Справа № 520/9593/17
Провадження № 1-кс/520/1961/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, яке подано на виконання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №1, -

ВСТАНОВИВ:
15.08.2017 року до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання заступника прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, яке подано на виконання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №1.

Як вбачається з клопотання, 18.07.2017 Одеською місцевою прокуратурою №1 з прокуратури Одеської області отримано запит компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 1.

Так, слідчим управлінням управління Слідчого комітету Республіки Білорусь по Гомельській області розслідується кримінальна справа № 1, порушена 29.04.2017 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 430 Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

В ході попереднього розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи провідним спеціалістом регіонального відділу контролю на платних дорогах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » філіалу по ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відділ транспортної інспекції), будучи посадовою особою представником влади, за попередньою змовою з провідними спеціалістами відділу транспортної інспекції ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , спеціалістом 1-ї категорії відділу транспортної інспекції ОСОБА_7 та спеціалістом 2-ї категорії відділу транспортної інспекції ОСОБА_9 , які також є представниками влади, умисно, з метою матеріального збагачення, в період часу з квітня по грудень 2016 року (точні час та дата слідством не встановлені), перебуваючи в різних місцях Єльського та Мозирського районів Гомельської області, на ділянках автодороги Р31, розташованих поблизу населених пунктів Нова Рудня та Роза Люксембург Єльського району Гомельської області, неодноразово приймали незаконні грошові винагороди (хабарі) від водіїв вантажоперевізників України, отримавши в загальному розмірі не менше 160 доларів США, що за курсом Національного банку Республіки Білорусь складає 313 рублів 36 копійок (14 базових величин), які надавались їм виключно в зв`язку з займаною посадою, за сприятливе вирішення питань, що входять в їх компетенцію та за здійснення в інтересах осіб, які давали хабар, дій, які вони могли здійснити з використанням своїх службових повноважень, а саме не проведення належного транспортного контролю у відповідності з законодавством Республіки Білорусь, а також за не притягнення перевізників за виявлені порушення до адміністративної відповідальності.

При здійсненні слідчих дій та оперативно-розшукових заходів отримано інформацію, що громадянином України, який передавав хабарі працівникам транспортної інспекції, є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працював (працює) водієм у фізичної особи підприємця ОСОБА_13 .

Прокурор звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його наявністю достатніх даних, які вказують на те, що у ФОП ОСОБА_13 є документи по здійсненню міжнародних перевезень бітуму з ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (Республіка Білорусь), які в свою чергу мають суттєве значення для встановлення події кримінального правопорушення, обставин, що підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження, належної кваліфікації скоєного кримінального правопорушення, та містять відомості про осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вимоги заявленого клопотання підтримав у повному обсязі.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Ч. 1 ст. 542 КПК України визначено, що міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 КПК України, порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іноземної держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 КПК України, Генеральна прокуратура України звертається із запитами про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та розглядає відповідні запити іноземних компетентних органів, крім досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України, яке у таких випадках здійснює функції центрального органу України.
Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України. У разі прийняття рішення про задоволення запиту уповноважений (центральний) орган України надсилає запит компетентному органу України для виконання. У межах повноважень Генеральна прокуратура України має право надавати вказівки щодо забезпечення належного, повного та своєчасного виконання такого запиту. Наведені вказівки є обов`язковими до виконання відповідним компетентним органом України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 558 КПК України, центральний орган України щодо міжнародної правової допомоги або орган, уповноважений здійснювати зносини відповідно до частини третьої статті 545 цього Кодексу, за результатами розгляду запиту компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу приймає рішення щодо доручення його виконання органу досудового розслідування, прокуратури або суду з одночасним вжиттям заходів щодо забезпечення умов конфіденційності.

Згідно ч. 1 ст. 562 КПК України, якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, подане в рамках виконання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги, надійшло до суду з порушенням вимог ст.ст. 554, 558 КПК України, оскільки як вбачається з поданого клопотання, запит компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги до Одеської місцевої прокуратури №1 надійшов з прокуратури Одеської області, яка не визначена будь-яким нормативним актом повноважним органом, що розглядає відповідні запити іноземних компетентних органів і перевіряє їх відповідність законодавству та їх обґрунтованість. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які вказують на те, що даний запит взагалі розглядався уповноваженим (центральним органом) України, та відповідно відсутні докази направлення останнім такого запиту для виконання до прокуратури Одеської області.

Слід також зазначити, що з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів звертається заступник прокурора ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не є особою, яка в даному випадку уповноважена на звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням, оскільки до матеріалів клопотання не долучається жодних доказів наявності вказівок уповноваженого (центрального) органу України, чи відповідного доручення щодо виконання запиту органів іноземної держави.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно приписів ч. 1 ст. 562 КПК України, при виконанні запиту компетентного органу іноземної держави про правову допомогу підставою для вирішення питання щодо надання дозволу на проведення процесуальної дії, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

Проте, окрім запиту (доручення) про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №1, яке не містить дати складення такого доручення та належним чином не завірене, а також двох виписок з Кримінального кодексу Республіки Білорусь та постанови про проведення виїмки від 23.05.2017 року, які також належним чином не завірені та які не містять відомостей, необхідних для вирішення питання про тимчасовий доступ до речей і документів, перелік яких визначено ч. 2 ст. 160 КПК України, інших матеріалів прокурор до свого клопотання не додав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Клопотання ж прокурора не містить належним чином завірених копій документів, які б підтверджували викладені у клопотанні обставини, що позбавляє слідчого суддю можливості в повній мірі перевірити наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей та документів.

З огляду на викладене, враховуючи, що слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати питання чи приймалося рішення про надання міжнародної правової допомоги уповноваженим (центральним) органом України та чи взагалі відомо Генеральній прокуратурі України про наявність запиту компетентних органів Республіки Білорусь, беручи до уваги, що в судовому засіданні правових підстав для задоволення клопотання прокурора встановлено не було, останнім в судовому засіданні не доведено достатності підстав, узгодженості, обґрунтованості та законності вимог поданого клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про тимчасовий доступ до речей та документів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159,160,162-164,543, 545, 554-571 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання заступника прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, яке подано на виконання запиту компетентних органів Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №1 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1