АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 грудня 2016 року до 23 год. 20 хв. включно з визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400, 00 грн., відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 212 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскілки жодний з більш м`яких запобіжний заходів не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наявним ризикам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх вимог апелянти зазначають, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки винесена в супереч вимог чинного законодавства. Так, на думку апелянтів, заявлені слідчим ризики є надуманими та не підтверджуються матеріалами провадження. Також, апелянти вважають, що в матеріалах провадження відсутні і дані, які б підтверджували обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Що стосується висновків суду про намагання підозрюваного ухилися від органів досудового розслідування і суду, то, як зазначається у поданих апеляційних скаргах, вони не відповідають дійсності, оскільки явка ОСОБА_10 до слідчого є добровільною, а про ухвалу слідчого судді, якою надано дозвіл на його затримання останній не знав. Крім того, на думку апелянтів, слідчим суддею не було враховано і даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, постійно з`являвся на виклики слідчого, офіційно працює, має міцні соціальні зв`язки та у нього на утриманні перебуває хвора мати.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим суддею вказаних вимог закону дотримано та обґрунтовано прийнято рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, під час розгляду клопотання, слідчим суддею, на підставі наданих йому матеріалів, встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які інкримінуються останньому органом досудового розслідування і наявність заявлених слідчим ризиків у його поведінці.

Також, у відповідності з вимогами чинного законодавства, слідчим суддею були враховані і дані про особу підозрюваного, в тому числі і ті, на які в своїх апеляційних скаргах посилаються захисник і підозрюваний. Крім того, слід зазначити, що вони не зменшують наявних ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни підозрюваному запобіжного заходу.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та надані матеріали, врахувавши в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані, про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, характер соціальних зв`язків, в тому числі і тих, які пов`язані з його трудовою діяльністю, наявність місця проживання та спосіб життя взагалі, а також того, що останній був оголошений у розшук, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку з приводу того, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуального поведінку підозрюваного можливо застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та з огляду на вимоги ст. 183 КПК України визначив заставу у розмірі 300 мінімальних заробітних плат.

Визначений судом першої інстанції розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, майновий стан підозрюваного, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи апеляційних скарг з приводу відсутності обґрунтованої підозри не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 212 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Що стосується посилань апелянтів на те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, то вони спростовуються доводами клопотання слідчого та доданими до нього матеріалами, які містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вказані слідчим ризики є реальними і, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі їм запобігти, що виправдовує обмеження права підозрюваного на свободу.

Посилання апелянтів з приводу хибності висновків суду про намагання підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спростовуються матеріалами провадження.

Так з наданих суду матеріалів вбачається, що 14 вересня 2016 року ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 212 КК України, яке у відповідності до положень Кримінального процесуального кодексу України направлено останньому у спосіб, передбачений ст. ст. 135, 278 КПК України, поштовим зв`язком за місцем реєстрації підозрюваного та до відповідної житлово-експлуатаційної організації.

26 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26 жовтня 2016 року місце знаходження підозрюваного ОСОБА_7 було встановлено, його затримано та доставлено до суду в межах 36 годин.

На підтвердження своїх доводів з приводу того, що ОСОБА_7 не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, стороною захисту належних доказів не надано.

Крім того, в поданих апеляційних скаргах зазначається, що ОСОБА_7 добровільно з`явився до слідчого. Разом з тим, як вбачається з протоколу затримання від 26 жовтня 2016 року, місце знаходження ОСОБА_7 , який перебував у розшуку, було встановлено в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, доводи апеляційних скарг підозрюваного і його захисника з приводу незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а від так апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 грудня 2016 року до 23 год. 20 хв. включно з визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400, 00 грн., відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного без задоволення.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/272/2017 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11 Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1