Номер провадження: 11-кп/785/620/17
Номер справи місцевого суду: 520/7754/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_8 про скасування арешту на нерухоме майно, накладеного постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 від 16 травня 2009 року та 17 березня 2009 року по кримінальній справі №522/25821/13-к.

Не погодившись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_8 про скасування арешту нерухомого майна, а саме квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду кримінальної справи №520/15828/13-к за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України ухвалено обвинувальний вирок від 22 липня 2014 року, який набрав законної сили.

Разом з цим, питання про зняття арешту зі спірного майна квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 під час ухвалення вироку вирішено не було.

Зазначає, що спірні квартири не належали жодному із обвинувачених в кримінальній справі та не були власністю Кредитної спілки «Україна», а суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що заявником не наведено жодних доказів, які вказували б на необґрунтованість накладення арешту на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням представника ОСОБА_7 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд вважає, що судовий розгляд клопотання заявника ОСОБА_8 про скасування арешту майна здійснювався з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, апеляційним судом встановлено, що постановою від 16 березня 2009 року заступника начальника відділу начальника слідчої частини відділу розслідування особливо важливих спав та злочинів, вчинених організованими групами та злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 на підставі статей 78, 79, 130 КПК України (в ред. 1960 року) був накладений арешт на нерухоме майно, зокрема квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна та можливого цивільного позову по кримінальній справі №3 (а.с.80-81).

Також апеляційним судом встановлено, що в зв`язку з набранням чинності Кримінально-процесуального Кодексу в редакції 2012 року, кримінальна справа №3 була внесена в ЄРДР 17 червня 2013 року за № 0001162 та розглянута по суті Київським районним судом м.Одеси 22 липня 2014 року.

При цьому, за результатами розгляду по суті кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001162 від 17 червня 2013 року, Київським районним судом м.Одеси 22 липня 2014 року був постановлений вирок, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були визнані винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.191 ч.5, 28 ч.3, 366 ч.2 КК України та засуджені до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засуджених та позбавленням права обіймати організаційно-розпорядні посади в установах будь-якої форми власності.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що на даний час судовий розгляд по кримінальному провадженню, в якому органом досудового слідства була прийнята постанова від 16 березня 2009 року про накладення арешту на нерухоме майно, зокрема квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , по суті закінчений з винесенням обвинувального вироку.

При цьому, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.368 ч.1 п.12 КПК України, не вирішив долю майна.

За таких обставин, розгляд клопотання заявника ОСОБА_8 про скасування арешту майна мав відбуватись відповідно до вимог статей 537, 539 КПК України, які регламентують питання, що вирішуються судом під час виконання вироків та порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироків.

В свою чергу, клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, хоча і було зареєстровано, як справа в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах, однак було розглянуто Київським районним судом м.Одеси окремо від кримінального провадження внесеного в ЄРДР 17 червня 2013 року за № 0001162, без дослідження матеріалів самого кримінального провадження.

Зазначені порушення кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_7 унеможливили повно дослідити обставини та підстави накладення арешту на майно, наявність підстав для існування такого арешту на теперішній час.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при розгляді клопотання заявника ОСОБА_8 були порушено порядок розгляду клопотань, передбачений статтями 537, 539 КПК України, що призвело до неповноти судового розгляду, яка не може бути усунута під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд визнає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, та призвели до ухвалення необґрунтованого не вмотивованого, а тому й незаконного рішення.

Відповідно до ст.409 ч.1 п.3 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 415 КПК України, передбачений перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, в який не входить порушення кримінального процесуального закону, встановлені апеляційним судом у даному провадженні, оскільки законодавець не міг передбачити їх можливість.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження в частині вирішення питань пов`язаних із виконанням вироку апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Враховуючи те, що судовий розгляд в суді першої інстанції здійснювався з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду клопотання про скасування арешту майна в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду клопотання суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини

Керуючись ст.ст.368, 404, 405, 407, 412,415, 419, 537,539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 від 16 травня 2009 року та 17 березня 2009 року по кримінальній справі №522/25821/13-к скасувати.

Призначити клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 від 16 травня 2009 року та 17 березня 2009 року по кримінальній справі №522/25821/13-к - на новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4