Справа № 713/321/17
Провадження №1-кп/713/65/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше неодноразово судимого, вироком Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2014 року за ст.15 ч.3 ст. 185 ч.1, ст.277 ч.1, ст.70 ч.1. ст.70 ч.4 КК України до трьох років позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 17.02.2016 року умовно-достроково звільненого від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина складає 10 місяців 28 днів , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 13.01.2017 року близько 15-50 год. в АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, через незачинені ворота зайшов на територію господарства ОСОБА_4 , де знаходився автомобіль марки «Луаз 969 М», д/н НОМЕР_1 , через незачинені дверцята автомобіля сів за кермо та за допомогою ключів, які знаходились в замку запалення, запустив двигун автомобіля та виїхав з території господарства ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 50000,00 грн. 13.01.2017 року близько 16-50 год. ОСОБА_6 був зупинений на викраденому автомобілі та затриманий працівниками поліції з участю потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково, розкаявся у вчиненому, зазначав, що працював поварем у піцерії Мигівського туристичного комплексу, з 12.01.2017 року на 13.01.2017 року робив цілу добу. 13.01.2017 року вранці зустрів ОСОБА_4 та сказав йому, що потрібно його після обіду підвезти у смт.Берегомет, Вижницького району та пішов додому. В обідній час, проснувшись зателефонував до ОСОБА_7 , однак телефон був поза зоною покриття. Оскільки вони проживають по сусідству, пішов до потерпілого на подвір`я, побачив машину та вирішив її прогріти, при цьому ще раз зателефонував до ОСОБА_7 , однак останній знову був поза зоною досяжності, після чого він вирішив поїхати до ОСОБА_7 у Мигівське лісництво, де останній працює, щоб поговорити. Виїхавши з подвір`я, проїжджаючи по центральній дорозі побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Зупинившись, вийшов з машини, намагався пояснити, що взяв машину, щоб ОСОБА_4 відвіз його у смт.Берегомет. Через 30,00 хв. Приїхала оперативна група, помістили його в автомобіль та повезли у м.Вижниця. Зазначив, що при зупиненні ним транспортного засобу працівників поліції не було, він намагався пояснити працівникам поліції, що не мав наміру красти транспортний засіб, однак слідчий не взяв до уваги його пояснення. По дорозі йому було запропоновано пройти медичний огляд у КУ «Вижницька ЦРЛ» на стан сп`яніння, однак він вважаючи, що його помилково затримано відмовився від проходження медичного огляду, по приїзду до м.Вижниця йому повторно не пропонували пройти медичний огляд. Того дня алкогольних напоїв не вживав. З ОСОБА_4 , та його сім`ею перебуває у дружніх відносинах, спілкуються, сусіди, наміру викрадати транспортний засіб та корисливих мотивів у нього не було. Також зазначив, що до житлового будинку не заходив, бо у ОСОБА_4 старенька бабуся та малі діти, щоб їх не турбувати. Просить суворо не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження і доведена повністю сукупністю досліджених доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 13.01.2017 року після обіду йому зателефонувала дружина ОСОБА_9 та запитала чи він не брав автомобіль марки «Луаз» оскільки з їхнього подвір`я виїхав даний автомобіль. Також повідомила, що автомобіль виїхавши з повір`я, розвернувся та поїхав в сторону центру с.Мигове. Крім нього, ніхто інший не міг взяти його автомобіль, зрозумівши, що автомобіль викрали зателефонував до інспектора поліції та повідомив йому про дану подію. Інспектор сказав йому зателефонувати на гарячу лінію «102» і повідомив, що виїжджає у с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області. Зателефонувавши на гарячу лінію «102», він вийшов в напрямку центру с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області. На перехресті у центрі с.Мигове, під`їхав інспектор поліції ОСОБА_10 , під`їхала слідчо-оперативна група. Під час того, як вони вирішували яким чином здійснити перехват викраденого автомобіля, побачив що в їхньому напрямку рухається його автомобіль, разом з батьком ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли на центр дороги він махнув рукою та зупинили автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_6 . Зазначив, що з ОСОБА_6 знайомий з дитинства, дружать, сусіди, якщо б йому було відомо, що ОСОБА_6 викрав автомобіль в поліцію би не звертався, на даний час претензій матеріального та морального характеру не має, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_8 показав, що є батьком потерпілого ОСОБА_4 та хрещеним батьком ОСОБА_6 13.01.2017 року зателефонувала його матір ОСОБА_13 , запитала чи ОСОБА_4 не брав автомобіль та повідомила, що з їхнього подвір`я виїхав автомобіль марки «Луаз», що належить ОСОБА_4 . Після чого, під`їхав до перехрестя в центр с.Мигове, Вижницького району де був зупинений викрадений автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_6 . Зазначив, що його син та ОСОБА_6 перебували у дружніх відносинах, однак останнім часом не бачились. Просив суворо не карати ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_10 показав, що працює у Вижницькому ВП. 13.01.2017 року спільно з поліцією охорони здійснював чергування ввіреної йому адміністративної дільниці. У другій половині дня до нього зателефонував ОСОБА_4 , та повідомив, що у нього з подвір`я викрали автомобіль марки «Луаз», при цьому зазначив, що його автомобіль рухається в сторону центру с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області. Перебуваючи на той час у смт.Берегомет, включивши проблискові маячки поїхали в с.Мигове, при цьому він зателефонував керівництву Вижницького ВП та повідомив про даний факт. По приїзду в с.Мигове зупинились біля магазину неподалік перехрестя у центрі с.Мигове, де був присутній ОСОБА_4 , разом з батьком ОСОБА_11 побачили викрадений автомобіль, який їхав з вул.Великівська в с.Мигове. ОСОБА_4 побачивши машину, махнув рукою, щоб зупинити даний автомобіль. На його вимогу автомобіль зупинився, та з нього вийшов ОСОБА_6 . На місце події приїхала слідчо-оперативна група, яка в подальшому здійснювала слідчі дії. Слідчий відібрав заяву про вчинене кримінальне правопорушення у ОСОБА_4 по приїзду.

Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_13 показала, що 13.01.2017 року о 15-00 год. перебувала в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . До будинку зайшла ОСОБА_14 та попросила зателефонувати до ОСОБА_15 щоб запитати чи ОСОБА_16 не брав автомобіль марки «Луаз», який був припаркований на подвір`ї. Вона зателефонувала до сина ОСОБА_8 та повідомила, що автомобіль марки «Луаз» виїхав із подвір`я, хто був за кермом автомобіля не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_9 показала, що 13.01.2017 року о 15-30 год. перебувала в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Почувши, що на подвір`ї працює двигун автомобіля марки «Луаз», подумала, що її чоловік ОСОБА_4 повернувся додому. Оскільки автомобіль довго не міг виїхати з подвір`я, вона вирішила вийти на вулицю щоб покликати чоловіка. Вийшовши на подвір`я, побачила, що автомобіль дуже швидко виїхав. Зателефонувала до ОСОБА_4 , однак його телефон був виключений, зайшла в будинок та попросила ОСОБА_13 зателефонувати до ОСОБА_15 та запитати, чи не брав ОСОБА_4 автомобіль.

Крім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.01.2017 року з даних якого вбачається, що слідчим СВ Вижницького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_17 було прийнято заяву від ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, зі змісту заяви вбачається, що 13.01.2017 року біля 15-50 год. ОСОБА_6 , 1981 року народження, житель с.Мигове, Вижницького району, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на території господарства ОСОБА_4 , через незачинені двері проник всередину автомобіля марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 , де за допомогою ключа, що перебував в замку запалювання, запустив двигун вказаного транспортного засобу та виїхав з господарства ОСОБА_4 та поїхав у невідомому напрямку, спричинивши шкоду в сумі 50000,00 грн.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що транспортний засіб марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 , зареєстровано за власником ОСОБА_18 .

З копії полісу №АІ/9563185 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 застрахував транспортний засіб марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 .

З протоколу огляду місця події від 13.01.2017 року вбачається, що місцем події є господарство ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де на подвір`ї зберігався транспортний засіб марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 .

З протоколу огляду місця події з фото таблицею від 13.01.2017 року вбачається, що місцем події є відрізок дороги в с.Мигове, Вижницького району, де на узбіччі зупинений транспортний засіб марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 .

Суд прийшов до висновку, що в основу вироку необхідно покласти покази потерпілого та свідків, оскільки вони є правдивими, перевірені в судовому засіданні та узгоджуються між собою, а тому підстав сумніватися в їх істинності та правдивості немає.

Суд критично відноситься до посилань захисника у яких заперечується факт вчинення кримінального правопорушення, наявність у обвинуваченого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливої мети, обвинувачений добровільно відмовився від вчинення злочину, а також показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання ним своєї вини, оскільки у нього не було корисливої мети, він намагався подзвонити власнику транспортного засобу та повідомити, що хоче взяти в користування автомобіль, суд вважає, що даним посиланням та показанням в цій частині необхідно дати критичну оцінку, розцінивши їх як обрану лінію та метод захисту та самозахисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний умисний злочин. Вказане спростовується показами потерпілого та свідків, а також показами самого обвинуваченого, який повідомив, що автомобіль йому був потрібний щоб перевезти сумки в смт.Берегомет.

Відповідно до п.1 Примітки ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєний обвинуваченим ОСОБА_6 злочин належить до категорії тяжкого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Таким чином, при призначені покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обвинувачений частково визнав свою вину, на даний час потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дії, а також вимоги ст.50 КК України, а також те, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимість не погашена, що свідчить про його антисоціальну спрямованість, а також про систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому приймає до уваги, що ОСОБА_6 після постановлення вироку Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2014 року, за яким його засуджено за ст.15 ч.3 ст.185 ч.1, ст.277 ч.1, ст.70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, обвинувачений до повного відбуття покарання за даним вироком, згідно ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 17.02.2016 року умовно-достроково звільнений від відбування невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі і невідбута частина складає 10 місяців 28 днів, вчинив новий злочин, а тому суд вважає необхідним на підставі ст.71 ч.1 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України Суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання з 13 січня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 13 січня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ, транспортний засіб марки «ЛУАЗ», д.н. НОМЕР_1 , який згідно постанови від 16.01.2017 року про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження визнано речовим доказом, та згідно розписки від 18.01.2017 року знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , - залишити за належністю ОСОБА_4 .

Речовий доказ, мобільний телефон марки «Нокія», модель 1600, який згідно постанови від 16.01.2017 року про визнання речових доказів та прилучення їх до кримінального провадження визнано речовим доказом, та згідно квитанції №43 від 15.02.2017 року знаходиться на зберіганні в камері зберіганні речових доказів Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, - повернути за належністю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання його копії.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1