У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Скаргу мотивує тим, що 25.10.2016 року прокуратурою Закарпатської області внесено відомості до ЄРДР за поданою ним заявою, а кримінальне провадження скеровано до Хустської місцевої прокуратури, яка у свою чергу направила його до СВ Міжгірського ВП. У подальшому, вказане кримінальне провадження було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000021 та направлено до СУ ГУНП в Закарпатській області. 27.12.2017 року Ужгородським міськрайонним судом повторно скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 0000021, після чого, 26.01.2018 року він подав заяву про надання йому відомостей про хід розслідування кримінального провадження № 0000504 за ознаками передбаченого ст. 197-1 КК України кримінального правопорушення, а 02.02.2018 року під час перебування на прийомі в заступника начальника СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , останній повідомив йому про те, що в даному кримінальному провадженні є постанова про його закриття. Скаржник вказує на те, що вказана постанова слідчого є незаконною та передчасною,оскільки він жодного разу не бачив слідчого, і не надавав будь-яких показів у рамках кримінального провадження, а також не мав можливості надати докази в підтвердження фактів вчинення злочину,а копії постанови взагалі не отримував. А тому просить суд скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав, просив суд скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що його як заявника не було допитано, не повідомлено про проведення досудового розслідування у зв`язку з чим він не мав можливості надати докази на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечив.

Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив.

Заслухавши пояснення заявника, слідчого, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.12.2016 року старшим слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000504 від 25.10.2016 року за ознаками кримінального правпорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

По справі встановлено, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_3 дізнався 02.02.2018 року, а тому суд вважає, що строк на оскарження даної постанови, згідно положень ч.1 ст. 304 КПК України, ОСОБА_3 пропущений не був.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Однак, як вбачається із матеріалів справи у ході проведеного органом досудового розслідування не було вжито всіх заходів для повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Зокрема, в ході розгляду скарги встановлено, що відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення було внесено за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину, яка ним була подана на особистому прийомі у прокурора Закарпатської області від 10.10.2016 року.

В той же час ОСОБА_3 стверджує, що в ході досудового розслідування не був допитаний з приводу зробленої ним заяви про кримінальне правопорушення, та не мав можливості подати наявні у нього докази вчинення кримінального правопорушення.

Судом досліджено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження та встановлено, що твердження заявника є підставними, оскільки у вказаній постанові відсутніми є будь-які відомості щодо відібрання пояснень у ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Враховуючи вищенаведене, зокрема ту обставину, що в ході розгляду скарги встановлено, що ініціатором внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення був ОСОБА_3 , а отже допускається, що йому відомі обставини, що стосуються можливого вчинення кримінального правопорушення, проте в ході досудового розслідування кримінального провадження у ОСОБА_3 не відібрано жодних показів, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 000504 від 25.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України скасувати.

Слідчому СУ ГУНП в Закарпатській області провести всебічне, повне і об`єктивне розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 000504 від 25.10.2016 року - з урахуванням зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1