Справа № 361/2250/17
Провадження № 1-кп/361/269/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у Збройних Силах України, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину без поважних причин, за наступних обставин.
Солдат ОСОБА_4 , 22.10.2016 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу, 21.12.2016 уклав контракт терміном у 3 роки з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 щодо проходження військової служби в Збройних Силах України. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 63-РС від 21.12.2016 ОСОБА_4 призначено на посаду оператора групи обробки інформації центру зв`язку мобільного вузла зв`язку польового вузла зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , відтак, згідно з вимогами ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом. Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій; з моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. П. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» унормовано настання особливого періоду з моменту оголошення рішення про мобілізацію, при цьому, відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено часткову мобілізацію, тобто особливий період в Україні настав з дня набрання чинності Указом Президента України № 303 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», продовжений на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 і триває по цей час.
20.03.2017, близько 08 години, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи проходження військової служби в умовах особливого періоду та протиправний характер своїх дій, незаконно припинив виконувати службові обов`язки, без дозволу відповідних начальників та командирів залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , та проводив час за власним розсудом, приступив до виконання своїх службових обов`язків 04.04.2017, тобто був відсутній у військовій частині з 20.03.2017 по 04.04.2017.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що з грудня 2016 року проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України, безпосередньо у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Ввечері 19.03.2017 матір ОСОБА_7 у телефонному режимі повідомила йому про побиття вітчимом, тому він, усвідомлюючи, що мама і 13-річна сестра потребують захисту, при цьому будучи переконаним, що керівництво не дозволить поїхати додому, оскільки він лише 16.03.2017 повернувся з відпустки, вранці 20.03.2017 самовільно залишив військову частину, владнав сімейні проблеми в м. Херсон та, переконавшись, що його рідні в небезпеці, 04.04.2017 з власної ініціативи повернувся до місця служби, де продовжив виконання своїх обов`язків, тобто дійсно в умовах особливого періоду був відсутнім у військовій частині протягом двох тижнів без поважних причин.
Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву. Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 4 ст. 407 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість військовослужбовця ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду без поважних причин, тому засуджує його за ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_4 , який уперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проходження служби, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку та висловлює готовність понести за вчинене передбачене законом покарання; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 доцільне без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому суд переконаний, що призначені вид і міра покарання відповідають вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням обставин вчиненого злочину і особи винного суд не вбачає підстав для обрання такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проходження служби Броварського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1