УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
встановив:
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали подану скаргу.
Старший слідчий з ОВС СУ 1-го відділу РКП ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначив, що після проведення обшуку 15.12.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , у передбачений законом строк, сторона обвинувачення зверталася із клопотанням про арешт вилученого в ході вказаного обшуку майна, ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 18.12.2017 вказане клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків. Вказана копія ухвали отримана прокурором 19.12.2017. Тобто строк наданий судом для усунення недоліків для подання до суду клопотання про арешт вказаного майна стороною обвинувачення не вичерпано.
Старший слідчий з ОВС СУ 1-го відділу РКП ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, згідно доповідної секретаря судового засідання від 18.12.2017, старший слідчий з ОВС СУ 1-го відділу РКП ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомив, що він знаходиться поза межами України, та не має можливості з`явитися в судове засідання (а.с. 22).
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, стороною обвинувачення після вилучення в ході обшуку 15.12.2017 майна, 18.12.2017 о 12 год. 10 хв. подано до суду клопотання про арешти майна, вилученого під час обшуку.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як зазначено вище, вказана копія ухвали отримана прокурором 19.12.2017. Тобто, на теперішній час строк, наданий прокурору для усунення недоліків та протягом якого сторона обвинувачення може повторно звернутися з клопотанням про арешт зазначеного майна, не вичерпано.
Так, відповідно до положень ч. 7 ст. 173, п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, підстави до задоволення скарги на теперішній час відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 20 грудня 2017 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини 26 грудня 2017 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1