УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від «19» травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне, в порушення вимог ст.ст.25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», придбання та зберігання з метою подальшого збуту, а також збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав у невстановленої особи наркотичний засіб, який став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту та в подальшому збув його ОСОБА_6 .
Так, 14.06.2017 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля дитячого садка №253 по вул. Казимира Малевича у м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зробив закладку наркотичного засобу в кущах біля зазначеної адреси, тим сам вчинив збут наркотичного засобу у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів.
Після чого ОСОБА_6 , який був залучений для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перерахував грошові кошти на зазначений йому банківський рахунок, та в обмін отримав адресу із закладкою залишеною ОСОБА_5 . Після чого, о 15:50 годині, ОСОБА_6 знаходячись біля зазначеної адреси придбав два полімерні згортки з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №7-948 від 27.06.2017 року, у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,089 г.
Крім того, 30.09.2017 року, в період часу з 13:00 години до 15:10 години, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 виявлено та вилучено поліетиленові згортки з порошкоподібною речовиною сірого кольору, яка являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, які ОСОБА_5 зберігав з метою подальшого збуту.
01.10.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2017 року та встановлено розмір застави у сумі 320 000 гривень 00 копійок, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків. Захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_7 подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на особисте зобов`язання. Підозрюваний та його захисник, який бере участь у судовому засіданні, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підтримали.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від «19» травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у якому 01.10.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2017 року та встановлено розмір застави у сумі 320 000 гривень 00 копійок. У відповідності до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; не спілкуватись особисто або через своїх представників зі свідками або потерпілими у кримінальному провадженні № 0000127; прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першою вимогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим постановою першого заступника прокурора Запорізької області від 22.11.2017 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 01.02.2017 року.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що наявні обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який віднесено до категорії тяжкого злочину, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений, має постійне місце проживання, не одружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 ККУ України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, вчинене повторно, а також незаконний збут наркотичного засобу у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 злочину, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики підозрюваного ОСОБА_5 , однак з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, приходить до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Статтею 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

З поданого захисником клопотання вбачається, що заявник, як на підставу зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , посилається на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належне виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Проте, стороною захисту в ході розгляду клопотання не було надано будь-яких доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, у зв`язку з чим на думку слідчого судді підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Крім того, щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого йому злочину.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки питання наявності зазначених ризиків, було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів, строком до 26.01.2018 року, з можливістю внесення застави у раніше визначеному обсязі.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 201 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк тримання під вартою до 26.01.2018 року включно, з можливістю внесення застави у раніше визначеному ухвалою слідчого судді від 02.10.2017 року розмірі.

Встановити строк дії ухвали про тримання під вартою до 26.01.2018 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1