печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
08.08.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовується наступним.
Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000167, внесеного 07.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню встановлено, ОСОБА_4 використовуючи свій мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , підключений до мережі Інтернет, шляхом переходу у браузері мобільного телефону на власний обліковий запис у соціальній мережі «Вконтакте» « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та будучи адміністратором групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знайшов на сторінку « ОСОБА_7 », де знайшов текст, що починається словами: «Война: на этот раз всерьез… » та закінчується словами: «Осталось ее выиграть. И мы это сделаем.». Після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи зміст вказаного тексту, бажаючи довести злочин до кінця в розділі «стіна» вказаної сторінки зробив репост тексту « ОСОБА_8 », що починається словами: «Война: на этот раз всерьез… » та закінчується словами: «Осталось ее выиграть. И мы это сделаем.», та шляхом натискання кнопки, яка відповідає за завершення публікації тексту, розповсюдив вказаний текст.

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 14.04.2017 № 304/1, у наданому на дослідженні тексті, що починається словами: «Война: на этот раз всерьез… » та закінчується словами: «Осталось ее выиграть. И мы это сделаем.», з урахуванням наведених тлумачень є закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

Вищевказані обставини у своїй сукупності дають підстави підозрювати громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні розповсюдження матеріалів із закликами до повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 109 КК України.

08.08.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109-1141, 258-2585, 260-261 КК України, тому слідчий в своєму клопотанні просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, що зазначені ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав викладених у ньому та просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слічдого та зазначив, що не мав на меті вчиняти будь-яке кримінальне правопорушення, просив розглядати клопотання слідчого у відсутність захисника, що не пов`язано з його матеріальним становищем.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчим у клопотанні та доданих документів з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, санкція якої визначає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_4 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Тобто, вказана норма права по своєму змісту має імперативний характер.
Враховуючи вищевикладені положення закону, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, ч. 2 ст. 276, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, неодруженого, зі слів - маючого на утриманні малолітню дитину, зі слів - не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до 06.10.2017 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1