Справа № 308/1981/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-12.05.2014 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України на п`ять років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України 3 роки іспитового строку;

-31.08.2017 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, з повною загальною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , на час повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
12.01.2016 року, близько 01 години 00 хвилини, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі осіб, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом висмикування дверей, проникли до приміщення магазину «Наша Ряба», що розташований в м. Ужгороді по вул. Корятовича, 2, звідки викрали товарно-матеріальні цінності , зокрема продукти харчування, а саме: ковбаса «Карпатська» вагою 8 кілограм 200 грам, вартістю одного кілограма 49,00 гривень, на загальну суму 401 гривня 80 копійок; ковбаса «Галицька» вагою 4 кілограма 700 грам, вартістю одного кілограма 52 гривні 20 копійок, загальною вартістю 245 гривень 34 копійки; ковбаса «Тирольська» вагою 1 кілограм 800 грам, вартістю одного кілограма 50 гривень 50 копійок, загальною вартістю 90 гривень 90 копійок; м`ясний виріб «Пельмені» загальною вагою 3 кілограма, вартістю одного кілограма 29 гривень 10 копійок, загальною вартістю 87 гривень 30 копійок; сир «Російський» вагою 4 кілограма 400 грам, вартістю одного кілограма 99,00 гривень, загальною вартістю 435 гривень 60 копійок; сир Голандський 4 кілограма 800 грам, вартістю одного кілограма 99,00 гривень, загальною вартістю 475 гривень 20 копійок; сир «Королівський» - 6 кілограм 500 грам, вартістю одного кілограма 147,00 гривень, загальною вартістю 955 гривень 50 копійок; сир «Косичка» вагою 1 кілограм 900 грам, вартістю одного кілограма 93 гривні 60 копійок, загальною вартістю 177 гривень 84 копійки; ковбаса «Бутербродна» вагою 2 кілограма 500 грам, вартістю одного кілограма 57,00 гривень, загальною вартістю 166 гривень 32 копійки; грудинка «Козацька» вагою 1 кілограм 800 грам, вартістю одного кілограма 92 гривні 40 копійок, загальною вартістю 166 гривень 32 копійки; ковбаса сирокопчена в асортименті вагою 11 кілограм 100 грам, вартістю одного кілограма 174,00 гривні, загальною вартістю 1931 гривня 40 копійок; ковбаса «Магурська» вагою 4 кілограма 50 грам, вартістю одного кілограма 90,00 гривень, загальною вартістю 364 гривні 50 копійок, чим спричинили потерпілому приватному підприємцю ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 5474 гривні 25 копійок.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно вимог статті 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав. Заявлений потерпілою цивільний позов визнав . По суті фактичних обставин справи пояснив, що точної дати не пам`ятає за спливом часу , взимку 2016 року вночі він, разом з ОСОБА_9 підійшли до магазину «Наша ряба», що розташований в м. Ужгороді по вул. Корятовича, сильно смикнули двері магазину, які після цього відчинились та зайшли всередину з метою викрадення грошей, однак грошей в магазині не було, тому вони викрали продукти , зокрема ковбаси , сир. Викрадені продукти складали у мішки. Вийшовши з магазину, на вул. Корятовича зупинили автомобіль таксі і поїхали додому до ОСОБА_9 , де і залишили викрадені продукти. Для себе залишив дві палки ковбаси. Оскільки у них не було грошей, з водієм таксі розрахувались ковбасою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково, заявлений потерпілою цивільний позов не визнав. В подальшому , після дослідження доказів у кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_6 заявив про повне визнання вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та заявлений потерпілою цивільний позов визнав повністю. По суті фактичних обставин справи пояснив, що в один із днів січня місяця 2016 року зустрівся із ОСОБА_10 з яким гуляли на вул. Корятовича . Проходячи повз магазину «Наша ряба» смикнули за двері на що вони відчинились . Вони зайшли всередину магазину , викрали продукти харчування, які склали у мішки та на автомобілі служби Таксі викрадені продукти відвезли до нього додому. Наступного дня працівники поліції вилучили у нього дома продукти.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, представник потерпілої в судовому засіданні показав, що точної дати не пам`ятає за спливом часу, взимку 2016 року продавці магазину «Наша ряба» , що розташований в м. Ужгороді по вул. Корятовича зателефонували менеджеру і повідомили, що прийшовши зранку до магазину «Наша ряба» виявили, що вхідні двері виломані.Було прийнято рішення про проведення інвентаризації, в результаті проведення якої була виявлена нестача продуктів харчування, про що складено акт. Додав, що частину викраденої продукції обвинуваченими було повернено. В акті інвентаризації визначена сума за виключенням повернутих продуктів харчування. Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у ньому.

Свідок ОСОБА_11 який допитаний зі сторони обвинувачення в судовому засіданні показав, що точної дати події він не пам`ятає за спливом часу однак може сказати, що працює керівником у магазині «Наша ряба», що розташований в м. Ужгороді по вул. Корятовича та в січні 2016 року йому зателефонували продавці та повідомили, що прийшовши на роботу виявили пошкоджені вхідні двері до магазину та взломаний замок. По приїзду в магазин він побачив виломані двері до магазину, на місці події були працівники поліції та працювали криміналісти. Зайшовши у підсобне приміщення помітив, що розкидані речі. В ході проведення інвентаризації виявлено недостачу продуктів харчування, а саме ковбасні вироби, сир. Вказав, що у торговому залі магазину ведеться відеоспостереження. Частина викрадених продуктів була повернута, однак оскільки це продукти харчування та невідомо в яких умовах зберігались, подальший їх продаж був неможливий.

Cторона обвинувачення не забезпечила явку свідків обвинувачення - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судові засідання відповідно до ч.3 ст.23 КПК України, а вжиті судом неодноразові заходи щодо доставки приводом в судові засідання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судові засідання не дали позитивного результату. Так, у судовому засіданні прокурором було заявлено про відмову від допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , і така заява прокурора судом задоволена з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, якою встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Сторона обвинувачення та сторона захисту не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у його вчиненні, прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні:

-Протокол огляду місця події від 12.01.2016 року та фото таблиці до нього, згідно з яким у присутності понятих було оглянуто приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , зафіксована загальна обстановка на місці події, розташування речей предметів. Зокрема, згідно вказаного протоколу з місця події вилучались: два сліди папілярних візерунків пальців рук та три сліди матерії. ( Т.2 а.с. 5-16)

-акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на торговому об`єкті ПП ОСОБА_4 від 12.01.2016 року, згідно з яким виявлена нестача продуктів харчування, на загальну суму 5 474.25 (п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири грн. 25 коп.) гривень. (Т.2 а.с. 23-30)

-протокол огляду відеозапису від 24.02.2016 року , за участі понятих , згідно якого об`єктом перегляду є відеозапис , який знаходиться на матеріальному носієві оптичному диску , що містить папки. На файлах зафіксовано вхідні двері приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 та зафіксовано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які різкими рухами смикають двері та входять у середину приміщення магазину звідки викрадають продукти харчування (т. 2 а.с. 31-32);

-протокол огляду місця події та фото таблиці до нього від 12.01.2016 року за адресою АДРЕСА_1 , згідно з яким у присутності понятих та ОСОБА_6 було оглянуто територію подвір`я за адресою АДРЕСА_1 та в ході якого вилучено продукти харчування, що були викрадені з магазину «Наша ряба».( Т.2 а.с. 37-46);
-Протокол проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 13.01.2016 року, проведеного за участі ОСОБА_6 , понятих , в ході проведення якого ОСОБА_6 показав де саме, у який спосіб та при яких обставинах вчинив крадіжку з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » , що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (Т.2 а.с.57-65);
-Протокол проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього від 13.01.2016 року, проведеного за участі ОСОБА_7 , понятих , в ході проведення якого ОСОБА_7 показав де саме, у який спосіб та при яких обставинах вчинив крадіжку з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » , що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (Т.2 а.с.68-77);
-акт судово-психіатричного експерта №17 від 28.01.2016 року, відповідно до якого проведено амбулаторну комісійну первинну судову - психіатричну експертизу ОСОБА_7 та встановлено, що ОСОБА_7 в період часу , який відноситься до інкримінованого йому діяння психічним захворюванням не страждав і не страждає в теперішній час, а виявляє ознаки емоційно лабільного розладу особистості. По психічному стану ОСОБА_7 в період часу , який відноситься до інкримінованого йому діяння усвідомлював значення своїх дій та керував ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (Т.2 а.с.78-82);
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Тому враховуючи те, що обвинувачені в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачені, представник потерпілої не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме суд за заявою учасників визнав недоцільним досліджувати відеозапис , який знаходиться на матеріальному носієві оптичному диску з приміщення магазину, що розташований за адресою м. Ужгород, вул. Корятовича, 2.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності , що свідчить про відверте небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення , скоїв кримінальне правопорушення під час іспитового строку та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягався , перебуває на обліку в ПНДВ УМП з 2015 року та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пом`якшуючі покарання обставини обвинуваченого ОСОБА_6 згідно статті 66 КК України судом не встановлені.
Визнання обвинуваченим вини в повному обсязі, щире каяття суд не визнає як обставину , яка пом`якшуює покарання обвинуваченого, оскільки таке визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому відбулось практично на завершальній стадії судового розгляду, після дослідження доказів .
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив злочин 12.01.2016 року , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 31 серпня 2017 року, яким він засуджений за ч. 3 ст.185 КК України, та в період іспитового строку, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12 травня 2014 року.

За таких обставин ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим.

Відповідно до розяснень п.25 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Таким чином при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання у виді позбавлення волі на певний строк необхідно застосувати вимоги ст.71 КК України, частково приєднавши ОСОБА_6 до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2014 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання, покарання відбуте ОСОБА_6 за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого, який скоїв нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд враховує період перебування обвинуваченого під вартою протягом досудового розслідування та судового розгляду згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 12.01.2016 року та стосовно нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався в ході судового розгляду справи, то відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, йому необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набули чинності зміни до ч.5 ст.72 КК України на підставі Закону України «Про внесення до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року № 2046-VIII.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, за правилами, передбаченими ч.ч.1, 2 , 3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочин 12.01.2016 року , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 05 квітня 2017 року, яким він засуджений за ч.2 ст.15 ч. 3 ст.185 КК України

За таких обставин ОСОБА_7 необхідно остаточно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч. 3 ст.185 КК України , за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року, застосувавши принцип часткового складання покарань.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Вирішуючи цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку завданої матеріальної шкоди в сумі 5 474.25 грн., вислухавши при цьому доводи представника потерпілої на доведення своїх вимог і дослідивши надані ним докази, на підтвердження суми завданої шкоди , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.
Як встановлено судом, актом інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на торговому об`єкті приватного підприємця « ОСОБА_4 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено загальну суму завданої шкоди приватному підприємцю ОСОБА_4 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення , що становить 5 474 гривні 25 копійок.

До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до осіб, які завдали шкоди шляхом заявлення позову до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо солідарного стягнення суми матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 5 474.25 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за який його засуджено за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2014 року та остаточно до відбуття призначити йому покарання у вигляді 5 /п`ять/ років і 1 / один/ місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, а саме з 18 год. 00 хв. 12.01.2016 року.

Зарахувати в строк покарання тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді з 12.01.2016 року по 20 червня 2017 року включно згідно ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання, покарання відбуте ОСОБА_6 за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 /три/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, за який його засуджено за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у вигляді 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення в солідарному порядку суми завданої матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 - суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 5 474.25 гривень /п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні двадцять п`ять копійок/.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 61,38 гривень за проведення судових експертиз .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 61,38 гривень за проведення судових експертиз .
Речові докази по справі:

Матеріали видеозапису з камер відео спостереження з приміщення магазину - зберігати при матеріалах провадження;

ковбаса «Карпатська» дві штуки; ковбаса «Галицька» одна палка ; ковбаса «Тирольська» одна палка; м`ясний виріб «Пельмені» - 3 кілограма; сир «Російський» дві штуки; сир «Косичка» три штуки ; ковбаса «Бутербродна» одна палка ; грудинка «Козацька» - одна штука , які передано на зберігання ОСОБА_11 - залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1