Справа № 309/5013/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 розглянув у відкритому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Хустської місцевої прокуратури на вирок Хустського районного суду від 12.12.2016 року за матеріалам кримінального провадження № 11-кп/777/165/17, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий, востаннє вироком Тячівського районного суду від 11.09.2012 року за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня затримання обвинуваченого 28.08.2015 року. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено. Потсановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 42 272,01 гривень (сорок дві тисячі двісті сімдесят дві гривні 01 копійок ) у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 гривень ( двадцять тисяч гривень ) у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: грошову купюру номіналом 50 гривень, барсетку чорного кольору, медичні інструменти: дзеркальце та гак постановлено повернути потерпілій ОСОБА_6 ; недопалок сигарети, клейку стрічку скотч, два сліди низу взуття, два сліди капілярних ліній рук та три сліди матерії постановлено знищити.

Судові витрати, пов`язані з проведенням двох трасологічних та однієї дактилоскопічної судових експертиз в сумі 429,62 грн. ( чотириста двадцять дев`ять гривень 62 копійок ) постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 18.06.2015 року о 21:00 годині з метою нападу та заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя, за попередньою змовою, групою осіб, разом з двома не встановленими слідством особами чоловічої статі, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер свої дій та їх караність, під приводом лікування зуба зайшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , яка працює стоматологом та має власний стоматологічний кабінет у будинковолодінні за місцем свого проживання, у який через декілька хвилин після обвинуваченого зайшли ще двоє осіб у масках, один з яких у руках тримав предмет, схожий на ніж. Дані особи незаконно проникли до вищевказаного приміщення, де із застосуванням насильства над потерпілою ОСОБА_6 , яке виразилося у зв`язуванні її рук і ніг клейкою стрічкою та із погрозою застосування фізичного насильства, яке виразилося у погрозах та демонструванні предмета, схожого на ніж, незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілої в сумі 3000 доларів США та 1000 гривень, чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму. Також потерпіла внаслідок вищевказаних дій отримала легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності.

В апеляційних скаргах:

Адвокат ОСОБА_9 просить в ході апеляційного розгляду справи дослідити покази потерпілої ОСОБА_6 та покази обвинуваченого ОСОБА_8 , які надані ними в Хустському районному суді. Порушує питання про скасування вироку Хустського районного суду від 12.12.2016 року та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 направити до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки в ньому неповно відображені обставини справи, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. На думку апелянта суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки незаконного проникнення в приміщення, так як з показів обвинуваченого вбачається, що, заходивши до стоматкабінету в нього не було умислу щодо вчинення розбою та домовленості з іншими особами вчиняти злочин. Звертає увагу суду на покази потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції пояснила, що коли ОСОБА_8 знаходився у стоматологічному кріслі, у кабінет зайшло 2 осіб, один з яких накинув на обличчя потерпілої халат і в цей час вона чула, як хтось вийшов з стоматкабінету. Такі покази узгоджуються з показами обвинуваченого, який пояснив, що коли зайшли 2 осіб до стоматкабінету він налякався і вибіг з кабінету, що свідчить про його відсутність в приміщенні кабінету під час розбою. Вказує на те, що у діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, так як він не вчиняв яких-небудь агресивних, насильницьких дій відносно ОСОБА_6 , спрямованих на протиправне заволодіння чужим майном, був відсутній під час вчинення розбою, тобто в його діях взагалі відсутній умисел на вчинення злочину. На думку захисника в обвинувальному акті відсутня об`єктивна сторона вчиненого діяння, так як немає опису яких-небудь протиправних дій громадянина ОСОБА_8 та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками. Вказує на те, що відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та опису об`єктивної сторони злочину унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право на захист обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив в повному обсязі цивільний позов потерпілої, так як жодного доказу, який би підтверджував розмір завданої моральної та матеріальної шкоди в ході судового розгляду потерпілою не було надано.

Прокурор Хустської місцевої прокуратури просить вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 12.12.2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна. Вважає постановлене у справі судове рішення таким, що підлягає скасуванню з огляду на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 не розкаявся у вчиненому злочині, частково надав суду неправдиві показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шкоду, завдану потерпілій відшкодував лише частково, вчинив злочин повторно. На думку сторони обвинувачення для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а також для викорінення в його свідомості і свідомості інших громадян думки про те, що можливо безкарно вчиняти будь-які злочини, доцільно застосувати більш суворе покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 187 КК України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання поданої апеляційної скарги , промову прокурора на підтримання поданої прокуратурою апеляційної скарги , пояснення потерпілої та її представника на підтримання апеляційної скарги , поданої прокурором та заперечення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обговоривши доводи сторін та апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про те, що при складанні обвинувального акту органом досудового розслідування не додержано вимог закону щодо викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення. Обставини, які , відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні викладено не чітко і не конкретно, без зазначення мети та мотиву його діянь обвинуваченого, без зазначення обставини, що передували вчиненню злочину та розкривають зміст та спрямованість умислу обвинуваченого .
При цьому суд звертає увагу , що важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , оскільки їх правильне та повне відображення має вирішальне значення не тільки для аргументації висновків слідчого , але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації прав обвинуваченого та потерпілого. Фабула обвинувачення є фактично моделлю вчиненого злочину , а юридичне формулювання обвинувачення є його правовою моделлю.
Що стосується обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні , то наведені у ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення , що не уможливлює зіставлення фактичної складової обвинувачення з його правовою кваліфікацією (правовою моделлю).
Апеляційний суд прийшов до висновку , про неконкретність та неповноту викладення фактичних обставин в обвинувальному акті.
Крім того, згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт , що міститься в матеріалах провадження складений з порушенням вимог, передбачених ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння , передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію . Тобто, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах , які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце , спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти , які впливають на ступінь його тяжкості , тощо.
Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , які становили предмет та межі доказування не тотожні поняттю - формулювання обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи, і , як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

У рішенні від 09.10.2008 року , прийнятому Європейським судом з прав людини Абрамян проти Росії , вказано: Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення . У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної , детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на вимоги ч.1 ст. 337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Отже, розгляд провадження без формування обвинувачення та без оголошення його у судовому засіданні є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи не істотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянтів , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Одночасно, колегія суддів приходить до висновку, що у кримінальному провадженні збереглися ризики передбачені ст. 177 КПК України , що з врахуванням попередньої соціальної поведінки обвинуваченого , даних про його особу , відсутності міцних соціальних зв`язків, постійного доходу, тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_8 та відомостей про те, що співучасники злочину перебувають на волі, свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Хустської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 12.12. 2016 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 15.05.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: