АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/295/17 Справа № 199/7725/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001981, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з невідповідністю покарання особі обвинуваченого внаслідок суворості, і просить його пом`якшити, застосувавши положення ст. 69 КК України, та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та йому призначене покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2 116 грн. 96 коп.
Згідно фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених в оскаржуваному вироку, які були у повному обсязі визнані обвинуваченим під час судового розгляду і не оспорюються в апеляційній скарзі, ОСОБА_9 за невстановлених обставин незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав, а у подальшому зберігав та носив вогнепальну зброю, а саме пістолет моделі «ZORAKI-MOD.914-S» № НОМЕР_1 калібру 9 мм., вчинивши тим самим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Крім того, ОСОБА_9 разом з особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, 02 квітня 2016 року приблизно о 04 год. 10 хв., перебуваючи у громадському місці - біля магазину «АТБ-маркет», розташованого за адресою: вул. Передова, 2 в м. Дніпро, грубо порушуючи громадський порядок, діючи безпричинно, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, спровокували словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 та, переслідуючи останнього, забігли слідом за ним до приміщення вказаного магазину, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, використовуючи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень ніж, наздогнавши потерпілого, нанесла потерпілому ОСОБА_8 не менше двох ударів ножем в область лівої сідниці та не менше одного удару ножем в область кисті лівої руки, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_8 намагався втекти, і в цей момент ОСОБА_9 здійснив в бік потерпілого один постріл з вищевказаного пістолета, який в останнього не влучив.
Дії ОСОБА_9 у цій частині були кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 296 КК України за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував належним чином обставини, що, на його думку, пом`якшують покарання, а саме те, що він є раніше не судимою особою, повністю визнав свою вину та щиросердно розкаявся у скоєному, активно сприяв слідству у розкритті злочину та встановленню істини у кримінальному провадженні, а також те, що він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та позитивно характеризується. Додатково вказує, що на його утриманні перебуває його дід ОСОБА_10 , 1938 року народження.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав з викладених у ній підстав, а також виклав свої доводи щодо необхідності призначення ОСОБА_9 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, тотожні доводам його апеляційної скарги від 15.12.2016 р., що була повернута ухвалою судді-доповідача від 12.01.2017 р.; прокурора, що проти задоволення апеляційної скарги заперечував; потерпілого ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу підтримав та зазначив, що з урахуванням розкаяння обвинуваченого та їх примирення призначене останньому покарання є надмірно суворим; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Так, висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом першої інстанції і викладених в оскаржуваному вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а отже відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.

Що стосується доводів апелянта та захисника про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; відсутність обставин, що обтяжують покарання; обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнав повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що останній є раніше не судимою особою, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд обгрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив ОСОБА_9 покарання за кожним з інкримінованих йому злочинів на рівні нижчих меж, передбачених санкціями ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, - у виді позбавлення волі строком три роки за вчинення кожного з цих кримінальних правопорушень, - та за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання цих покарань, визначив остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, з реальним його відбуванням, що відповідає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, з чим колегія суддів погоджується.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта та його захисника про надмірну суворість цього покарання зважаючи на те, що обвинуваченим було вчинено два умисних тяжких злочини, які були пов`язані з незаконним володінням вогнепальною зброєю, а один з них також із застосуванням її у громадському місці, об`єктом посягання якого було зокрема здоров`я потерпілого. Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 ухилявся від органу досудового розслідування та перебував у розшуку /а.к.п. 58-59/.

З урахуванням наведеного, виправлення ОСОБА_9 і досягнення інших цілей кримінального покарання неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначене йому покарання у виді позбавлення волі є законним та обґрунтованим. Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами. Наведені захисником та обвинуваченим відомості, що позитивно характеризують особу останнього, та обставини, що пом`якшують його покарання, а також позиція потерпілого, були достатньою мірою враховані судом першої інстанції при призначенні цьому обвинуваченому покарання за кожний з вчинених ним злочинів на рівні мінімальних меж, встановлених санкціями відповідних статей та частин статей закону України про кримінальну відповідальність, та остаточного покарання, що незначно перевищує покарання за кожний із зазначених злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, на застосуванні положень якої наполягає апелянт, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Під час апеляційного провадження не встановлено обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, у зв`язку з чим підстав для призначення ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі або переходу до більш м`якого покарання, не вбачається.
Щодо доводів захисника про необхідність застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання за правилами ст. 75 КК України колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведені обставини, зокрема кількість, тяжкість та характер інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, не дають достатніх підстав для висновку про те, що мета кримінального покарання щодо нього може бути досягнута без реального відбування призначеного судом покарання.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та доводи захисника, викладені ним при апеляційному розгляді, не є обґрунтованими, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 , залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення, а саме строк перебування його під вартою з 17 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року включно, у строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4