Справа № 152/1384/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
позивача - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна,
06 вересня 2017 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про арешт майна.
28 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано потерпілою.
17 серпня 2017 року на адресу Шаргородського ВП надіслано цивільний позов та клопотання про накладення арешту на майно, в задоволенні якого слідчим відмовлено.
З огляду на викладане, просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 до вирішення справи в суді, оскільки ненакладення арешту на вказане майно вплине на неможливість виконання рішення суду і частині заявлених позовних вимог за шкоду, заподіяну внаслідок злочину ОСОБА_7 .
В судовому засіданні представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 заперчували щодо задоволення клопотання.
Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, суд встановив наступне.
14 липня 2017 року до ЄРДР внесено відомості за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошима ОСОБА_6 ОСОБА_7 .
28 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано потерпілою у зазначеному вище кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Відповідно до приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 підозра не оголошувалась, а тому статусу підозрюваного останній не набув, а тому відповідно і не вважається цивільним відповідачем.
З огляду на викладене, ОСОБА_6 не є цивільним позивачем, адже вона подала цивільний позов не в порядку визначеному КПК України, так як у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя доходить висновку про безпідставність заявленого клопотання, а тому у його задоволенні слід відмовити.
При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».
Керуючись статтями 42, 61, 128, 170, 276-279 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1