ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/343/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012698 від 09.11.2016 р. за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
У судовому засіданні від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 перебував на лікуванні в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія» у відділенні «Денний стаціонар» з 19.12.2016 р. по 04.01.2017 р. з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів, вживання зі шкідливими наслідками.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з мотивів його безпідставності.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України - особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» - вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що клопотання захисника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що підтверджують те, що ОСОБА_5 страждає на наркоманію, а відтак потребує відповідного лікування.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на медичну довідку від 05.01.2017 р., оскільки вона підтверджує лише факт перебування обвинуваченого на стаціонарному лікуванні з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів, та в якій не зазначено про необхідність лікування обвинуваченого від наркоманії, а лише рекомендовано подальше підтримуюче лікування та соціально-психологічна реабілітація.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про те, що перебування ОСОБА_5 в період з 19.12.2016 р. по 04.01.2017 р. на лікуванні з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання стимуляторів не є підставою для застосування положень ч.4 ст. 309 КК України, у зв`язку з чим суд розцінює зазначене клопотання як намагання обвинуваченого ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

На підставі викладеного та керуючись ст. 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1