АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, а саме: грошових коштів в сумі 1 653 555 гривень та автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , та відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України повернуто ОСОБА_9 майно, а саме грошові кошти в сумі 1 653 555 гривень та автомобіль ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором не надано суду жодного аргументованого підтвердження того, що вилучені, під час проведення обшуку, автомобіль ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 1 653 555 гривень є безпосереднім знаряддям чи предметом вчинення злочину, а також той факт, що вони визнанні речовими докази у даному кримінальному провадженні. Не доведено також і той факт, що вилучені грошові кошти здобуті в результаті надання суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки послуг по ухиленню від сплати податків, шляхом переведення безготівкових коштів в готівку, минаючи при цьому систему оподаткування. Сама наявність в автомобілі зазначеної суми коштів, не є підтвердженням того, що вони здобуті злочинним шляхом. Окрім того, прокурором не додано до клопотання жодного документа про власника автомобіля ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 , а також документально не підтверджено той факт, що саме ОСОБА_9 користувався зазначеним автомобілем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна. Крім того, прокурор просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, оскільки, як зазначає апелянт, він отримав судове рішення від 23.08.2017 року тільки 23.10.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що у поновленні строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слід відмовити, а апеляційну скаргу необхідно повернути заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У п.4 ч.3 ст.399 КПК України зазначено, що апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, розгляд вищезазначеного клопотання про арешт майна відбувся в судовому засіданні в суді першої інстанції 23 серпня 2017 року за особистої участі прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , а отже перебіг строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді з огляду на приписи норми ст. 395 КПК України для останнього почався саме з цієї дати 23.08.2017 року, оскільки альтернативний варіант початку строку на апеляційне оскарження, передбачений цією нормою закону, стосується тільки судових рішень, які були постановлені без виклику апелянта в судове засідання .

В силу ч. 1 ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для… всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

Так, у справі № 5-16кс16 постанова від 24 березня 2016 року Верховний Суд України прийшов до висновку, що норма частини третьої статті 395 КПК забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права. Суд установив, що на особу, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з її викликом, але без її участі, приписи норми частини третьої статті 395 КПК: («… строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді … обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення») не поширюються. Така особа має дотримуватись загального правила апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 395 КПК: «… на ухвалу слідчого судді (апеляційна скарга подається) протягом п`яти днів з дня її оголошення» (пункт 4 постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Враховуючи, що апеляційну скаргу прокурором ОСОБА_6 на рішення слідчого судді від 23 серпня 2017 року складено 27 жовтня 2017 року та направлено поштовим зв`язком 30 жовтня 2017 року, тобто після закінчення п`ятиденного строку апеляційного оскарження, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, поважних причин пропуску строку з наданих матеріалів не встановлено та прокурором в судовому засіданні не надано, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 як такої, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 113, 116, 309, 310, 395, 399 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в частині повернення апеляційної скарги.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4