ЄУН 331/1618/16-к
Провадження № 1-кп/331/29/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -
В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
На розгляд учасників процесу судом поставлено питання доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 2 місяці за тих підстав, що не зникли ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 просили вирішити зазначене питання на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого, оскільки останній скоїв лише один епізод злочину, який не відноситься до категорії тажких злочинів, при цьому за станом здоров"я страждає на тяжку онкологічну хворобу, тому його подальше перебування під вартою суттєво вплине на можливість здійснювати лікування.
Суд, вислухваши думку учасників кримінального провадження, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих або свідків, перешкоди кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, та злочинів середньої тяжкості, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашена в установленому законом порядку, знову вчинив злочини у період випробувального терміну, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність. Інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленому судом ризику.
Вирішуючи питання продовження терміну дії запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, які вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того 28.09.2016 року був засуджений за ст. 395 КК України шевченківським районним судом м. Запоріжжя до восьми місяців позбавлення волі, що свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність та його небажання стати на шлях виправлення. Також суд зауважує, що через тривале перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв"язків, перебуваючи під домашнім арештом у рамках даного кримінального провадження порушив умови його відбування та знову вчинив корисливий злочин. Таким чином, оскільки раніше щодо ОСОБА_7 вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який не запобіг спробі обвинуваченим вчинити новий злочин, суд вважає, що інший, окрім тримання під вартою, запобіжний захід не буде відповідати цілям його призначення.
При цьому доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 має важке онкологічне захворювання, яке перешкоджає йому перебувати в умовах СІЗО суд вважає такими, що не впливають на вирішення даного питання, оскільки за даними СІЗО ОСОБА_7 звертається за отриманням медичної допомоги, яка йому надається, при цьому відомостей щодо його неможливості перебування в умовах СІЗО за станом здоров"я немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331, 350 КПК України, суд -
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном дії на 2 місяці, тобто до 10 березня 2017 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном дії на 2 місяці, тобто до 10 березня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1