Дата документу Справа № 310/4575/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1574/17
Єдиний унікальний № 310/4575/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002706, за апеляційною скаргою прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполя Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працювавшего в ПП «Востокпрофіль» кровельником до 31.01.2017, не одруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.10.2012 Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням строком на 1 рік; 01.06.2013 Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 та призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 05.12.2013 Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 01.06.2013 та призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнено 21.10.2016 по відбуттю строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 12.07.2017 близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув її рукою, внаслідок чого остання впала на ліжко, а обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах очевидності, шляхом ривку відкрито заволодів належним потерпілій мобільним телефоном фірми «Samsung GT-S 5830» вартістю 500 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператору «Djuice» вартістю 45 гривень, з картою пам`яті «MicroSD Kingston 8 Gb» вартістю 150 грн., а всього на суму 695 гривен.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово засуджений за скоєння корисливих злочинів, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена, після звільнення з місць позбавлення волі скоїв новий черговий умисний тяжкий злочин. Крім того судом не в повній мірі враховано висновок Бердянського міськрайонного відділу з питань пробації, згідно якого є ризик повторного вчинення злочину ОСОБА_7 .З огляду на це, прокурор вважає, що застосування судом положень ст. 75 є неефективним. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, при обставинах, наведених у вироку від 09 серпня 2017 року, у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, місцевий суд виходив з того, що останній хоча і має обтяжуючу обставину рецидив злочину, однак щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, має позитивну характеристику, на обліку в психоневрологічній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі врахував дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання і обрав таке покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, тобто таким, що відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки із звільненням від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України з випробуванням строком 3 роки, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав до скасування вироку за обставинами, на які посилався у скарзі прокурор.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4