справа № 216/2412/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2012 року народження, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, у військовому званні солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, у Запорізькій області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань Запорізьким ОМВК 07.07.2015 року, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-Х1І від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, яку він з 28.08.2015 року став проходити у військовій частині НОМЕР_3 (військова частина - польова пошта В НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) у військовому званні солдата на посаді командира гармати, а з 14.08.2015 року - на посаді такелажника.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року з 10.09.2015 року ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В середині вересня 2015 року ОСОБА_7 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних, вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Рсалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 16.09.2015 року біля 10 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
07.04.2017 року біля 12 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на посаді такелажника у військовому званні солдата, 16.09.2015 року біля 10 год. 00 хв., діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для нього, поки 07.04.2017 року біля 12 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що 16.09.2015 року біля 10 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Проте 07.04.2017 року біля 12 год. 00 хв. він повернувся до своєї військової частини, зрозумівши помилковість свого вчинку. У вчиненому злочині щиро розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання, врахувати його участь в АТО, та те, що має на утриманні неповнолітню дитину.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 03.11.2015 року т.в.о. командира військової частини, відповідно до якої солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину з 16.09.2015 року а.с.7;
- актом службового розслідування а.с.8-9;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2015 року № 271, відповідно до якого солдат ОСОБА_4 28.08.2015 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 а.с.36.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину і вважає необхідним для виправлення обвинуваченого призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ч.4 ст. 407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) та повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід - особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: