печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 22.08.2016 р., за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шпилі Іванківського району Київської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, який не одружений, не працює, військовозобов`язаний, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні солдата, на посаді старшого радіотелефоніста, призваним згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIІI від 15.01.2015 року, 17.12.2015, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин, залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 та направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 22.08.2016, о 17:00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону ( НОМЕР_3 , м. Київ, Печерський район, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що 14.01.2015 був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження спочатку до військової частини НОМЕР_4 , що дислокувалась у АДРЕСА_2 , після чого продовжив проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 на посаді старшого радіотелефоніста. 17.12.2015, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, він самовільно залишив військову частину та направився за місцем свого проживання, де проводив час на власний розсуд, в тому числі допомагав хворій матері, поки 22.08.2016, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової прокуратури Київського гарнізону.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення зі зізнанням, щире каяття, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (хвороба матері).

Обставин, що обтяжують покарання, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого, те, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має визначене місце реєстрації, і проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має хвору мати 1965 р.н., з якою разом проживає, а також з огляду на наявність обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України із звільнення його від покарання з випробуванням, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1