Справа № 503/186/18
Провадження № 1-кп/503/47/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 03.12.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

На підставі обвинувального акту судом встановлено, що старший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та займаючи посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста відділення інспекторів прикордонної служби ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_4 " II категорії, тобто являючись службовою особою та прапорщик ОСОБА_4 , який також являвся військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та займав посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " II категорії, тобто був службовою особою, 03.12.2017 року близько 00 год. 35 хв. перебуваючи у складі прикордонного наряду "прикордонний патруль" на території місцевого пункту пропуску для автомобільних сполучень " ІНФОРМАЦІЯ_5 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон та реалізовуючи який, ОСОБА_4 , використовуючи надане йому службове становище, під керівництвом ОСОБА_3 здійснив безперешкодний пропуск через державний кордон України на в`їзд громадянина Республіки Молдова ОСОБА_7 , маючого відповідно до відмітки у належному йому паспортному документі заборону на в`їзд на територію України.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, з використанням службового становища.

31 січня 2018 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 , якому на підставі ст.ст., 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угод про визнання винуватості прокурор ОСОБА_8 та підозрювані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 2 ст. 332 КК України, узгодженого покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з охороною державного кордону України строком на 2 роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, а також згоди сторін на призначення даного покарання, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, в обсязі підозри, пояснили, що права, надані їм законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміють, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнані, характер обвинувачення та його суть їм зрозумілі, дали згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди та заявили, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просили угоди про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що угоди про визнання винуватості були укладені в його присутності, при укладенні угод були дотримані вимоги законодавства, просив угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даних угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винними, шкода завдана державним інтересам.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Подані на розгляд суду угоди відповідають вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угод не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угод було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості, укладених між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 та підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами угоди міри покарання, передбаченої ч. 2 ст. 332 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370-374, 469, 472 - 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 січня 2018 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з охороною державного кордону України строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 січня 2018 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з охороною державного кордону України строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1