АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/2576/15-к
Номер провадження : 11-кп/791/587/17 Головуючий в І-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року серпня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження № 0000489 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді чотирьох (4) років шести (6) місяців позбавлення волі .

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначено остаточне покарання, шляхом часткового складення призначених покарань за цим вироком та вироками: Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року за ч.2 ст. 185, ч.1ст.357, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 1 місяця і Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року за ч.2 ст. 185 ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді шести (6) років двох (2) місяців позбавлення волі з поміщенням його на визначений судом строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Зараховано у строк покарання частково відбуте ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком, а саме в період з 17 квітня 2015 року по 29 вересня 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 17 квітня 2015 року (відповідно до протоколу затримання) по 29 вересня 2016 року .

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 06.02.2015 року близько 21.00, знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, біля будинку № 187, керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства яке виразилось у захваті, під час якого ОСОБА_7 закрив рот потерпілої ОСОБА_9 та обмежив її активний супротив, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, заволодів грошовими коштами у сумі 70 грн., які належали останній, чим заподіяв, матеріальні збитки потерпілій на назначену суму.

За ч.2 ст.186 КК України: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , вважає, вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі винного внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд при постановленні вироку не врахував вимоги ст. 89 КК України щодо строків погашення судимості, оскільки ОСОБА_7 після застосування до нього умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став, мав на момент вчинення ним кримінального правопорушення не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, а також не враховано те, що ОСОБА_7 скоїв злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів.

На підставі вищевикладеного, можна зробити висновок, що приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України в межах 4 років 6 місяців позбавлення волі та остаточного покарання за попередніми вироками у вигляді 6 років 2 місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, суд не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного, через що призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі винного внаслідок м`якості, а тому не може бути визнано необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При обранні міри покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у вироку посилається на те, що прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу підсудного, його відношення до вчиненого ним кримінального правопорушення, але, разом з тим, суд так і не мотивував у вироку чому обрав та визнав достатнім для виправлення засудженому даний вид покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 є таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі винного внаслідок м`якості, а тому не може бути визнано необхідним і достатнім для його виправлення.

Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2016 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі винного внаслідок м`якості. Постановити новий вирок стосовно ОСОБА_7 , відповідно до якого визнати його винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_7 , остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироками: Суворовського районного суду м. Херсона від 31.08.2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 70 КК України до 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі і Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.09.2015 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, остаточно призначити покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2016р. незаконним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів вказує що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції поклав в основу рішення надані в судовому засіданні суперечливі показання потерпілої ОСОБА_9 та її цивільного чоловіка ОСОБА_10 , не надав належної правової оцінки наявних суперечностей.

Так, ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 06.02.2015 року, знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, біля будинку № 187, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , заволодів грошовими коштами у сумі 70 гривень, які належать потерпілій.

В засіданні під час розгляду справи Херсонським міським судом Херсонської області потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що напад стався на неї 06.02.2015 року за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, біля будинку № 187 приблизно о 21 год. 00 хв.

Пояснення потерпілої ОСОБА_9 суперечать поясненням свідка ОСОБА_10 , який у обох випадках стверджував з впевненістю, що напад на його цивільну дружину стався о 20 год. 00 хв., але суд першої інстанції в своєму рішенні не вказує щодо наявності розбіжностей в поясненнях та не визначає дійсний час вчиненого кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції в основу рішення покладено ті обставини, що потерпіла ОСОБА_9 з впевненістю впізнає обвинуваченого як ту саму особу, яка вчинила грабіж. Однак КПК України не передбачено проведення впізнання в судовому засіданні, а тому такі дії суду є неприпустимими.

Крім того, до пояснень цивільного чоловіка потерпілої суд першої інстанції повинен був віднестися критично, оскільки ОСОБА_10 є цивільним чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , проживає з нею однією сім`єю та є зацікавленою особою.

Також слід зазначити, що ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що після нападу на її дружину о 20 год. 00 хв. вій вийшов на вулицю палити та на відстані 10 метрів у нічному дворі побачив особу, яка почала тікати. За таких обставин ОСОБА_10 взагалі не міг бачити зазначену особу, яка бігла на відстані 10 метрів в нічну годину, а тим більше впізнати.

Досліджені в судовому засіданні інші докази визнано не допустимими, та окрім пояснень потерпілої та її цивільного чоловіка суду не надано жодних інших доказів в підтвердження вини ОСОБА_7 .

Вважає, що стороною обвинувачення на доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 186 КК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 підлягає виправданню.

Просить винести рішення, яким вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2016р. щодо ОСОБА_7 про засудження його за ч. 2 ст. 186 КК України до шести років двох місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу скасувати та ухвалити новий вирок, яким в частині обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України виправдати.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 які просили задовольнити свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора не задовольняти, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи захисника ОСОБА_8 в її апеляційній скарзі не заслуговують на увагу оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так суд відповідно до ст. 94 КПК України, визнав належними, допустимими та достовірними докази, а саме покази потерпілої ОСОБА_9 , покази свідка ОСОБА_10 які підтвердили обставини справи, вказавши що злочин було вчинено саме ОСОБА_7 , так як бачили його зблизька, протокол огляду місця події та висновком судово-медичної експертизи.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками судом обґрунтовано було визнано неналежним як про це вказує в апеляції захисник.

Доводи апеляції сторони захисту в частині того, що потерпіла не могла розгледіти особу яка вчинила грабіж, та судом не встановлено точний час вчинення злочину через протиріччя в поясненнях потерпілої та свідка ОСОБА_10 є не переконливим та таким, що не відповідають обставинам які були встановлені судом.

Потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 пояснили суду що злочин було вчинено близько 21.00 годин, Ставицького бачили зблизька. У суду нема підстав не довіряти їх поясненням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовивсь давати пояснення, а тому суд першої інстанції не перевіряв його твердження щодо невинуватості.

Посилання прокурора в його апеляційній скарзі на те, що вирок суду підлягає скасуванню через, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі винного внаслідок м`якості є безпідставними та також не заслуговують на увагу.
Ухвалюючи рішення щодо ОСОБА_7 суд при обранні міри покарання врахував, ставлення обвинуваченого до вчиненого яке не будується на критичній оцінці його протиправної поведінки та інші обставини які містяться в матеріалах кримінального провадження, а тому обрав покарання у відношенні обвинуваченого необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також співмірним по відношенню між тяжкістю вчинених ним кримінальних правопорушень і наслідками, які настали в результаті їх вчинення.

З таким висновком суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особи, та конкретних обставин справи, а також відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України ОСОБА_7 призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Тобто суд першої інстанції обґрунтовано визначив вид покарання позбавлення волі на строк за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 2 місяців та за ч.4 ст.70 КК України 6 років 2 місяці, та прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.ст.7, 8, 9 КПК України.

За вищевказаних обставин, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. 2015року) зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, починаючи з 17.04.2015 року по 21.06.2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2