У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000118 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 21 вересня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього ж Кодексу до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1540 грн 70 коп. витрат на проведення експертизи.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно об 22.30 год. 11 липня 2016 року, рухаючись по вул. Партизанській у напрямку вул. Л. Українки біля буд. № 3 у с. Борове Любомльського району Волинської області на автомобілі «Ауді -100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. «б» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на рухавшегося назустріч велосипедиста ОСОБА_7 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що засудженому призначено занадто м`яке покарання та безпідставно застосовано до нього положення ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, конкретні обставини провадження, особу винного, який позитивно характеризується, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері дорожнього руху, а також до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його вік, поведінку під час та після дорожньо-транспортної пригоди, перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, яка претензій будь-якого характеру до нього не мала та просила не позбавляти його волі, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків потерпілій, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 відповідно до ст.. 69 КК України більш м`якого виду основного покарання (яке треба відбувати реально) та додаткового покарання в максимальному розмірі, встановленому в санкції частини статті, за якою останнього визнано винним, а також відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Розглянувши за апеляційною скаргою прокурора матеріали провадження та детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання повністю узгоджується з приписами ст. 65 КК України.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування або зміни ухвали апеляційного суду, в провадженні не встановлено.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_6 , скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3