НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3713/16-к
Провадження № 1-кп/0182/156/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.06.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2016 року за №0000341 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого і мешкаю чого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.03.2010 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 15.11.2012р. умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 25 днів;

-19.04.2016 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

за правовою кваліфікацією ч. 2 ст.185 ч.2 ст.190 КК України,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд
В С Т А Н О В И В:

29.01.2016 року о 15 годині ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської карти, направився за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись мережою Інтернет, а саме через офіційний сайт ПАТ КБ „ ПриватБанк „Приват24 з банківської картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , умисно повторно, таємно, з корисливих мотивів, перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 25000 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 28.02.2016 року о 14годині, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою, потерпілої ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпіла попросила відвезти в ремонт належний їй бойлер, не маючи наміру його повертати, продав його, тобто умисно, повторно, з корисливих мотивів, заволодів бойлером „GaranTerm моделі ER-80V, вартістю 1600 гривень, який належить ОСОБА_7 . Внаслідок чого завдав потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка є прабабусею, обвинуваченого, за станом здоров`я в судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій просила проводити судовий розгляд провадження у її відсутність. Цивільний позов нею не заявлено. Заяву про відмову від обвинувачення стосовно ОСОБА_3 суду не надано.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину повністю та пояснив наступне. Потерпілий ОСОБА_8 приятель його мами і між ними були нормальні стосунки. Він не пам`ятає коли саме, але ОСОБА_8 подарував його мамі мобільний телефон. Його колишня цивільна дружина ОСОБА_9 підбила його на те, щоб він відновив сім картку, що належала потерпілому та дізнався коди та одержав доступ до Приват 24 за допомогою чого здійснив переказ грошей з кредитної картки потерпілого на іншу карту, яка належить їх сусіду ОСОБА_10 , він навіть імені його не знає. Спочатку спробував зняти з картки 500 гривень, а потім зняв решту в банкоматі, який розташований по вул. Чубаря, біля свого будинку. За викрадені гроші купував дружині речі, продукти харчування та інші необхідні речі. Зізнався у вчиненні крадіжки після того, як до нього звернулися співробітники поліції. Крім того, на прохання прабабусі він відвіз в ремонт бойлер, який їй належить та продав його за 250 гривень. Бойлер вилучили співробітники поліції після того як прабабуся написала заяву про злочин, бо чоловік у якого він залишив бойлер не хотів його повертати. В скоєному він розкаюється, сплатив потерпілому 200 гривень та 500 гривень в рахунок відшкодування завданої шкоди. Позовні вимоги в іншій частині визнав та просив не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що влітку 2013 року він познайомився з матір`ю обвинуваченого і вона часто приїздила до нього. Він багато чого їй дарував, в тому числі і мобільний телефон, але він не пам`ятє чи користувався особисто він тим телефоном чи ні. Бо вважає, що номер мобільного телефону, який належить йому повідомила обвинуваченому його мати. Дійсно одного разу в нього заблокували сім картку та він не міг здійснити жодного дзвінка. Звернувся до оператора мобільного зв`язку і йому повідомили про те, що картку заблоковано, а з його банківської кредитної картки знято 25 тис. гривень а також було знято з пенсійної картки 500 гривень. Він образу ж звернувся до банку та звернувся до поліції. Лише під час досудового розслідування йому стало відомо хто вчинив крадіжку. На минулому тижні обвинувачений переслав йому 200 гривень, але переказ на 500 гривень він ще не отримав. Тому просив задовольнити його позовні вимоги і стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 25 тис. гривень та моральну шкоду у сумі5 тис. гривень.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію:

- за ч.2 ст. 190 КК України як України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

- за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, давав правдиві покази, сприяв розкриттю вчинених ним злочинів, повідомивши обставини їх вчинення. ОСОБА_3 задовільно характеризується за місцем свого постійного проживання, де зареєстрований, не вживає наркотичні засоби та алкогольні напої. Вчинив злочини у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Суд приймає до уваги позицію потерпілого ОСОБА_6 , який поклався на розсуд суду під час призначення покарання і не наполягав на позбавленні його волі, оскільки просив вирішити питання остаточного відшкодування завданої йому шкоди. З урахуванням викладених обставин, вважаю, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого буде покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст.75,76 КК України. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого не встановлено.

Цивільний позов заявлений у кримінальному провадженні визнаний обвинуваченим в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані належним чином і сторони не оспорюють суми завданих збитків.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Провину ОСОБА_3 доведено у вчиненні інкримінованих злочинів, але позов підлягає частковому задоволенню, за винятком суми 200 гривень, яка відшкодована обвинуваченим добровільно в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що підтвердив потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні. Крім того, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, суми завданих збитків, вважаю, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди, буде сума у розмірі 2 тис. гривень.

Керуючись ст.ст.349, 370,371,374,376 КПК України, ст.1166,1167 ЦК України суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання :

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70КК України шляхом часткового складання покарання з покаранням, призначеним вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовуванням терміном на три роки. Відповідно до п.1,2 ч.1ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 24800 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 2 тис. гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: бойлер „„GaranTerm модель ER-80V переданий під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити в її користуванні.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1