справа №619/3019/16-к
провадження №1-кп/619/88/17
УХВАЛА
15 червня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
захисникаОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_5
законних представників потерпілихОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001291 від 14.06.2016 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В С Т А Н О В И В:
26 серпня 2016 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001291 від 14.06.2016 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 травня 2017 року було продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України, вказані при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, так як обвинувачений може скриватися від суду, вчиняти інші злочини.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, так як злочину він не вчиняв, жодного тиску ні на кого не чинив. Перебування його під вартою вважає незаконним. Захисник ОСОБА_4 підтримав заперечення обвинуваченого.

Представники малолітніх потерпілих наполягали на триманні обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою вирішується судом під час судового розгляду.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти інші злочини.

У відповідності до ст. 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

З урахуванням викладеного, вимог ч. 1 ст. 197, ч. 3 ст. 331 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 встановити не більше шістдесяти днів.
Керуючись ст.ст. 177, 197, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити до 13 серпня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1