Справа № 456/3961/17
Провадження № 1-кп/456/135/2018
ВИРОК

іменем України
25 січня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покрівці Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого слюсарем ПП «Весна+», неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 11.12.2017р. приблизно о 00 год. 10 хв., перебуваючи біля пам`ятника Степану Бандері у м. Стрий Львівської області та побачивши потерпілого ОСОБА_4 , з яким він не був знайомий, що проходив повз нього, попросив в останнього мобільний телефон марки «Ірhоnе SЕ» пам`ятю 64 Гб із сім-картою оператора «Лайфселл» всередині, на рахунку якого коштів не було, для того щоб зателефонувати матері. ОСОБА_4 добровільно наддав обвинуваченому належний йому мобільний телефон для здійснення дзвінка. Останній взявши вказаний мобільний телефон та, не маючи наміру здійснювати телефонний дзвінок, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що мобільний телефон не є його власністю і належить ОСОБА_6 , не повернув його власнику, тобто заволодів вказаним мобільним телефоном шляхом обману, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 7225 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив наведені вище обставини, у вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що 11.12.2017р. приблизно о 00 год. 10 хв., коли він проходив повз пам`ятник Степану Бандері у м. Стрий Львівської області, обвинувачений попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати матері. Він надав обвинуваченому телефон. Останній намагався набирати номер, але не розмовляв. Після цього відмовився повернути йому телефон та заховав його у кишеню. Він повернувся додому та повідомив про це батькам, а згодом і працівників поліції, які приблизно через півгодини затримали обвинуваченого неподалік ОСОБА_7 та вилучили в нього телефон. Претензій до обвинуваченого немає, просив обрати йому мінімальне покарання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати інші докази щодо обставин вчиненого злочину, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю. Вважав за необхідне допитати обвинуваченого, потерпілого та дослідити детально докази щодо даних, які характеризують особу обвинуваченого, а також щодо речових доказів. Обвинувачений та потерпілий погодилися із запропонованим прокурором порядком дослідження доказів.
Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо фактичних обставин вчиненого ним злочину із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченогоОСОБА_5 в заволодінні майном потерпілого ОСОБА_4 вартістю 7225 грн. шляхом обману, тому кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.190 КК України є вірною.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до злочинів невеликої тяжкості, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує обвинуваченому покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ: телефон марки «Iphone SE» 64 GB із сім-картою оператора «Лайфселл» залишити ОСОБА_4 за належністю.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_1