Провадження № 1-кп/742/264/17
Єдиний унікальний № 742/2886/17
ВИРОК
Іменем України
11 жовтня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Прилуки Чернігівської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , розлученої, не працюючої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, з неповною технічною освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 липня 2017 року близько 08 год. ранку, обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, таємно, викрала жіночу сумку, яка знаходилася на підлозі поряд із вхідними дверима до квартири, в середині якої знаходився гаманець з синтетичної шкіри типу клатч, вартістю 149 грн. 60 коп., мобільний телефон марки Nokia, модель 1616, вартістю 150 грн., слуховий апарат марки Siemens, модель На a&m digitrim 12 sBG, вартістю 2625 грн. Після чого з місця вчинення злочину зникла, в подальшому викраденим розпорядившись на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 2924 грн. 60 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорювала, детально розповівши про обставини вчиненого кримінального правопорушення, щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати. Просила суд разом із своїм захисником адвокатом застосувати відносно неї Закон України «Про амністію у 2016 році», та повідомили про свою обізнаність щодо наслідків застосування такого закону.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, згідно адресованої письмової заяви до суду просила проводити судовий розгляд кримінального провадження без її участі, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинувачену. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними, і її дії в частині таємного викрадення особистого майна потерпілої необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, вчинила умисний злочин, особу винної та її позицію до вчиненого, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.39), згідно довідки психоневрологічного відділення Прилуцької ЦМЛ на обліку у психіатра не перебуває (а.п.36), згідно довідки КЛПЗ «Прилуцький наркологічний диспансер» знаходиться на «Д» обліку з травня 2015 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності (а.п.34), в силу ст.89 КК України раніше не судиму (а.п.37,41), маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючу та таку, що здійснює догляд за сином, інвалідом з дитинства (а.п.39), та зважаючи на позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, і вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання, яке буде необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу на користь держави в межах санкції статті, однак суд вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 та ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 є особою, яка визнана винною у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особою, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, оскільки ОСОБА_4 є особою не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має двох дітей, яким не виповнилося 18 років, та враховуючи відсутність підстав до кого амністія не застосовується передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

По матеріалам кримінального провадження потерпілою цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись п. «в» ст.1, 10, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. в користь держави.
На підставі п. «в» ст.1, 10, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:
сумку та гаманець - залишити в законному володінні потерпілої ОСОБА_6 (а.п.14-15).

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити засудженій, її захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1