Миколаївський районний суд Одеської області

Справа № 508/755/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року. Миколаївський районний суд Одеської області.

В складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого.

в злочинах, передбачених ст. 365 ч.3, ст. 121 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №105 від 22 лютого 2007 року ОСОБА_5 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області, у зв`язку з чим він є службовою особою.

19 січня 2009 року ОСОБА_5 органами досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у вчиненні наступних злочинів, а саме.

Згідно постанови про притягнення в якості обвинувачення о 23 годині 25 вересня 2008 року ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою виконання своїх службових обов`язків, прибув у бар «Парус» по вулиці Леніна 102 «Б» в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області. Помітивши в приміщенні бара потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, вивів потерпілого з бара на вулицю де навмисно, без будь-яких підстав, наніс йому удари руками і ногами по голові та в тулуб, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву брижейкі і селезінки, що потягло за собою втрату життєво важливого органу селезінки.

Зазначені дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані:

-по ч.3 ст. 365 КК України як перевищення влади, що спричинило суттєву шкоду охоронюваним законом правам і інтересам громадян і потягло тяжкі наслідки;

-по ч.1 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, яке потягло втрату будь-якого органу (Т.2 а.с.260-262; а.с.282-300).

Але вході судового слідства встановлено, що органи досудового розслідування не довели вини ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 365, ч.1 ст. 121 КК України і не доведена вина ОСОБА_5 у причетності до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 327 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду може бути обвинувальним або виправдувальним. Обвинувальний вирок і виправдувальний вирок повинні бути судом мотивовані. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Виправдувальний вирок постановлюється у випадках, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину. Якщо при постановленні виправдувального вироку за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину особа, яка вчинила цей злочин, залишається не виявленою, суд після набрання вироком законної сили виносить ухвалу про направлення справи прокурору для вжиття заходів до встановлення особи, винної у вчиненні цього злочину.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

Підсудний ОСОБА_5 з 22 лютого 2007 року працював на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області (Т.2 а.с.186).

В проміжок часу з 23.00 годин до 24.00 години 25 вересня 2008 року біля бару «Парус» по вулиці Леніна 102 «Б» в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження (Т.1 а.с.15; Т.2 а.с.99-100).

В ході досудового розслідування підсудний ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, свою причетність до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень заперечував (Т.1 а.с.26-27,109-111).

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_5 також не визнав вину у пред`явленому обвинуваченні і повністю заперечував свою причетність до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_5 показав, що 25 вересня 2008 року він знаходився на відпочинку після чергування у Іванівському РВ ГУМВС України в Одеській області і при виконанні службових обов`язків в зазначений день не перебував, алкогольних напоїв не вживав. Вечором 25 вересня 2008 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на особистій автомашині ОСОБА_8 прибули до бару «Парус», який розташований по вулиці Леніна 102 «Б» в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області в особистих справах. Він ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 зайшли у приміщення бару. У приміщенні бару неподалік барної стойки за столом сидів потерпілий ОСОБА_6 з незнайомими йому особами і вживали спиртні напої. До потерпілого ОСОБА_6 він не підходив, ніяких зауважень потерпілому не робив і не вимагав від потерпілого щоб той вийшов з бара на вулицю. У приміщенні бара він та ОСОБА_7 знаходились декілька хвилин, а потім вийшли на вулицю до своєї автомашини, де палили цигарки. Потерпілий ОСОБА_6 з приміщення бару разом з ними не виходив. Коли ОСОБА_6 вийшов з бару він не бачив. В той час, коли вони курили біля автомашини то почули, що біля бару на вулиці, в тій частині, яка не освітлювалась, відбувалась подія, яка по звуках була схожа на бійку. Він з ОСОБА_8 підбігли до місця події і побачили там, що ОСОБА_6 сидів на землі, від ОСОБА_9 втікала невідома особа, на їх запитання ОСОБА_6 відповів нерозбірливо. В цей час не місце події підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які розпивали з потерпілим спиртні напої, забрали ОСОБА_6 сказавши, що відвезуть його додому. Він ОСОБА_5 в побитті ОСОБА_6 ні в барі ні на вулиці біля бара участі не приймав, яким чином потерпілий отримав тілесні ушкодження йому невідомо.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що вечором 25 вересня 2008 року він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 знаходились в барі «Парус» по вулиці Леніна в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області і вживали спиртні напої, а саме: горілку та пиво. Спиртного пили багато. Коли у приміщення бару зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 він не бачив. У приміщенні бару ніяких розмов і стосунків між ними та ОСОБА_5 не було, ОСОБА_5 йому не погрожував. Через деякий час він побачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вийшли з бару. Пізніше, після того як ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покинули бар, він також вийшов з бару і коли зійшов із сходинок, то його відразу почали бити. Хто його бив йому невідомо, оскільки не бачив цих осіб так як від багато вжитого спиртно був дуже п`яний. Біля бару на вулиці ОСОБА_5 він не бачив. Після побиття додому його відвіз на мопеді ОСОБА_13 ..

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що у 2008 році вона працювала в барі «Парус». Одного дня вечором до бару зайшов ОСОБА_5 , ні з ким із відвідувачів бара, у тому числі і з ОСОБА_6 він не спілкувався. Ніяких бійок і сварок в барі та поза баром вона не бачила. ОСОБА_15 , який також знаходився в барі, при появі в приміщенні бару ОСОБА_5 переховувся в кухні, в якій відсутні вікна і тому не міг бачити що відбувалось на вулиці біля бару.

Свідок ОСОБА_8 показав у судовому засіданні, що у вересні, вечером, 2008 року на його автомашині він, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 приїхали в бар «Парус» в смт. Іванівка Одеської області. ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зайшли у приміщення бара і через 2-3 хвилини вийшли з нього. Вони курили біля автомашини і почули біля бара, у неосвітленому місці шум, який нагадував бійку. Вони відразу підійшли туди і побачили, що на землі, напівлежачи, знаходився ОСОБА_6 , який був побитий. Хто побив ОСОБА_6 він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 показав у судовому засіданні, що у вересні 2008 року вечором він знаходився в барі «Парус» в смт. Іванівка Одеської області, де знаходився ОСОБА_6 та інші відвідувачі. В бар заходив і ОСОБА_5 але він ОСОБА_13 не бачив щоб ОСОБА_5 якимось чином спілкувався з ОСОБА_6 або бив його. В ході досудового розслідування він давав неправдиві показання, оскільки користувався тільки чутками.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що у вересні, вечором, 2008 року він разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_12 знаходились в барі «Парус» в смт. Іванівка Одеської області, куди також заходили ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які спілкувались з працівником бара ОСОБА_14 .. Погроз ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_6 в барі він не пам`ятає. Через деякий час ОСОБА_6 вийшов із бара. Зі слів ОСОБА_12 йому відомо, що на вулиці біля бара ОСОБА_6 хтось побив, а хто саме йому невідомо. Він особисто не бачив щоб ОСОБА_5 бив ОСОБА_16 ..

Свідок ОСОБА_17 показав у судовому засіданні, що вечором у вересні 2008 року він на своїй автомашині стояв напроти бару «Парус». В цей же час до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на автомашині під`їхали ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .. ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зайшли в бар і відразу вийшли звідти, підійшовши до їхньої автомашини. Після цього в бар зайшов ОСОБА_8 і відразу ж вийшов звідти. Всі троє вони стояли біля автомашини. Через деякий час з бару вийшов ОСОБА_6 і пішов під навіс біля бара у своїх справах. Там знаходилось дві особи і курили. Коли до них підійшов ОСОБА_6 між ними почалась бійка. В цей час ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 знаходились біля своєї автомашини і могли чути, що відбувається бійка. Після цього ОСОБА_5 ще з одним своїм товаришем підійшли до ОСОБА_6 , а двоє невідомих осіб, які там знаходились, з місця події втекли.

Таким чином, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд вважає, що показання підсудного ОСОБА_5 дані ним як в ході досудового розслідування так і у судовому засіданні не суперечать показанням допитаних у судовому засіданні потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , а також суд вважає зазначені показання достовірними.

Показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 суд до уваги не приймає, оскільки вони плутані та непослідовні, та не можуть бути визнані достовірними.

На час розгляду справи у суді свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_7 померли, що унеможливлює перевірити достовірність їхніх показань під час досудового розслідування, а тому показання зазначених свідків під час досудового розслідування суд також не приймає до уваги.

На підставі викладеного суд вважає що вина підсудного ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.3, 121 ч.1 КК України не доведена, а тому його необхідно виправдати, оскільки об`єктивних і достовірних доказів його вини в інкримінованих йому злочинах немає.

Цивільний позов заступника прокурора Одеської області задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємих йому злочинів (Т.2 а.с. 246-249).

Керуючись ст.ст. 322-325, 327, 335, 339, 341 КПК України (в редакції 1960 року) суд
Приговорив:

ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 365, ч.1 ст. 121 КК України виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні зазначених злочинів.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 підписку про невиїзд скасувати (Т.2 а.с.225-226).

Заступнику прокурора Одеської області в задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення 357 гривень за лікування ОСОБА_6 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області у п`ятнадцятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: