Провадження № 1-кп/317/45/2017
Справа № 317/3620/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі:
прокурорів ОСОБА_4
ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001328 від 13.07.2016 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград, росіянина, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, розлученого, інваліда 3-ї групи, має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
14.12.1998 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі. 14.09.1999 р. звільнився на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 р.;
28.05.2001 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 06.08.2002 р. звільнився по відбуттю строку покарання;
27.11.2003 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;
08.11.2004 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 27.06.2006 р. звільнився з Оріхівської ВК №88 із заміною на виправні роботи невідбутого покарання 1 рік 2 місяці 14 днів, з утриманням 10% в дохід держави;
23.08.2007 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.;
05.06.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 27.11.2009 р. звільнився з Оріхівської ВК № 88 умовно-достроково, невідбуте покарання 3 місяці 20 днів;
10.04.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
26.04.2010 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 08.05.2013 р. звільнився з Кам`янської ВК №101 Запорізької області по відбуттю строку покарання;
04.02.2015 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 22.05.2015 р. по відбуттю строку покарання;
27.08.2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2016 року, приблизно о 07 год. 50 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом подолання огорожі проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав гумовий поливний шланг «Berber Plus» з армованою капроновою ниткою довжиною 20 м, діаметром 3,2 см (три чверті дюйму) за ціною 25,00 грн. за один метр на суму 500,00 грн., в комплект до якого входив конектор «Ver» (три чверті дюйму) за ціною 20,00 грн., який належить ОСОБА_6 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на суму 520,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав частково, не погодившись з кваліфікацією його дій. Зазначив, що в той день, влітку 2016 року, конкретної дати він не пам`ятає, вранці він пішов до селища Сонячне в пошуку клієнтів по роботі. Підійшовши до будинку потерпілого, побачив відсутню секцію паркану, замість якої стояли дерев`яні щити, покликав власника, далі пройшов між щитами у двір, постукав у двері, обійшов двір, знову погукав власника. До калитки не було змоги зайти, оскільки вона була зачинена. Коли заходив у двір, то розумів, що заходить у двір сторонньої особи, з потерпілим знайомий він не був, дозволу заходити у двір власник не давав. Коли виходив з подвір`я, то побачив шланг. Шланг був з конектором. Оскільки у нього вдома шланг став непридатним до використання, а купити новий змоги не було, то вирішив взяти цей шланг, думав, що він власнику не потрібен, адже лежить на землі. Коли вийшов з домоволодіння, то відрізав кусок шлангу, щоб вдома приміряти. Шланг залишив в кущах неподалік і пішов додому. Вдома поміряв, але виявилось, що шланг не підійшов, крім того матір заперечувала, щоб він приносив його додому. Коли повернувся до місця зберігання шлангу, то хотів повернути його власнику, але побачив стороннього чоловіка і вирішив не повертати, а продати його. Продав незнайомому чоловіку за 200,00 грн., гроші витратив на їжу. На теперішній час відшкодував потерпілому збитки, розкаюється у вчиненому. Проживає разом з батьком та матір`ю, хоча офіційно не працевлаштований, але має підробітки.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, є доведеною.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що кожного вечора він приїжджав додому в АДРЕСА_3 . В один з вечорів влітку 2016 року, точної дати він не пам`ятає, але дата відображена на записах з камер відеоспостереження домоволодіння, що є в матеріалах справи, він виявив, що з території домоволодіння зник шланг жовто-чорного кольору. Хлопці, які у нього працювали, сказали йому, що коли вони прийшли, то шлангу вже не було. На той час у паркані не було однієї секції довжиною 3 метри. Замість неї стояли два дерев`яні щити, які знімали, коли приїжджали автомобілі. На момент крадіжки щити також стояли. З двох сторін будинку є наклейки про наявність сигналізації та відеоспостереження. Він зайшов подивитись відеозаписи з камер, та виявив на запису, що незнайомий чоловік зайшов у двір, переступив через щити, обійшов двір, після чого взяв шланг та пішов. На шлангу також був елемент швидкого з`єднання. На той час у дворі нікого не було. На теперішній час збитки йому обвинувачений відшкодував, вибачився. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.07.2016 р. з фототаблицею, при огляді території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксовано, що територія домоволодіння огороджена металевим парканом коричневого кольору заввишки приблизно 2 метри. На подвір`я ведуть металеві ворота та металева калитка. Територія домоволодіння обладнана камерами відеоспостереження, які установлені на будинку, одна з камер установлена на господарчій будівлі, розташованій в правому дальньому куті подвір`я.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.08.2016 р., проведеного за участі ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на місці послідовно описав та показав обставини крадіжки, зокрема зазначив, що зранку 26.06.2016 р. він прибув до вул. Паркової с. Сонячне Запорізького району Запорізької області з метою пошуку роботи на будівництві. Рухаючись по вулиці він побачив відсутню металеву частину огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 , підійшовши до якої він перетнув дерев`яну заставу, пройшов на територію домоволодіння, обійшовши навколо будинку, помітив гумовий шланг, який лежав на земляній поверхні біля будинку, після чого взяв його до рук та покинув територію домоволодіння через місце проникнення. В подальшому сховав шланг в кущах, розташованих наприкінці вулиці. Через те, що шланг не підійшов за розміром, він в цей день продав його невідомому чоловіку за 200,00 грн. на території Бородинського ринку у м. Запоріжжя, гроші витратив для задоволення власних потреб.
Слідчий експеримент був записаний на DVD-диск, запис з якого був оглянутий в ході розгляду кримінального провадження. Даний запис у повній мірі узгоджується із обставинами, які описані у протоколі слідчого експерименту від 19.08.2016 р.
Також судом було досліджено протокол огляду диску від 13.07.2016 р., в якому детально та послідовно описані протиправні дії, зафіксовані камерами відеоспостереження на території домоволодіння потерпілого з позначками дати 06.26.2016, а саме те, що з права наліво за напрямком руху від житлового будинку потерпілого, вздовж подвір`я йде молодик в темних штанях та світлій футболці з сумкою через плече чорного кольору. Під час подолання даного відрізку вулиці звертає свій погляд на вхідну калитку двору. В подальшому даний молодик перелазить через дерев`яний проміжок, яким заставлена відсутня частина металевого паркану та прямує по подвір`ю до вхідних дверей, проглядаючи через які вертає погляд через скло дверей на майно, що знаходиться всередині будинку. Далі молодик продовжує свій рух по подвір`ю та підходить до частини будинку зі сторони місця розташування відеокамери. Далі молодик рухається зліва направо та підходить до мотку гумового поливного шлангу, беручи який до своїх рук, покидає разом з ним місце його знаходження та зникає з місця огляду цієї відеокамери. Далі молодик рухається по вулиці зліва направо за напрямком руху від даного житлового будинку зі шлангом в руках, рухаючись при цьому в тому напрямку, звідки прийшов.
В судовому засіданні було також відтворено відеозапис з даного оптичного носія DVD-R диску ARITA 8-16X 120 Min / 4.7 Gb, на якому містяться файли відеозаписів з назвами «1», «2», «3», «4», «5», «6» з камер відеоспостереження, встановлених на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . В судовому засіданні ОСОБА_7 упізнав себе на записах з камер відеоспостереження. Зазначеними записами дійсно зафіксовано обставини крадіжки ОСОБА_7 шлангу з території домоволодіння потерпілого, що детально описані у протоколі огляду диску від 13.07.2016 р.
Протоколом огляду від 10.08.2016 року зафіксовано також огляд старшим слідчим Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в присутності понятих товарного чека, наданого потерпілим ОСОБА_6 на підтвердження вартості викраденого майна. За змістом даного чека поливний шланг «Berber Plus» довжиною 20 м, гумовий, діаметром 3,2 см (три чверті дюйму) має ціну 25,00 грн. за один метр, а загалом 500,00 грн., конектор «Ver» (три чверті дюйму) має ціну 20,00 грн.

Суд враховує, що в останньому абзаці першої сторінки даного протоколу міститься посиланням на огляд відеофайлів певних обставин, які за поясненнями прокурора, даного кримінального правопорушення не стосуються та помилково відображені у протоколі, а тому суд ці дані до уваги не приймає.
Суд, дослідивши докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними, а всі вони в своїй сукупності є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого наявний склад інкримінованого йому злочину, тож суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на те, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення у сховище, суд вважає необґрунтованими, адже під проникненням розуміється незаконне вторгнення до сховища будь-яким способом. При цьому, обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати в цьому місці. Як встановлено під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом подолання огорожі проник на територію домоволодіння, яке йому не належить, дозволу власника не мав, а відтак не мав права перебувати на території даного домоволодіння. Сама територія домоволодіння є сховищем, оскільки під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо). На час проникнення на територію домоволодіння потерпілого обвинувачений усвідомлював відсутність власника, свідомо проникав на територію домоволодіння потерпілого, бачив наявність огорожі. Наявність умислу на прокинення підтверджується й записом з камер відеоспостередження, якими зафіксовано, що ОСОБА_7 не підходив до калитки, не намагався покликати власника, а відразу направився до відсутньої секції паркану, яка була загороджена дерев`яними щитами, переступивши через які без розриву у часі він проник до подвір`я, також не намагаючись покликати власника. Вказані обставини спростовують доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність умислу саме на проникнення до території домоволодіння потерпілого.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, на обліку у психіатра на теперішній час не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, є інвалідом 3-ї групи, має на утриманні малолітнього сина 2014 року народження. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який має хронічне захворювання, та розмір заподіяної ним шкоди.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує добровільне відшкодування збитків потерпілому.

Суд виключає з обставин, які пом`якшують покарання, що визначені в обвинувальному акті щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, котра вчинила злочин. Каяття передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто щире каяття це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів. Такий психічний стан особи може свідчити про позитивну перебудову свідомості особи та втрату або зниження ступеня її суспільної небезпечності, про реальну можливість виправлення цієї особи. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Даних про таку оцінку ОСОБА_7 своїх дій у матеріалах провадження немає, показання обвинуваченого є правдивими не у повній мірі. Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не у повній мірі визнав вину, суд не вбачає ані щирого каяття, ані активного сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_7 , думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.

Оскільки ОСОБА_7 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2015 р. засуджений до 2 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і вчинив злочин у період зазначеного строку, суд, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого покарання, що призначене йому вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2015 р.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов не заявлено. Документально підтверджені процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Оскільки ОСОБА_7 вчинено тяжкий злочин під час іспитового строку, для запобіганням ризикам вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно із зали суду. Наразі відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До набрання даним вироком законної сили обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі, взявши його під варту негайно із зали суду.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з його моменту фактичного затримання.

Речові докази: диск з записом слідчого експерименту, товарний чек про вартість викраденого майна, відеозапис з камер спостереження земельної ділянки залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1