Справа № 539/240/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0002229 від 30.12.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоселецьке Оржицького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді охоронника в ТОВ «Будінвеста», не одруженого, освіта не повна середня, раніше судимого 3 лютого 2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) місяців арешту. Звільненого 13 квітня 2017 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
13 листопада 2016 року, близько 2 год. 00 хв.. ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки прибув до господарства ОСОБА_6 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом відчинення хвіртки зайшов на територію господарства, підійшов до приміщення сараю та відчинив незачинені двері, після чого проник усередину. Підсвітивши запальничкою ОСОБА_4 виявив та таємно викрав зварювальний апарат «Kaiser Welding NBC-200» установленою вартістю 1040 грн. та болгарку «Bosch GWS 22-230 LH» встановленою вартістю 1200 грн., належні ОСОБА_6 . Разом з викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 2 240 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду показав, що дійсно 13.11.2016 року у ночі зайшовши через незачинені двері до приміщення сараю, що знаходиться на території господарства потерпілого за адресою АДРЕСА_2 помітив зварювальний апарат та болгарку, які таємно викрав.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі. Щодо міри покарання прохає обвинуваченого суворо не карати (а.с.29).

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно та поєднана з проникнення в інше приміщення.

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор та захисник також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, щиро кається у вчиненому, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також його особу, мету покарання визначену ст.50 КК України і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд враховує його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики по місцю проживання, наявність постійного місця роботи, думку потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Даний злочин ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 3 лютого 2017 року, який його засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту. Таким чином суд при призначенні покарання обвинуваченому за цим вироком повинен застосувати правила статті 70 КК України призначення покарання за сукупність злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 вищевказаної статті, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 відбув покарання за призначеним йому попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.02.2017 року повністю, а за даним вироком судом призначається покарання за ст.75 КК України, суд приходить до висновку, що покарання за даними вироками підлягають самостійному виконанню. Покарання призначене до реального його відбування та покарання від якого особу звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, поглиненню та складенню не підлягають.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, ст.ст. 50, 65-67 КК України , суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.02.2017 року та за даним вироком підлягають до самостійного виконання.

Речовий доказ по справі - зварювальний апарат «Kaiser Welding NBC-200», що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області повернути потерпілому ОСОБА_6 - як йому належний.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, і прокурору та направити потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1