Справа № 147/631/15-к
Провадження №11-кп/772/122/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року, у кримінальному провадженні , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2014 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого слюсарем тракторної бригади АКПП «Перемога» с. Летківка, освіта середня спеціальна, мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
27.08.2014 року близько 21.30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна, що в с. Летківка Тростянецького району Вінницької області, поряд із будівлею сільської Ради, не переконався в безпечності виконуючого маневру, змінив напрямок руху та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із мотоблоком «Зубр» з причепом, внаслідок чого водій та пасажир мотоблоку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 2.9 «а», 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що «водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин» та «перед початком руху, перестроювання та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Внаслідок ДТП водій мотоблока «Зубр» ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №26 від 06.02.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних рубцевих змін шкіри, місцями широкі, в ділянках голови, передпліч і кистей обох рук, лівого коліна, гомілки, стопи; правого стегна з переходом на сідницю і підвздух. Рубці утворились на місці загоєння забійно рваних ран; тілесні ушкодження у вигляді відкритої непроникаючої черепно мозкової травми струсу головного мозку, чисельних забійно рваних ран голови; множинних забійно рваних ран нижньої третини передпліч і кістей обох рук, лівого коліна, стопи; широкої забійно рваної рани верхньої третини правого стегна з переходом на сідницю і півздухову ділянку з від слойкою пошкодженням клубових м`язів; перелому шиловидного відростку лівої променевої кістки. Дані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я більш як на 21 день.
Внаслідок ДТП пасажир мотоблока «Зубр» ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №241 від 07.10.2014 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, перелому правих лобної і тім`яної кісток, забою головного мозку; закритого перелому верхньої третини правої малогомілкової кістки. Важка закрита черепно мозкова травма у вигляді перелому правих лобної і тім`яної кісток, забою головного мозку відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я більш як на 21 день.
Відповідно до висновку судово - авто технічної експертизи №159а від 07.04.2015 року в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точку зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.
Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. Згідно п.п.2,3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки.
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Вирішено питання з речовими доказами.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 491 грн..04 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальних збитків 3 813 грн. 70 коп., моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 250 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальних збитків 3 418 грн. 62 коп., моральну шкоду в сумі 3 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 250 грн. 62 коп.
Не погодившись з вироком суду, заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу , просив вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст.76 КК України, а саме : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально- виконавчої інспекції.
В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що за змістом закону ст.ст. 75,77 КК України і роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні особи від відбування основного покарання з випробуванням суд, відповідно до ст. 77 КК України, може призначити додаткове покарання, зокрема позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю. Додаткові покарання виконуються реально, про що суд повинен зазначити у резолютивній частині вироку.
Разом з тим, суд першої інстанції в порушення даних вимог , звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання не лише основного , а й додаткового покарання.
За таких обставин, на думку прокурора, звільняючи обвинуваченого від відбування основного і додаткового покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело і до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості і є підставою для скасування вироку відповідно до ч.1 ст.413, ст. 414 КПК України .
Обвинувачений ОСОБА_7 , не погодившись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, просив вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 року відносно нього змінити в частині позбавлення його права керувати транспортними засобами.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що згідно постанови Тростянецького районного суду він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Дане адміністративне стягнення накладене за ДТП, яке він скоїв, а саме 27.08.2014р. по вул. Леніна в с. Летківка Тростянецького району. Адміністративне стягнення він ОСОБА_7 відбув повністю, тому просить вирок змінити і позбавити його права керувати транспортними засобами лише на 1 рік.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задоволити, відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, яка на його думку є безпідставною, просив виключити п.2 ч.1 ст.76 КК України в редакції від 14.04.2009 року, застосувати п.1,2 ст.76 КК України в редакції від 07.09.2016 року, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задоволити, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не оспорюються, ґрунтуються на сукупності доказів досліджених під час судового розгляду.
За змістом ст.ст.75, 77 КК України, відповідно роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні особи від відбування основного покарання з випробуванням суд відповідно до ст. 77 КК України, може призначити додаткові покарання, зокрема позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Додаткові покарання виконуються реально, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку.
З вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від відбування не лише основного , а й додаткового покарання.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
З огляду на фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, вчинення його у стані алкогольного сп`яніння, наслідки, суд апеляційної інстанції , враховуючи вимоги ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вважає, що звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами є безпідставним.
Зазначене свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.75 КК України, що відповідно ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для його скасування.
Неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність ( ст.75, 76 КК України ) призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості .
За таких обставин, доводи прокурора про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 є безпідставними.
Згідно постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 26.11.2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік . Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір в сумі 36 грн.54 коп. ( т-2 а.с. 119).
Відповідно ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Наявність рішення по справі про адміністративне правопорушення не є підставою для зменшення строку позбавлення права керувати транспортними засобами, який визначений в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, оскільки додаткове покарання застосовано при притягненні ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, тобто іншого виду юридичної відповідальності .
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст.5 КК України, вважає за доцільне виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування п.2 ч.1 ст.76 КК України ( в редакції Закону України від 14.04.2009 року), оскільки застосування даного положення обтяжує становище обвинуваченого.
Також, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне внести зміни в резолютивну частину вироку в частині покладення обов`язків на ОСОБА_7 згідно ст.76 КК України ( в редакції Закону України від 07.09.2016 року) , а саме : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції, -
У х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора задоволити
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України до 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.
Покласти на ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України в редакції від 07.09.2016 обов`язки , а саме : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування п.2 ч.1 ст.76 КК України в редакції Закону України від 14.04.2009 року.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення до касаційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя