АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/7750/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/371/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.11.2016р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України

Приймаючи наведене рішення районний суд вказав, що врахував тяжкість вчиненого злочину за ч.1 ст.115 КК України, який є умисним особливо тяжким злочином, значний строк не відбутої частини покарання, не погашенні судові витрати, відсутність у засудженого стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, низький еквівалент нарахованої заробітної плати, а також те, що за місцем відбуття покарання той характеризується посередньо та не приймає участі у роботі самодіяльних організацій і на підставі цього прийшов до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_8 , своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити. В своїй скарзі апелянт посилається на те, що доводи прокурора не відповідають дослідженим матеріалам справи оскільки в його характеристиці прямо зазначено, що він приймає участь у програмі «Дефіренційного впливу». Крім того, він є військовим пенсіонером, інвалід 2-ї групи, учасник бойових дій, має 2 поранення та декілька нагороджень, під час відбування покарання стан здоров`я погіршився в наслідок чого засудженого було прооперовано із-за чого порушилась координація рухів. Судові витрати за його проханням були сплачені жінкою сина, а сам він має постійне місце реєстрації та власний дім.

Вислухав доповідь головуючого, заслухавши засудженого та захисника в підтримку поданої апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав правомірним рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи і перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З ухвали суду (т.1 а.с.17-19) вбачається, що Жовтневий районний суд м. Харкова розглядав заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2011р. за ч.1 ст.115 КК України 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.02.2016р. засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.11.2010р. по 21.04.2011р., в строк покарання, із розрахунку 1(один) день попереднього ув`язнення за 2(два) дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 01.11.2010р., кінець строку відбування покарання 12.05.2018р. На момент розгляду клопотання засуджений дійсно відбув більше 3/4 призначеного строку покарання.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження: заявою засудженого (т.1 а.с.2); характеристикою (т.1 а.с.9).

Відсутність подання про умовно-дострокового звільнення, свідчить, що відповідна комісія відмовила в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , оскільки вважає, що він не довів свого виправлення і це прямо зазначено у характеристиці (т.1 а.с.9).

Згідно цієї характеристики (т.1 а.с.9) ОСОБА_8 відбуває покарання в Холодногірській ВК №18 з 26.05.2011р.

До цього з він перебував у Кіровоградському СІЗО де мав одне стягнення, яке на цей час є погашеним.

Як випливає з рекомендації Пленуму Верховного Суду України, який у п.2 своєї Постанови №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вказує, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого: даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків, при цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, у п.17 того ж Пленуму звертається увага на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З наведених рекомендацій випливає, що поясненням представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії суди повинні приділяти значну увагу, оскільки саме ці особи мають найбільш повне уявлення про виправлення особи.

Самі по собі ті аргументи на які посилається засуджений в своїй апеляції з доповненнями, з урахуванням матеріалів кримінального провадження переконують колегію суддів лише у тому, що в поведінці ОСОБА_8 , намітилися позитивні зміни.

Таким чином, враховуючи, що процес виправлення є достатньо тривалим, приймаючи до уваги представлену характеристику на ОСОБА_8 , з Холодногірської ВК №18, яка свідчать, що є певні позитивні зміни, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених рекомендацій Верховного Суду України погоджується з висновками суду першої інстанції.

Звідси колегія суддів робить висновок, що апеляційні доводи засудженого про дострокове виправлення ОСОБА_8 є спростовними, а ухвала районного суду правомірною.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.11.2016р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді