АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/959/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.4 березня 2003 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
2.4 листопада 2003 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 20 січня 2006 року;
3.10 червня 2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі; 16 жовтня 2008 року перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 26 квітня 2010 року умовно-достроково з не відбутим строком 5 місяців 3 дня;
4.13 жовтня 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.289 КК України , із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 2 липня 2015 року звільнений за відбуттям строку покарання;
5.14 січня 2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт на 200 годин;
6.19 травня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання строком на 3 роки, -
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 389 КК України у виді 1 місяця арешту.
На підставі ст.70, ст.72 КК України, ОСОБА_8 визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71, ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року та вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016 року, та остаточного визначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 23 листопада 2016 року.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, у період з 23 листопада 2016 року по 25 січня 2017 року включно.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишена без зміни міра запобіжного заходу у виді тримання від вартою
Присуджено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №5394 від 28 жовтня 2016 року у сумі 263 гривні 88 копійок.
Долю речових доказів вирішено згідно ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_8 , будучи неодноразово засудженим, у тому числі за злочини проти власності, судимість по яким не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і повторно вчинив кримінальні правопорушення, за наступних обставин.
20 жовтня 2016 року, приблизно о 9 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, діючи повторно з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу знаходячись біля вікна кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, в той час коли потерпіла ОСОБА_10 , знаходячись в кіоску займалась приготуванням кави для ОСОБА_8 , останній просунув руку у вікно кіоску, і таким чином проник в його приміщення, звідки таємно викрав мобільний телефон ««Fly» моделі IQ 449, який належав ОСОБА_10 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 5394 від 28 жовтня 2016 року 179 гривень.
Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_8 , з викраденим мобільним телефоном, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 , який засуджений 14 січня 2016 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, який вступив в законну силу 27 квітня 2016 року, за викликом прибув до Кримінально-виконавчої інспекції Червонозаводського району м.Харкова, де його в той же день поставлено на облік, під розписку ознайомлено з постановою про встановлення йому днів явки на реєстрацію до інспекції, з його обов`язками додержуватись встановлених законодавством порядку і умов виконання покарання, роз`яснено порядок виконання громадських робіт.
Цього ж дня ОСОБА_8 роз`яснено, що відповідно до ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України він зобов`язаний: додержуватися встановлених законодавством порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися у встановлені дні до інспекції на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України.
Рішенням Харківської міської ради від 9 березня 2016 року №133 Червонозаводському РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в області погоджено об`єкти, на яких засуджені відбувають покарання у виді громадських робіт у 2016 році.
Так, одним з таких об`єктів визначено Диканівську виправну колонію (№12) УДПтС України в області (далі - Диканівська ВК №12), куди і був розподілений на відпрацювання покарання засуджений ОСОБА_8 та будь-яких заперечень для цього не мав.
Згідно з направленням Червонозаводського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_8 4 травня 2016 року прибув до Диканівської ВК №12, де йому роз`яснено порядок і умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та проведено інструктаж з пожежної безпеки, з техніки безпеки під підпис на посаді різноробочого, ознайомлений з графіком виконання робіт.
Разом з тим, ОСОБА_8 з 19 травня 2016 року по 25 травня 2016 року (п`ять разів за графіком) злісно порушуючи вище перелічені обов`язки, діючи з прямим умислом та реалізуючи свій намір на ухилення від виконання громадських робіт, не вийшов на роботу без поважних причин, та не прибув для реєстрації до Кримінально виконавчої інспекції, хоча зобов`язаний це робити щомісяця в кожний третій вівторок.
Крім того, ОСОБА_8 з 10 червня 2016 року, будучи 11 липня 2016 року попередженим інспектором КВІ про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, а також 13 липня 2016 року інспектором Основ`янського ВП під час проведення індивідуально-профілактичної роботи про наслідки невиконання обов`язків, покладених вироком, злісно порушуючи вище перелічені обов`язки, діючи з прямим умислом та реалізуючи свій намір на ухилення від виконання громадських робіт, перестав виходити на роботу без поважних причин, та не виконав покладених на нього обов`язків жодного разу з 10 червня 2016 року та протягом липня 2016 року в цілому, тобто загалом 28 разів, відпрацювавши лише 56 годин громадських робіт з призначених 200.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року, який набрав законної сили та підлягає обов`язковому виконанню, ОСОБА_8 не виконаний з причини ухилення від громадських робіт.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що він хворіє на тяжку форму захворювання (відкрита форма туберкульозу легенів), а також те, що у нього на утриманні є мати похилого віку, 1943 року народження, та неповнолітня донька, 1999 року народження, які потребують матеріальної та моральної допомоги.
Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу з викладених в них підстав, а також думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Із матеріалів кримінального провадження, вбачається, що воно розглянуте судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, висновки суду про фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_8 у скоєнні ним злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом, відповідно до ст.404 КПК України, не перевіряються.

Доводи скарги обвинуваченого щодо неврахування судом при призначенні йому покарання наведених ним в апеляційній скарзі обставин, які пом`якшують покарання, є необґрунтованими, оскільки у вироку суду зазначені і отримали належну, відповідно до ст.65 КК України, оцінку всі обставини, серед яких є й обставини, на які посилається апелянт.

Так, згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до вимог Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, районним судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема, і за скоєння злочинів проти власності, офіційно не працював, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочини у період випробувального терміну за попереднім вироком.

Суд першої інстанції також врахував щире каяття ОСОБА_8 у скоєному та відсутність обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, а також те, що він на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та проживає разом із матір`ю пенсійного віку.

Колегія суддів зважає на конкретні обставини по справі, зокрема, стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів, а також суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим злочинів, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції його від суспільства, визнає призначене йому покарання законним і обґрунтованим, та приходить до висновку, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Доводи скарги обвинуваченого про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, а також матері, яка є пенсіонеркою та потребує догляду, без врахування всіх обставин по справі та даних про особу ОСОБА_8 , самі по собі не можуть бути достатніми підставами для пом`якшення призначеного йому покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає призначене обвинуваченому покарання справедливим і, відповідно, не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну або скасування вироку, матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2017 року по 11 квітня 2017 року включно у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2017року по 11 квітня 2017 року включно у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5