також відсутністю поруч інших осіб, які б могли завадити йому у вчиненні злочину, діючи повторно, за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів та тим самим таємно викрав мобільний телефон ТМ «Lenovo» моделі «А7000», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №320 від 21.07.2017 - 2500, 00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого разом із викраденим майном покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Також, пояснив, що розпорядився викраденим на свою користь, розкаюється у скоєному, намагався зв*язатися з потерпілою щодо відшкодування шкоди, просить його строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніш судимий: 21.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк З роки, звільнений умовно-достроково 27.08.2013, не відбутий строк 10 місяців 16 днів; 13.02.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк З роки 6 місяців; 23.05.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання; 08.08.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.
Також, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має реєстрацію та місце проживання в м. Харкові.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи скоєння злочину в період іспитового строку, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання тільки у вигляді позбавлення волі, в межах, необхідних для досягнення цих цілей, і при цьому застосувати вимоги ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2016 року. Підстав для призначення покарання згідно вимог ст. 69 КК України більш м*якого, ніж передбачено законом, судом не вбачається.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Витрат по справі немає.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком суду, судом враховано, що він засуджується за санкціями статей, що йому інкриміноване у вигляді позбавлення волі, для належного виконання вироку суду, при цьому врахований його стан здоров`я, його репутацію та майновий стан. Враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечує виконання даного вироку, суд застосовує до обвинуваченого виключну міру запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Вимогами ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди на суму 5600 грн. суд задовольняє в межах його доведеності, а в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1400 грн. суд відмовляє за необґрунтованістю та недоведеністю під час розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання по ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2016 року у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити попередній - утримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 до вступу вироку по даній справі у законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто - до 12 листопада 2017 року.
Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 тобто з 15.08.2017 року, зарахувавши час перебування під вартою в час відбуття покарання.
Речові докази по справі (закупівельний акт), який залучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах провадження.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 2500 грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1400 грн. відмовити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1