30.01.2018 №363/4020/17
В И Р О К
Іменем України
30 січня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000615 відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хабаровськ, Російської Федерації, має вищу технічну освіту, одруженого, не працюючого, пенсіонер, зареєстрованого за проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:
01 липня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA PRADO 2.7 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Набережної з боку вулиці Шолуденко у напрямку проспекту Шевченко в м. Вишгород, Вишгородського району, Київської області. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, водій ОСОБА_6 діючи необережно проявляючи злочинну недбалість в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 18.1 ПДР України, відповідно до яких:

П. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

П. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

ОСОБА_6 не впевнившись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, будучи не уважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відволікся від керування автомобілем, а саме перед зміною напрямку руху праворуч, почав дивитися у праве зовнішнє дзеркало заднього виду, внаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований в районі будинку № 4-В по вул. Набережній у м. Вишгород, Київської області та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїжджу частину вул. Набережної по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право, відносно руху транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо транспортної події пішоходу ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багато уламкового перелому діалізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середині третині, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень , за критерієм небезпеки для життя.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п. 2.3 «б» і п. 18.1 ПДР України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у сторони обвинувачення та захисту, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та потерпілого, дослідити обліково-характеризуючі данні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин за вищевикладених обставин. Відшкодував потерпілому завдані збитки та в подальшому зобов`язався відшкодовувати матеріальну шкоду потерпілому. У вчиненому щиро розкаюється та просить застосувати щодо нього Закон України "Про амністію у 2016 році", оскільки на день набрання чинності даного Закону він досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вчинив тяжкий злочин, але з необережності, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 01.07.2017 року перетинав проїжджу частину вул.Набережної по пішохідному переходу та сталося зіткнення. Внаслідок даної події йому були спричинені тілесні ушкодження. Обвинуваченим було відшкодовано матеріальну шкоду на операцію, купував необхідні ліки та допомагає на даний час так як він ще проходить лікування. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 він не має.

Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_6 відноситься до тяжких злочинів, який вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого позитивна характеристика за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України

Судом також враховано думку потерпілого ОСОБА_4 щодо відсутності претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 та відшкодування шкоди, щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині, взагалі всі обставини, що пом`якшують покарання у сукупності та взаємозв`язку, позитивну характеристику, також те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є особою, яка досягла пенсійного віку, вчинений злочин є злочином, вчиненим через необережність, а тому призначаючи покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим можливо звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, зобов`язавши обвинуваченого виконувати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Крім того, в ході розгляду справи обвинуваченим було подано заяву про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.

Відповідно до п. "ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 12 травня 2000 року та копії паспорта серії НОМЕР_3 обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та вчинив злочин, який є тяжким, але не умисним, та є особою, яка досягла пенсійного віку. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 01.07.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому..

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із чим, арешт накладений на транспортний засіб на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05.07.2017 року, на автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7 реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, 85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування основного та додаткового покарання.

Арешт накладений на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05.07.2017 року, на автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7 реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речовий доказ по справі автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область смт. Гостомель вул. Садова буд.20 повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий ОСОБА_1