Провадження № 1-кп/734/168/16 Справа № 734/3563/16-к
20 грудня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вовчанськ Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця призваного за мобілізацією, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше судимого: 05 лютого 2016 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці із відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
08 серпня 2015 року ОСОБА_5 призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав Збройних Сил України.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частини) № 199 від 08 серпня 2015 року солдата ОСОБА_5 зараховано в списки особового складу військової частини, призначено на посаду курсанта та поставлено на всі види забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
В період проходження військової служби солдат ОСОБА_5 23 квітня 2016 року звернувся до санітарної частини військової частини-польова пошта НОМЕР_1 за медичною допомогою з приводу болі шлунку, у зв`язку з чим був госпіталізований на стаціонарне лікування в терапевтичне відділення військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 військовий гарнізонний госпіталь, АДРЕСА_2 ).
У подальшому, 27 квітня 2016 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 .
Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_5 постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, займався домашніми справами та господарством, тобто обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
26 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення місця служби, прибув до місця дислокації військової частини-польова пошта В НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) та відповідно до витягу з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 жовтня 2016 року № 277 зарахований на всі види забезпечення.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 27 квітня 2016 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), де перебував на лікуванні, в умовах особливого періоду та проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами, і лише 26 жовтня 2016 року повернувся до військової. частини-польова пошта НОМЕР_1 .
20 грудня 2016 року між прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор військової прокурори Деснянського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережного визнання своєї винуватості, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 26 жовтня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2016 року між прокурором військової прокурори Деснянського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 26 жовтня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення з розрахунку - одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1