Провадження № 1-кс/761/443/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 0000773 за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся слідчий СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 зпогодженим прокурором віддіду прокуратури Київської області ОСОБА_5 клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 0000773 за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України арешту на тимчасово вилучене майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 23.07.2017 у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленої особа під час зустрічі з ОСОБА_8 на паркувальному майданчику ресторанно-готельного комплексу «Батьківська хата» за адресою: Київська область, Васильківський район, 24-й км автодороги Київ-Одеса, виник словесний конфлікт з останнім. У ході вказаного конфлікту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інша особа почали наносити руками та ногами численні удари ОСОБА_8 в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок.

У подальшому перелічені вище особи, долаючи фізичний супротив потерпілого ОСОБА_8 , помістили останнього всупереч його волі до багажного відділення транспортного засобу «Mitsubishi Pajero» та з місця злочину зникли.

Під час проведення 26.12.2017 огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль «Pеugeot Partnеr», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та страховий поліс № АМ/0576707 від 05.06.2017.
Рішенням слідчого від 27.12.2017 вищевказаний автомобіль та документи на підставі ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

У зв`язку з тим, що перелічене вище є речовими доказами у кримінальному провадженні, однак є тимчасово вилученим майном, з метою їх збереження, слідчий просив накласти на них арешт.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 заперечувала проти задоволенняклопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК тимчасово вилученим майном, серед іншого, можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправним шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 115 КК України та причетність до них ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль може містити на собі сліди кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 120 171 103 100 007 73 на автомобіль «Pеugeot Partnеr», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заборонивши відчуження вказаного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; страховий поліс № АМ/0576707 від 05.06.2017.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.
Слідчий суддя ОСОБА_1