У Х В А Л А
31.03.2017 р.
Слідчий суддя Жмеринського міськрайоннго суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю : прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого: вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 03.12.2002 року за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 21.05.2003 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.189, ст.70,71 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.09.2014 року за ч.1 ст.289, ч.1 ст.309, ст.70, 75 КК України на п`ять років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.08.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.;
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.186 КК України,
УСТАНОВИВ :
Старший слідчий Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , за погодженням у встановленому порядку з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , 31.03.2017 року звернувся до слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду з цим клопотанням, вказавши про встановлення досудовим розслідуванням, що близько 19 годин 30 хвилин 30.03.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік Браїлівської селищної ради, що за адресою: вул. Гагаріна, 4, в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету на відкрите викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування, умисно вихопив з рук ОСОБА_6 мобільний телефон "Prestigio" PAP3350 DUO, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, сенсорного типу, який належав ОСОБА_7 , в той час, коли останній стояв поряд. Після цього ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном зник, завдавши потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на суму 650 гривень.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.
Зазначив, що відомості по вказаному факту було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 31.03.2017 та підозра ОСОБА_5 у вчинені даного кримінального правопорушення обґрунтовується наступними матеріалами: протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 та вилучення речових доказів; показами потерпілого ОСОБА_7 ; показами свідка ОСОБА_6 ; іншими матеріалами провадження.
31.03.2017 о 01:50 годин ОСОБА_5 , затриманий відповідно до ст.208 КПК України та того ж дня о 13:30 годин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Підставами застосування заявленого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 вказав наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, суду вчиняти нові кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, також ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, не має постійного законного джерела доходів, ніде не працює, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, має непогашену та не зняту судимість, а також на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, який вчинив під час іспитового строку, та є місцевим мешканцем і йому може бути відомо місце проживання потерпілого та більшості свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на волі, він зможе на них незаконно впливати, за посиланням на що слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене слідчим клопотання, з вказаних у ньому обгрунтувань, зауваживши про недостатність запобігання заявленим ризикам іншими більш м`якими видами запобіжних заходів.
Підозрюваний висловив особисту добровільну згоду щодо розгляду даного клопотання за відсутності його захисника, а також визнав грунтовність підозри, про яку йому належно повідомлено в межах даного кримінального провадження. Заперечив проти застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи достатнім для застосування щодо нього з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків запобіжного заходу у виді домашнього арешту, запевнюючи, що він не має ніякого наміру тікати від слідства та суду.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
Згідно положень ст.176 КПК України тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів; запобіжні заходи, зокрема, під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ч.5 ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.208 КПК України повноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні з пояснень прокурора та слідчого, що додатково підтверджуються доданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження №0000208, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2017 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2017 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 31.03.2017 року, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 31.03.2017 року, протоклом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_6 від 31.03.2017 року; повідомленням про підозру від 31.03.2017 року та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею встановлено затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та оголошення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку з чим заявлено дане клопотання.
Вказаною сукупністю відомостей в матеріалах кримінального провадження доводиться наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яка не також не заперечена підозрюваним в судовому засіданні.
Наведені обставини дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки зазначені відомості з достатньою вірогідністю свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що добровільно визнається самим підозрюваним.
Недопустимих проявів діяльності службових осіб органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження наразі не вбачається.
Слідчим суддею враховується встановлена в ході судового засідання вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, надто з огляду на обставини здійснення кримінального переслідування щодо нього за ознаками вчинення даного умисного корисливого злочину в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за інші умисні злочини, вік та стан здоров`я підозрюваного, що вочевидь не становлять ознак неможливості застосування щодо нього будь-якого виду запобіжного заходу, ступінь соціальних зв`язків, його майновий і сімейний стан, поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, характеристику за місцем проживання, наявність незнятої та непогашеної судимості тощо.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що хоча підозрюваний ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, проте, не має стабільного та законного джерела доходів і не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення за статусом безробітної особи, що загалом не визначає достатніх його соціальних зв`язків, а також з`ясовано, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі підозрюється ОСОБА_5 , вчинено ним протягом іспитового строку звільнення від відбування покарання за вчинення інших злочинів, натомість в межах терміну вказаного іспитового строку його було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення іще одного умисного корисливого злочину, за який призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі, сукупність чого вочевидь свідчить про недостатність його особистого самоконтролю, та визначає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, пов`язаних із можливістю переховуватись від досудового слідства та суду, а також за відповідною його власною схильністю вчиняти інші умисні кримінальні правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, протиправно впливаючи на свідків та потерпілих, надто за неповнолітнього віку останніх, на які вказано слідчим та прокурором.
Слідчим суддею не визнаються переконливими доводи підозрюваного щодо достатньості застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вони спростовуються вищенаведеною сукупністю обставин.
З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 саме виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вбачаючи достовірних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від слідства та суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.79.
З урахуванням відсутності в даному конкретному випадку визначених законом підстав можливості невизначення розміру застави, а також неповідомлення стороною обвинувачення про наявність цивільного позову потерпілої особи, на виконання обов`язку слідчого судді при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визначити заставу в межах половини встановленого законом розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131-132, 176-178, 182-184, 194, 196, 197, 205, 206 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Клопотання задоволити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який відраховувати з часу його затримання з 31.03.2017 року.
Визначити достатнім розмір застави у п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в грошовій сумі 80000 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з під варти із покладенням на нього терміном на відповідний залишок вказаного строку дії ухвали наступних обов`язків:
1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури, органу досудового розслідування;
2) не відлучатися із смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави, внаслідок невиконання ним вказаних обов`язків, а також при порушенні обов`язків заставодавцем щодо забезпечння належної поведінки підозрюванго, обвинуваченого та явки останнього за викликом, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали до 29.05.2017 року.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Незалежно від оскарження ухвала підлягає невідкладному виконанню, а також негайному врученню підозрюваному після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1