ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 211/5526/17
Провадження № 1-кп/211/293/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 р. Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000016 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, інвалід 2 групи, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , маючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, 19.02.2017 року о 20.00 годині, прибув на неогороджену територію пункту технічного обслуговування СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», розташовану за адресою м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.. С.Параджанова,35, де діючи з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, піднявся драбиною на козловий кран КТТ-5 №36Д687, інв№589, який знаходиться на вказаній території та знаходячись на платформі кабіни крану за допомогою раніше підготовленого ножа який він мав при собі, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом відрізання здійснив викрадення 30 метрів кабелю КГ-4Х4 який належить СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, та розпорядився ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , у відповідності до висновку судово-товарознавчої експертизи №37/12.1/78 від 15.03.2017 року, потерпілому СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1374 гривень 30 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, суду пояснив, що ввечері 19.02.2017 року вирізав ножем кабель з козлового крану. Відрізав з двох сторін. Інших інструментів не було. Кабель заховав, хотів вранці його здати, але коли прийшов, то його не було. В скоєному щиро розкаюється.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням деяких письмових доказів а саме висновків експертів, а саме: судово-трасологічна експертиза №30/4.2-566 від 28.03.2017 року, судово-товарознавча експертиза, висновок експерта №37/12.1/78 від 15.03.2017 року, судово-трасологічна експертиза, висновок експерта №30/4.2-1033 від 13.05.2017 року, судово-трасологічна експертиза, висновок експерта 30/4.2-2406 від 09.10.2017 року, та документів, що характеризують його особу, а також судово-психіатричну експертизу №235 від 23.11.2017 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться під наглядом лікаря психіатра з 2006 року з приводу легкої розумової відсталості, інвалід 2 групи.

Обставинами, передбаченими ст..66 КК України, які б пом`якшували покарання є шире каяття, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, щоб обтяжували покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 1 п. Г) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до стаття 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлені.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Що стосується стягненню з ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат, пов`язані із залученням експертів суд вважає необхідним відмовити у стягненні за проведення судово-трасологічної експертизи №30/4.2-566 від 28.03.2017 року, судово-трасологічної експертизи, висновок експерта №30/4.2-1033 від 13.05.2017 року, так як зазначені експертизи не підтверджують вину обвинуваченого, та суд не приймає їх як докази.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349,368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 850 гривень штрафу.

Застосувати до ОСОБА_5 надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги в примусового порядку за місцем його проживання.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання внаслідок акту амністії.

Речові докази чотири фрагменти кабелю та експериментальні зрізи (поміщені в спец пакет №4096072), ніж та комбіновані плоскогубці (поміщені в спец пакет №4096071), що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП на ст..Кривий Ріг_головний КВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 351,84 гривень, 1581,92 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1