АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/991/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/252/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 04 жовтня 2017 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 18 липня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислова Волочиського району Хмельницької обл., гр. України, укр., тимчасово не працюючого, прож. в АДРЕСА_1
засуджено за ч.1 ст.296 КК України на 5 міс. арешту.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишений без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави в особі Підволочиської районної ради витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, в розмірі 2384,32 грн., які постановлено зарахувати на рахунок бюджету Підволочиського району р/рЗ 408, КБК 24060300, МФО 838012, , банк одержувача: ГУДКСУ в Тернопільській області.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 1280 грн. в користь держави - стягувач Державна судова адміністрація України, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601,, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001,код класифікації доходів бюджету: 22030106.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Підволочиського районного суду Тернопільської обл. в частині призначення йому покарання змінити, помякшивши його до покарання, не повязаного з позбавленням волі, оскільки воно є явно несправедливим через суворість.

Обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що суд, врахувавши всі помякшучі вину обставини та відсутність обтяжуючих обставин, прийняв необгрунтоване рішення про призначення покарання у виді арешту, крім того, у вироку безпідставно вказав, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча відповідно до ст. 89 КК України є несудимим, не в повній мірі врахував наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, оскільки його колишня дружина, ОСОБА_10 , позбавлена батьківських прав згідно заочного рішення Волочиського районного суду Хмельницької обл. від 12 травня 2015 р., копія якого долучена до апеляційної скарги. Наголошує, що у випадку залишення вироку без змін його діти на певний час позбудуться батьківського піклування: вони знаходяться на його повному утриманні і забезпеченні, оскільки він, хоча і неофіційно, але працює, та зобовязується сплатити всі спричинені ним збитки.

Так,згідно вироку суду ОСОБА_6 1 жовтня 2015 року близько 21:05 год., знаходячись у громадському місці на вулиці Д. Галицького, що в смт. Підволочиську Тернопільської області, неподалік магазину «Юкас», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, без будь-якого приводу, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, зневажаючи право на повагу до гідності, свободи та особистої недоторканності, безпричинно наздогнав ОСОБА_9 та умисно наніс йому два удари кулаком правої руки в праву частину обличчя, після чого між ними розпочалась шарпанина, в ході якої обоє впали на землю, де ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, умисно наніс ОСОБА_11 кілька ударів кулаками по обличчі, голові та тулубі.

Після того як ОСОБА_12 вирвався від ОСОБА_6 та відбіг на кілька метрів, останній наздогнав його та продовжуючи свої хуліганські дії, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, зневажаючи право на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність, умисно наніс ОСОБА_11 ще кілька ударів кулаком по обличчі, голові та тулубі.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_6 було завдано значної шкоди громадському порядку, а також спричинено шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_9 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити, призначивши покарання, не повязане з позбавленням волі, міркування прокурора, який просить залишити вирок суду без змін, заслухавши обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив помякшити призначене йому покарання до не повязаного з позбавленням волі, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 296 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу, але за своїм розміром, з урахуванням тяжкості злочину, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, є явно несправедливим внаслідок суворості.

Так, згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які помякшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

Вирішуючи питання, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому, та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходив з класифікації злочинів, яка передбачена у статті 12 КК України, відповідно до якої поставлене у провину обвинуваченому діяння, передбачене ч.1 ст.296 КК України є злочином невеликої тяжкості. Проте, суд залишив поза увагою обставини його вчинення, про які зазначав обвинувачений, а саме те, що після розлучення із дружиною в нього на утриманні залишилось двоє неповнолітніх дітей, оскільки остання згідно рішення суду була позбавлена батьківських прав.

Крім того, колегія суддів зважає на особу ОСОБА_6 , його молодий вік, позитивну характеристику, ОСОБА_6 щиросердно розкаявся у вчиненому. Проте ці обставини при призначенні обвинуваченому покарання недостатньо були враховані місцевим судом.

Отже, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наведені помякшуючі покарання обставини, на думку колегії суддів, знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та у сукупності з даними про особу ОСОБА_6 дають підстави для призначення йому більш мякого покарання, ніж передбачено законом.

Оскільки в силу ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів, з огляду на вищевикладене, враховуючи принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, вважає можливим помякшити призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, а тому вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні з підстав помякшення покарання за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу.

Отже, на переконання колегії суддів, таке покарання, як штраф, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання та положенням ст.ст. 50, 65 КК України, а також буде справедливим по відношенню до молодої особи і буде сприяти його перевихованню та не вчиненню нових правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 18 липня 2017 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2