Справа № 640/3448/17
н/п 1-кс/640/1782/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями, СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2017 за номером, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.
Таким чином, встановлений факт відсутності у матеріалах кримінального провадження одного із доказів винуватості підозрюваної ОСОБА_6 , який не досліджувався судом у зв`язку із розглядом кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 343 КПК України, що у подальшому виключає належне дослідження судом та врахування під час постановлення вироку цього доказу.
Виходячи з вищевикладеного, посадові особи суду, в період часу з грудня 2015 року по жовтень 2016 року, з метою знищення одного з доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме 1 флеш-картки з результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, шляхом пошкодження вищевказаного паперового конверта, перемістили з місця зберігання одну флеш-карту до невстановленого місця, чим унеможливили її подальше використання у судовому засіданні як доказ винуватості ОСОБА_6
Окрім того в ході проведення огляду паперовий конверт (т.п. 1, а.п. 199) в якому містились диски та флеш-накопичувачи, які є додатками до протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій вилучено без носіїв інформації які в ньому зберігались.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.
Вилучення вказаного паперового конверту було метою проведення огляду документів оскільки на ньому зберіглись сліди вчинення злочину, а саме механічні сліди його пошкодження, у зв`язку з чим носії інформації які в ньому зберігались фактично знаходились у вільному доступі.
Вилучений під час проведення огляду паперовий конверт визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Сторона обвинувачення вказує, що утримувачем вилученого тимчасово вилученого майна є - СУ ГУНП в Харківській області.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Клопотання про арешт вилученого 06.03.2017 в ході огляду документів майна подано до Київського районного суду м. Харкова 07.03.2017, тобто з дотриманням строку, передбаченого абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України (а.с. 2).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду документів, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду документів від 06.03.2017 майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні слідчого, прокурора, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягають задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Визначити місцем зберігання паперового конверту ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1