печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва кримінальне провадження за клопотанням ТОВ « Ай Ті Фінанс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234 від 04.07.2014р.,-

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання представника ТОВ « Ай Ті Фінанс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000234 від 04.07.2014р., накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016р. на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ « Ай Ті Фінанс» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Універсал Банк» (МФО 322001).
Вказане клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016р.у справі №757/9671/16-к задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ « Ай Ті Фінанс» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Універсал Банк» (МФО 322001).
Посилаючись на те, що грошові кошти, на які було накладено арешт, це власні кошти ТОВ «Ай Ті Фінанс», які отримані в результаті здійснення власної господарської діяльності, не пов`язаної з переказом коштів на окупованих територіях Донецької області, були зараховані на банківський рахунок поза межами часового періоду здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №00234 від 04.07.2014р., а також не є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000234 від 04.07.2014р., не містять жодної інформації про обставини, які мають значення для кримінального провадження, заявник просив клопотання задовольнити.
Крім того, представник заявника посилається на те, що внаслідок накладення арешту було заблоковано законну господарську діяльність підприємства, яка не має жодного відношення до діяльності платіжних терміналів ВПС «24 NONSTOP» на окупованих територіях Донецької області, та позбавлено можливості ТОВ « Ай Ті Фінанс» виконати взяті на себе зобов`язання перед третіми особами, що призводить до матеріальних збитків.
Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом представник ТОВ «Ай Ті Фінанс» та слідчий за клопотанням, якого накладено арешт у судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки в судове засідання не надали, неприбуття яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, матеріали кримінального провадження № №757/9671/16-к, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000234 від 04.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.
За результатами розслідування додатково встановлено, що службові особи ТОВ «Ай Ті Фінанс» () всупереч Постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» свідомо продовжували підтримувати функціонування програмно-технічних комплексів самообслуговування - платіжних терміналів внутрішньодержавної небанківської платіжної системи «24NONSTOP» на окупованих територіях Донецької області, які обслуговувались суб`єктами підприємницької діяльності - дилерами ТОВ «Ай Ті Фінанс», які через «Міністерство доходів та зборів ДНР» сплачували податки в бюджет ДНР.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року за результатом розгляду клопотанням слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000234 від 04.04.2014р. накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ « Ай Ті Фінанс» () № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Універсал Банк» (МФО 322001).
За вимогами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна будь-якої фізичної або юридичної особи допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Призастосуваннізаходівзабезпеченнякримінальногопровадженняслідчийсуддяповинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддане обґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальномупровадженніабозастосуваннящодоньогоспеціальноїконфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Підстави та порядок накладення арешту під час кримінального провадження регулюється главою 17 «Арешт майна» КПК України.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
З тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 вбачається, що при арешті грошових коштів, які зберігаються на розрахунковому рахунку ТОВ «Ай Ті Фінанс», слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що вони відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б спростовувало висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 03.03.2016, та надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на грошові кошти, які зберігаються на розрахунковому рахунку ТОВ « Ай Ті Фінанс», на теперішній час відпала, оскільки обставини на які посилається заявник в обґрунтування клопотання підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування, яке наразі триває, та органом досудового розслідування проводяться відповідні слідчі дії.
Не вбачаючи підстав для задоволення клопотання, керуючись ст. ст.98, 132, 167, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання ТОВ « Ай Ті Фінанс» про скасування арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Універсал Банк» (МФО 322001), накладеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016р. у кримінальному провадженні 757/9671/16-к, залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1