17.04.2018 Єдиний унікальний № 375/1308/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/33 /18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участі
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засідання, в залі суду угоду про визнання винуватості від 13 вересня 2017 року по кримінальному провадженню відомості про яке 31 серпня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000334, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарка Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
До Миронівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 по обвинуваченнюу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та угода про визнання винуватості, укладена 13 вересня 2017 року між начальником Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, вислухавши думку учасників судового провадження вважає, що слід відмови в затвердженні даної угоди, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно угоди про визнання винуватості дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як «зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу».

Об`єктом злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

Об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом вчинення альтернативних суспільно небезпечних діянь: 1) носіння; 2) зберігання; 3) придбання; 4) виготовлення; 5) ремонт; 6) передача; 7) збут.

Усі ці дії характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу, передбаченого законом.

Аналіз ч. 1 ст. 263 КК України дає можливість дійти висновку про її бланкетний характер, оскільки вона відсилає до норми іншого закону України, в якому передбачено обов`язок особи отримати спеціальний дозвіл на зберігання та придбання вогнепальної зброї.

Із змісту поданої до суду для затвердження угоди про визнання винуватості не зрозуміло якого саме дозволу не мав ОСОБА_4 , та яким законом України передбачено обов`язковість його наявності, що свідчить про відсутність фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості, оскільки за приписом ч. 1 ст. 263 КК України саме відсутність «передбаченого законом дозволу» у поєднанні із фактом придбання та зберігання вогнепальної зброї утворює в діях особи склад злочину.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України, відсутність фактичних підстави для визнання винуватості, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
1.Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 13 вересня 2017 року між начальником Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 та повернути кримінальне провадження №0000334 щодо останнього, прокурору для продовження досудового розслідування.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1