АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №005461 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.03.2003 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

- 04.10.2005 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.11.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 31.07.2013 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

_________________________________________
Справа №11-кп/796/752/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, задоволено в повному обсязі, та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 - 2 122 грн., на користь ОСОБА_10 3 160 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , 22 травня 2016 року в денний час, знаходячись на території ринку «Шлях», що розташований по вул. Зодчих, 52в м. Києві, та не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належало громадянам, які працювали в торгівельних точках на вказаному ринку, з метою його подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 цього ж дня приблизно о 12 год. 58 хв. прослідував до перукарні «Софі», що розташована на території вказаного ринку, де на той момент перебували раніше незнайомі йому троє працівниць, дві жінки-клієнтки та чоловік. Скориставшись тим, що вказаний чоловік спілкувався з працівницею перукарні ОСОБА_9 , яка була вільна та сиділа на деякій відстані від свого робочого місця, а дві інших працівниці перукарні, обслуговуючи клієнток, за його діями також не спостерігали, наблизився до робочого столу ОСОБА_9 , звідки, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно таємно викрав належне останній чуже майно, а саме: мобільний телефон «Samsung GT-S7262 Galaxy Star Plus», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 000 грн., з сім-картками операторів мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилось 12 грн., та «МТС», вартістю 50 грн, на рахунку якої знаходилось 10 грн., а всього майна на загальну суму 2122 грн., сховавши його в кишеню своїх штанів.

Після цього, ОСОБА_7 , під приводом дочекатися своєї черги на стрижку, направився з приміщення перукарні на вулицю та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши цим ОСОБА_9 майнову шкоду.

Крім цього, ОСОБА_7 , 25 травня 2016 року приблизно о 15 год. 50 хв., знаходячись в приміщенні відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» по вул. Симиренка, 2/19 в м. Києві, підійшов до облаштованоїв цьому приміщенні кав`ярні, де помітив на стойці, неподалік від робочого місця працівниці ОСОБА_10 , належний останній мобільний телефон. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти дане чуже майно, з метою його подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб.
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 приблизно о 16 год. 05 хв. присів біля стойки кав`ярні та, скориставшись тим, що ОСОБА_10 , отримавши замовлення, займалась приготуванням кави та за його діями не спостерігала, непомітно для сторонніх осіб, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, повторно таємно викрав належне ОСОБА_10 чуже майно, а саме: мобільний телефон «Lenovo S90-u», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_4 , вартістю 3000 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходилось 30 грн., з чохлом, вартістю 100 грн., а всього майна на загальну суму 3 160 грн., сховавши його в кишеню своєї куртки.
Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши цим ОСОБА_10 майнову шкоду.
Крім цього, ОСОБА_7 , 26 травня 2016 в денний час, знаходячись на території ринку «Шлях», шо розташований по вул. Зодчих, 52 в м. Києві, та, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належало громадянам, які працювали в торгівельних точках на вказаному ринку, з метою його подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 цього ж дня, приблизно о 15 год., прослідував до магазину «Мебель ПВМ», що розташований на території вказаного ринку, де на той момент перебував продавець ОСОБА_11 . Оглянувши приміщення даного магазину та з`ясувавши місце розташування робочого столу ОСОБА_11 , ОСОБА_7 направився до виходу, повідомивши продавцеві про своє повернення з метою здійснення покупки.
Цього ж дня, приблизно о 15 год. 45 хв., ОСОБА_7 знову увійшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де на той момент вже перебували двоє громадян, з якими продавець ОСОБА_11 спілкувався, демонструючи зразки меблів, розташовані в приміщенні магазину.

Скориставшись тим, що ОСОБА_11 та покупці перебували на відстані від робочого столу продавця та за його діями не спостерігали, ОСОБА_7 наблизився до робочого столу ОСОБА_12 , звідки, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав належне останньому чуже майно, а саме: мобільний телефон «SamsungGT-і9300 Galaxy», ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартість якого, згідно висновку спеціаліста, становить 2 239 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було, а всього майна на загальну суму 2 264 грн., та направився до виходу з магазину.
В цей час, ОСОБА_11 , побачивши як ОСОБА_7 відійшов від його робочого столу, перевірив наявність свого майна та, виявивши його відсутність, швидко вибіг з магазину вслід за ОСОБА_7 , вимагаючи зупинити останнього. Однак, ОСОБА_7 , будучи викритим ОСОБА_11 і усвідомлюючи відкритий характер вчинених ним злочинних дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на утримання викраденого ним чужого майна, яке належить ОСОБА_11 , та подальшого обернення його на свою користь і особистого збагачення, не реагуючи на вимоги ОСОБА_11 , почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення з чужим майном.
Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_7 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, намагаючись втекти з місця вчинення злочину, приблизно о 15 год. 50 хв. 26 травня 2016 року, він був затриманий ОСОБА_11 та іншими громадянами разом з чужим майном, яке намагався вкрасти, біля будинку №58/2 по вул. Зодчих в м. Києві.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, визнаючи повністю свою вину та посилаючись на те, що він офіційно одружений, має на утриманні малолітню доньку та матір пенсійного віку, яка є інвалідом першої групи, просить скоротити йому термін відбування покарання до 4 років.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Прокурор у провадженніу запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним,а міру покарання, призначену ОСОБА_7 , цілком справедливою, що повністю відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а також у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, та ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вони не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України є правильною і також в апеляційній скарзі не заперечується.

Всупереч доводам апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в т.ч. за вчинення злочинів проти власності, і посередньо характеризується за попереднім місцем відбування покарання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, але у період з 2005 року по 2009 рік та з 2011 року по 2012 рік перебував на обліку у лікаря нарколога, офіційно не працює, одружений та має доньку; відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, а рецидив злочинів - як обставину, що його обтяжує.

З урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив ОСОБА_7 вид покарання - позбавлення волі та остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, обравши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, з призначених судом окремо за кожен злочин, що входять до сукупності, у виді п`яти років позбавлення волі, що за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зменшення йому строку покарання з урахуванням того, що він офіційно одружений, має на утриманні малолітню доньку та матір пенсійного віку, яка є інвалідом першої групи, то останні не лише були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, але і, виходячи з даних про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, в т.ч. за корисливі злочини, і відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі на різний термін, але належних висновків для себе не зробив та знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів, а також тяжкості вчинених ним злочинів, кількості епізодів його злочинної діяльності та конкретних обставин їх вчинення, не дають підстав для висновку про можливість зменшення йому розміру призначеного судом покарання.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3