Провадження № 11-сс/780/62/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 03.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
03 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року, якою клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000866 від 23 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, задоволено частково,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження за фактом незаконної передачі шляхом шахрайства у приватну власність громадянці ОСОБА_8 будинку та прилеглої земельної ділянки площею 0,1305 га в АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
30.11.2016 року орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту та заборону розпоряджатися житловим будинком по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, на якій він розташований, з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року клопотання органу досудового розслідування задоволено частково, накладено арешт на об`єкти нерухомості: житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_8 , в іншій частині клопотання відмовлено. Задовольняючи частково клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя послався на те, що вказані об`єкти нерухомості обґрунтовано визнані речовими доказами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, та можуть бути відчужені.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано накладено арешт на майно, оскільки не надано будь - яких доказів намагання відчуження майна і що відсутність такого заходу кримінального провадження може якимось чином перешкодити розслідуванню справи. Також в апеляційній скарзі вказується, що судом першої інстанції передчасно накладено арешт на майно, так як ОСОБА_8 не є підозрюваною по справі, слідчим не було надано до суду жодних доказів вчинення нею або іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Також апелянт зазначає, що між сторонами склалися спірні цивільно-правові відносини, які підлягають вирішенню шляхом переговорів або пред`явлення відповідного цивільного позову, тобто у даній справі відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Заслухавши доповідь судді, представника третьої особи, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії такого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, про розгляд клопотання про арешт майна ОСОБА_8 не повідомлялася та не була присутньою при розгляді даного клопотання, про наявність ухвали дізналася 24 січня 2017 року, звернулася з апеляційною скаргою 27 січня 2017 року, тобто у 5 денний строк, передбачений ст.395 КПК України.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З ухвали слідчого судді слідує, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Так, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаних об`єктів нерухомої власності речовими доказами та дійшов правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_8 статусу підозрюваної на правильність висновків судді не впливає, оскільки арешт на речовий доказ може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404,407,419,422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року, якою задоволено частково клопотання органу досудового розслідування про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000866 від 23 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, залишити без змін.

Суддя: Суддя: Суддя: