Справа № 362/262/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/989/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 05.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами, поданими потерпілим ОСОБА_9 , захисником обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 та прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), з корисливих мотивів та з метою приховання іншого злочину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п. п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

За вироком суду, ОСОБА_6 , визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), та заподіянні ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

24 вересня 2015 року (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вирішив вчинити крадіжку грошових коштів останнього.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_6 , перебуваючи в одній з кімнат квартири, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_9 вийшов до приміщення кухні, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав із кишені сумки, яка знаходилась у цій же кімнаті 3200 гривень та 20 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 24 вересня 2015 становить 431 гривню 50 копійок. У подальшому, викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3631 гривню 50 копійок.

Крім цього, після вчинення крадіжки 26 вересня 2015 року ОСОБА_6 зізнався потерпілому ОСОБА_9 в скоєнні крадіжки грошей в сумі 3200 гривень та 20 доларів США та пообіцяв їх повернути до 10 жовтня 2015 року.

18 жовтня 2015 року ОСОБА_6 повернув частину грошей ОСОБА_9 в сумі 1700 гривень, а іншу частину в сумі 1700 гривень пообіцяв повернути до 25 жовтня 2015 року. Однак, у цей період ОСОБА_9 під час розмов із ОСОБА_6 повідомив останнього про збільшення суми боргу, наполягаючи на поверненні більшої суми коштів ніж викрав ОСОБА_6 .

З метою з`ясування конкретної суми грошей, які необхідно повернути ОСОБА_9 , 26 жовтня 2015 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , взявши із собою металеву трубу з метою залякування потерпілого або можливої самооборони, яку сховав в кишеню куртки під підкладку, прийшов до квартири потерпілого АДРЕСА_4 , а коли той його впустив, при з`ясуванні суми повернення грошей, між ними виникла сварка, в ході якої потерпілий першим наніс удар ОСОБА_6 в обличчя, після чого ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 численних ударів руками по тілу, а коли в у нього з-під куртки випала металева труба, ОСОБА_6 , піднявши її, почав наносити удари металевою трубою по голові, руках та тулубу потерпілого. При цьому, ОСОБА_9 чинив опір та кричав, а оскільки на підлозі вже була кров потерпілого, ОСОБА_6 послизнувся та впав, при цьому потерпілий притис його до підлоги, і тоді ОСОБА_6 , намацав рукою на підлозі предмет, який виявився ножем, та завдав удар ножем в ліве підребер`я потерпілого, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого в черевну порожнину колото-різаного поранення лівої частини передньої черевної стінки з пошкодженням привіска поперечно-ободової кишки, що кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, та виникло внаслідок впливу в зазначену область тіла потерпілого гострого предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями, крім того, спричинив п`ять забитих ран волосистої частини голови; відкритий осколковий перелом кісток носа, струс головного мозку, забиту рана тильної поверхні лівої кисті, травматичні переломи коронок 1, 2, 4-го зубів верхньої щелепи праворуч, 1-5, 7-го зубів верхньої щелепи зліва, 3-5-го зубів нижньої щелепи зліва, що кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та виникли внаслідок впливів в зазначені області тіла потерпілого тупого предмета (предметів). Після нанесення удару ножем, в момент утримання один одного за одяг, з ініціативи потерпілого, припинивши бійку, почали розмовляти, в результаті, на прохання потерпілого, ОСОБА_6 допоміг останньому змивати кров з голови, а коли за дверима квартири почали кричати, вимагаючи відкрити двері, потерпілий запропонував ОСОБА_6 піти через вікно, передавши йому 100 доларів США, і після цього відкрив двері квартири, в які стукали працівники міліції, викликані сусідами, що чули крики з квартири.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, апеляційні скарги на нього подали потерпілий ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 та прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , погодившись із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінальних правопорушень та кваліфікацією дій ОСОБА_6 , просив вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, шляхом застосування статей 69, 75 КК України, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Підставою для зміни оскаржуваного вироку суду потерпілий зазначає невідповідність призначеного судом ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. На переконання потерпілого, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 належним чином не враховано дані щодо особи обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, позитивні характеристики, не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, відношення обвинуваченого до вчиненого, його щирого каяття, не притягнення в минулому до кримінальної чи адміністративної відповідальності.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , погоджуючись із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінальних правопорушень та кваліфікацією дій ОСОБА_6 , просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року змінити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Підставою для зміни оскаржуваного вироку суду захисник зазначає невідповідність призначеного судом ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 всіх обставин, які пом`якшують покарання його підзахисному, а саме: наявність постійного місця проживання та реєстрації, позитивні характеристики, відсутність судимостей в минулому, не перебування обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра, визнання обвинуваченим своєї вини, критичну оцінку обвинуваченим своїх дій, його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій з боку потерпілого. Зазначені обставини в сукупності, на переконання захисника, свідчать про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та є підставою для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 6, 9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, п.п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 10 років. Також, прокурор просить виключити з мотивувальної частини вироку зазначену судом обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 щире каяття, як таку, що не знайшла свого підтвердження. Підставами для скасування вироку суду першої інстанції прокурор зазначає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.374 КПК України взагалі не надано жодної оцінки протоколу слідчого експерименту від 13 січня 2016 року, проведеного за участю потерпілого та висновку експерта № 016 м/д від 16 січня 2016 року, а також не зазначено мотиви неврахування цих доказів. Прокурор стверджує, що вказані докази підтверджують спрямованість умислу у обвинуваченого ОСОБА_6 саме на вбивство потерпілого. Також, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, про спрямованість умислу у ОСОБА_6 на вбивство потерпілого вказує і значна кількість нанесених тілесних ушкоджень та предмети, якими спричинялися ці тілесні ушкодження, а саме металева труба та ніж. Зокрема, апелянт вказує про те, що потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_6 були нанесені численні удари металевою трубою в життєво важливий орган голову, крім того, удари наносились ще й кулаками, спричинені травматичні переломи 11 коронок зубів верхньої та нижньої щелеп, в послідуючому обвинувачений взяв ніж, яким спричинив проникаюче поранення в черевну порожнину потерпілого, де також знаходяться життєво важливі органи. Як стверджує в апеляційній скарзі прокурор, зазначені обставини свідчать про те, що умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння смерті потерпілому і лише крики сусідів перешкодили довести злочинні дії до кінця, а тому висновок суду про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є невірним.
Також, на думку прокурора, судом невірно врахована обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину обвинувачений не визнав, у зв`язку з чим судом при призначенні покарання ОСОБА_6 безпідставно застосовано вимоги ч.1 ст.69 КК України.
На підтвердження своїх доводів прокурор просить повторно дослідити під час апеляційного розгляду протокол слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 від 13 січня 2016 року, повторно допитати потерпілого ОСОБА_9 , додатково допитати обвинуваченого ОСОБА_6 , а також повторно дослідити висновок експерта № 016 м/д від 16 січня 2016 року.
Не погоджуючись із апеляційною скаргою прокурора, захисник подав на неї заперечення, в яких просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підримав подану прокурором апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційних скарг потерпілого і захисника, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги потерпілого і захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши докази щодо яких було заявлене клопотання прокурором, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , відповідає вимогам вищезазначеної норми кримінального процесуального закону.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), з корисливих мотивів та з метою приховання іншого злочину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п. п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Зокрема, органом досудового слідства сформульоване наступне обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п. п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України:

Після вчинення крадіжки 26 вересня 2015 року ОСОБА_6 зізнався потерпілому у вчиненому та обіцяв повернути грошові кошти в сумі 3200 гривень та 20 доларів США до 10 жовтня 2015 року. 18 жовтня 2015 року ОСОБА_6 повернув частину грошей ОСОБА_9 в сумі 1700 гривень, а іншу частину в сумі 1700 гривень пообіцяв повернути до 25 жовтня 2015 року. Однак, у цей період ОСОБА_9 під час розмов з ОСОБА_6 повідомив останнього про збільшення суми боргу, наполягаючи на поверненні більшої суми коштів ніж викрав ОСОБА_6 .
З метою позбавитися боргу та приховати раніше вчинену крадіжку, про яку достовірно знав потерпілий, ОСОБА_6 вирішив вчинити вбивство ОСОБА_9 та попередньо обдумав план злочину і підготував знаряддя для його вчинення.
26 жовтня 2015 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 з корисливих мотивів, а саме з метою позбавитися боргових зобов`язань перед потерпілим та уникнення відповідальності за раніше вчинену крадіжку, одягнувши на обличчя маску (балаклаву) та взявши із собою металеву трубу і матерчатий шнурок прибув до під`їзду будинку в якому знаходиться квартира потерпілого за адресою: АДРЕСА_5 , де на східцях біля квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку чекав на потерпілого. У той час, як ОСОБА_9 повернувся додому та відчинив вхідні двері квартири, ОСОБА_6 , реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 з корисливих мотивів та з метою приховування іншого злочину, підбіг до потерпілого, заштовхав останнього до квартири та умисно, з метою вбивства почав завдавати численних ударів металевою трубою, яку він заздалегідь приготував для вчинення злочину, по голові, руках та тулубу потерпілому. При цьому, ОСОБА_9 вчинив опір, почав кричати та голосно кликати на допомогу. Після цього, ОСОБА_6 схопив ніж, який знаходився в квартирі, та з метою доведення свого злочинного наміру, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_9 до кінця, завдав удар ножем в ліве підребер`я потерпілого, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого в черевну порожнину колото-різаного поранення лівої частини передньої черевної стінки з пошкодженням привіска поперечно-ободової кишки, п`ять забитих ран волосистої частини голови; відкритий осколковий перелом кісток носа, струс головного мозку, забита рана тильної поверхні лівої кисті, травматичні переломи коронок 1, 2, 4-го зубів верхньої щелепи праворуч, 1-5, 7-го зубів верхньої щелепи зліва, 3-5-го зубів нижньої щелепи зліва.
Однак, злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_6 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі та не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки крики потерпілого про допомогу почули мешканці сусідніх квартир та викликали працівників Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області, які, прибувши за викликом, завадили ОСОБА_6 довести свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 до кінця, оскільки працівники міліції почали вимагати відчинити вхідні двері до квартири потерпілого, у зв`язку з чим ОСОБА_6 припинив свої злочинні дії.
В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 зміг відчинити двері працівникам міліції, які, увійшовши до квартири, затримали ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення та викликали швидку медичну допомогу, якою потерпілого доставлено до реанімаційного відділення Васильківської ЦРЛ, де своєчасно надано медичну допомогу.
Згідно висновку експерта № 016 від 16 січня 2016 року, зазначене колото-різане поранення кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, виникло внаслідок впливу в зазначену область тіла потерпілого гострого предмета, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Інші, вказані вище, тілесні ушкодження кваліфікуються як ЛЕГКІ, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли внаслідок впливів в зазначені області тіла потерпілого тупого предмета (предметів). Наявність забитої рани тильної поверхні лівої кисті можливо під час самооборони потерпілого під час нанесення йому тілесних ушкоджень.
Суд першої інстанції за наслідками судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , визнавши доведеною винуватість останнього за ч.1 ст.185 КК України, при цьому змінив правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, п. п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, визнавши його винуватим в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, суд першої інстанції належним чином обґрунтував, зазначивши сукупність доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви зміни обвинувачення, а також мотиви неврахування окремих доказів, з якими погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Зокрема, відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих ним в судовому засіданні під час судового розгляду судом першої інстанції, останній підтвердив факт крадіжки грошей у потерпілого ОСОБА_9 , погодившись із встановленими органом досудового розслідування обставинами крадіжки та кваліфікацією його дій. Разом з тим, обвинувачений категорично заперечив наявність у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 та спростував доводи обвинувачення в цій частині. Зокрема, обвинувачений вказав, що 26 жовтня 2015 року, ввечері, прийшов до квартири потерпілого з метою з`ясування конкретної суми грошей, яку необхідно повернути ОСОБА_9 , при цьому взявши з собою металеву трубу з метою залякування потерпілого чи для самооборони, проте не для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, яку заховав під курткою, маски на голові у нього не було, при цьому, замість шарфа на шиї була одягнена балаклава. Обвинувачений в своїх показаннях зазначив, що в ході розмови з ОСОБА_9 , потерпілий першим наніс йому удар правою рукою в ліве око, після чого вони почали битися руками та штовхатися. Як зазначив обвинувачений, під час бійки у нього з-під куртки на підлогу випала труба, яку він схопив та наніс нею декілька ударів по голові та руках потерпілого. Обвинувачений вказав, що в ході бійки він послизнувся, впав на підлогу та труба випала з його рук, далі потерпілий накинувся на нього та притис до підлоги, ніби придушивши, після чого обвинувачений випадково виявив на підлозі ножа і вдарив потерпілого, не усвідомлюючи куди саме. Зі слів обвинуваченого, в нього була можливість нанести більше ударів ножем, але він цього не зробив, так як не хотів вбивати потерпілого. Після цього, як зазначив обвинувачений, вони з потерпілим почали нормально розмовляти та вже не билися, в двері почали стукати, у зв`язку з чим потерпілий запропонував йому втекти через вікно та поклав йому в кишеню грошову купюру в сумі 100 доларів. Після відкриття ОСОБА_9 вхідних дверей, обвинувачений був затриманий працівниками міліції. Також, обвинувачений категорично заперечив версію сторони обвинувачення про те, що він йдучи квартири потерпілого, взяв із собою шнурок, яким нібито його душив.

Крім того, за клопотанням прокурора під час апеляційного розгляду було допитано обвинуваченого ОСОБА_6 , який надав такі ж показання, як і в суді першої інстанції.

Такі ж обставини події обвинувачений ОСОБА_6 зазначав і при проведенні слідчого експерименту за його участю 28 жовтня 2015 року, відповідно до протоколу слідчого експерименту (т.2, а.с. 208-211).

Також, згідно із показаннями свідка ОСОБА_12 , останній під час судового розгляду в суді першої інстанції підтвердив факт крадіжки ОСОБА_6 у ОСОБА_9 грошей, про що він дізнався в жовтні 2015 року як зі слів самого потерпілого так і зі слів ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_12 також надав показання про те, що в кінці жовтня 2015 року, ввечері, біля квартири ОСОБА_9 , який є його сусідом, зібралися інші сусіди, в тому числі і свідок, оскільки в квартирі ОСОБА_9 було шумно, на стук, в тому числі і працівників міліції, двері ніхто не відкривав. Свідок зазначив, що трохи згодом двері квартири відкрив ОСОБА_9 , в якого на обличчі, голові та руках були рани, з них текла кров, одяг потерпілого також був у крові, також в квартирі знаходився ОСОБА_6 , в якого був синяк на обличчі, поведінка в нього була спокійною.

З відомостей, які зафіксовані в протоколі огляду місця події від 26 жовтня 2015 року, вбачається, що слідчим в присутності понятих проведено огляд належної ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_7 , в ході якого на різних предметах та поверхнях в коридорі, кухні та кімнаті виявлено плями бурого кольору. Крім того, під час зазначеної слідчої дії, в спальні на підлозі поряд з другим диваном виявлено металевий предмет, зовні схожий на трубу, довжиною близко 63 см, діаметром близько 15 мм, на якому містяться плями бурого кольору та волосся, також поряд із зазначеним предметом, виявлено предмет, схожий на ніж, на якому містяться плями бурого кольору, на відстані 15 см від предмету, схожого на ніж, міститься синтетичний шнурок темного кольору, на поверхні якого маються плями бурого кольору (т. 2, а.с. 16-31).

Відповідно до відомостей, що містяться в розписці від 26 вересня 2015 року, ОСОБА_6 зобов`язався повернути борг ОСОБА_9 в сумі 3200 гривень та 20 доларів США, що становить 440 гривень, в строк до 10 жовтня 2015 року готівкою, решту суми зобов`язався виплатити до 10 листопада 2015 року (т. 2, а.с. 32).

Згідно із відомостями, зафіксованими в розписці від 18 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 повернув ОСОБА_9 1700 гривень боргу і зобов`язався повернути до 25 жовтня 2015 року ще 1700 гривень, решту боргу він зобов`язався повернути після уточнення підрахунків (т. 2, а.с. 34).

Відповідно до відомостей, зафіксованих в протоколі затримання ОСОБА_6 від 27 жовтня 2015 року, у останнього в ході обшуку під час затримання вилучено грошові кошти в сумі 100 доларів США, балаклаву чорного кольору, кросівки, штани чорного кольору, курточку синього кольору, кофту темного кольору, кофту сірого кольору, а також здійснено дактилоскопіювання, відібрано зрізи нігтів та змиви з обох рук ОСОБА_6 (т.2, а.с. 191-194).

Згідно із висновками експерта № 6-02/991 від 30.11.2015, № 6-02/992 від 02.12.2015, № 6-01/997 від 02.12.2015, № 6-01/993 від 03.12.2015, № 6-01/998 від 04.12.2015, на вилучених у ОСОБА_6 кофті чорного кольору, кофті сірого кольору, штанах (об`єкти №№ 1-9), міститься кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) якої збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК профілем) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_6 . Таким чином, походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_6 виключається (т. 2, а.с. 77-79, 84-86, 91-94, 99-103, 116-119).

Відповідно до висновків експертів № 6-02/994 від 30.11.2015, № 6-01/999 від 02.12.2015, на вилучених у ОСОБА_6 кросівках виявлено кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) якої в об`єктах №№ 8,9 є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_9 та генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_6 ; генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові на кросівках (об`єкти №№ 1-7, 10) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК профілем) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_6 . Походження вищевказаних слідів крові в об`єктах №№ 1-7, 10 від ОСОБА_6 виключається (т. 2, а.с. 70-72, 108-111).

Згідно із висновком експерта № 6-01/996 від 30.11.2015, на вилученій з місця події металевій трубі виявлено кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) якої в об`єкті № 1 є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_9 та генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_6 ; генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові на металевій трубі в об`єктах №№ 2-6 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_6 (т.2, а.с. 124-128).

Відповідно до висновку експерта № 6-01/995 від 30.11.2015, на вилученому з місця події предметі, схожому на ніж (об`єкти №№ 1,2) виявлено кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) якої збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_6 (т.2, а.с. 133-137).

Згідно із висновком експерта № 6-01/990 від 30.11.2015, на вилученому з місця події шнурку (об`єкти №№ 3,4) виявлено кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) якої збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини ОСОБА_6 (т.2, а.с. 142-146).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 536 від 18.11.2015, ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_6 не виявлено, в даний час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного харакрету не потребує (т. 2, а.с. 173-174).

Згідно із висновком судово -медичної експертизи № 016 м/д від 16 січня 2016 року, який також був досліджений і під час апеляційного розгляду, виходячи із наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , 1952 року народження, у останнього мали місце: одиночне сліпе проникаюче в черевну порожнину колото-різане поранення лівої частини передньої черевної стінки з пошкодження привіска поперечно-ободової кишки; п`ять забитих ран волосистої частини голови; відкритий осколковий перелом кісток носа; струс головного мозку; забита рана тильної поверхні лівої кисті; травматичні переломи коронок 1, 2, 4-го зубів верхньої щелепи праворуч, 1-5, 7-го зубів верхньої щелепи зліва, 3-5-го зубів нижньої щелепи зліва. Вказане колото-різане поранення кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент нанесення, виникло внаслідок дії у вказану область тіла потерпілого гострого предмету, що володіє колюче-ріжучими властивостями. Інші, вказані вище, тілесні ушкодження кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, виникли внаслідок дії у вказані області тіла потерпілого тупого предмету (предметів). Достовірних судово-медичних даних, що дозволяють говорити про послідовність нанесення потерпілому тілесних ушкоджень в наданій медичній документації не виявлено. Достовірних судово-медичних даних, що дозволяють говорити про можливе «стиснення шиї потерпілого» в наданій медичній документації не виявлено. Можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого в строки і при обставинах, вказаних в пункті «Встановив» наданої «Постанови», не виключається. Враховуючи наявність забитої рани на тильній поверхні лівої кисті потерпілого, можна говорити про можливу самооборону потерпілого під час нанесення йому тілесних ушкоджень. Можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 за механізмом, який він показав в ході проведення слідчого експерименту з його участю, не виключається. Можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 за механізмом, показаним підозрюваним ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту з його участю і викладеним в протоколі допиту підозрюваного, не виключається (т.2, а.с. 189-190).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 506 від 02.11.2015, у ОСОБА_6 виявлені садно та синець на обличчі, пошкодження епідермісу на пальцях на правій кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та які могли виникнути у вказаний в постанові період часу та за вказаних обставин (т.2, а.с. 200).

Таким чином, зазначений комплекс доказів підтверджує факт крадіжки ОСОБА_6 у ОСОБА_9 грошових коштів та заподіяння ОСОБА_6 . ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням прокурора був повторно досліджений протокол слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 від 13 січня 2016 року (т. 2, а.с. 180-185), відповідно до якого потерпілий в присутності понятих відтворив обстановку та обставини вчинення ОСОБА_6 злочину відносно нього 26 жовтня 2015 року, а також механізм нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Під час слідчого експерименту потерпілий зазначав про те, що ОСОБА_6 , будучи в балаклаві на обличчі та з металевою трубою в руках, підійшов до нього, коли потерпілий заходив до квартири та почав наносити удари трубою по голові, після чого заштовхав потерпілого до квартири, де продовжив наносити удари. При цьому, потерпілий вказав, що метою свого візиту до нього ОСОБА_6 назвав необхідність вирішити питання щодо конкретної суми викрадених ним коштів у потерпілого. Далі, відтворюючи обставини події, потерпілий зазначав, що після цього ОСОБА_6 витягнув з кишені куртки шнур, який накинув йому на шию та почав душити, однак потерпілий встиг засунути пальці між шнуром та шиєю, після чого зняв шнур. Після цього, як вказував потерпілий, у ОСОБА_6 випала труба, яку він не знайшов, так як в кімнаті було темно, а тому він побіг на кухню та повернувся з ножем в руках, в цей час ОСОБА_9 закрив двері в кімнату та коли тримався за торець дверей, то ОСОБА_6 в проміжок дверей почав рубати ножем, щоб ОСОБА_9 відпустив пальці, після чого ОСОБА_6 забіг до кімнати та махаючи ножем штовхнув ОСОБА_9 в куток та при падінні ОСОБА_9 наніс йому удар ножем в живіт. Після вказаних подій потерпілий зазначив, що почав звати на допомогу сусідів, за дверима почулися людські голоси, після чого ОСОБА_6 припинив свої дії.

Таким чином, обставини події, зазначені обвинуваченим ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за його участю, а також в наданих ним показаннях в ході судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, суттєво відрізняються від відомостей, зазначених у протоколі слідчого експерименту від 13 січня 2016 року, під час відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_9 .

Однак, на переконання колегії суддів, вказаний протокол слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 від 13 січня 2016 року, не є достатнім доказом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні замаху на вбивство потерпілого, оскільки, відповідно до наведеного вище висновку судово-медичної експертизи № 016 м/д від 16 січня 2016 року, виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 не виключається як за механізмом, вказаним самим потерпілим в ході слідчого експерименту за його участю, так і за механізмом, вказаним ОСОБА_6 , в ході слідчого експерименту, проведеного за участю останнього.

При цьому, можливість перевірити зазначені обставини шляхом отримання показань у потерпілого ОСОБА_9 є вичерпаною, так як під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 56 КПК України, відмовився від дачі показань, а під час апеляційного розгляду за клопотанням прокурора долучено до матеріалів кримінального провадження копію свідоцтва про смерть ОСОБА_9 05 листопада 2016 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 572, виданого 09 листопада 2016 року Васильківським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області.

Також, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якої останній, не оспорюючи - тим самим погодившись із встановленими оскаржуваним вироком суду обставинами та кваліфікацією дій ОСОБА_6 , просив звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, посилаючись на суворість призначеного обвинуваченому покарання.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що про направленість умислу у ОСОБА_6 саме на вбивство потерпілого свідчать значна кількість нанесених тілесних ушкоджень, предмети, якими вони спричинялися, а саме: металева труба та ніж, а також спрямованість ударів в життєво важливі органи, а саме: в голову та в черевну порожнину потерпілого, є лише припущеннями, які доказами беззаперечно не підтверджуються.

Зокрема, в ході як судового, так і апеляційного розгляду не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 взяв металеву трубу з іншою метою, а не з метою залякати потерпілого та спонукати для прийняття остаточного рішення у визначенні суми заборгованості обвинуваченого перед потерпілим.

Також, під час судового розгляду не було достовірно встановлено, що обвинувачений приховував своє обличчя балаклавою, також не підтвердився висновком судово-медичної експертизи № 016 м/д від 16 січня 2016 року факт використання обвинуваченим шнурка для стиснення шиї потерпілого.

Що стосується тверджень прокурора про спрямованість ударів обвинуваченого в життєво важливі органи потерпілого, то згідно висновку судово-медичної експертизи № 016 м/д від 16 січня 2016 року, виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 не виключається і за механізмом, вказаним ОСОБА_6 , в ході слідчого експерименту, проведеного за участю останнього. Факт взаємної бійки між потерпілим та обвинуваченим підтверджується також наявністю синця під лівим оком у обвинуваченого, та слідів крові як обвинуваченого, так і потерпілого, - на кросівках обвинуваченого та на металевій трубі.

Показання обвинуваченого про те, що бійка між ним і потерпілим закінчилася раніше, ніж почулися голоси біля вхідних дверей квартири потерпілого, підтверджуються виявленими на місці події 26 жовтня 2015 року в коридорі на кріслі ватою та бинтами з плямами бурого кольору, що свідчить про вчинення дій щодо зупинення крововтрати та спростовує доводи прокурора про те, що лише крики сусідів перешкодили ОСОБА_6 довести злочинні дії до кінця. Також, знайшли своє підтвердження і показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпілий після того, що сталося, дав йому 100 доларів США, які в подальшому були вилучені у ОСОБА_6 під час затримання.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності у ОСОБА_6 приховувати крадіжку грошей у ОСОБА_9 шляхом його вбивства, оскільки про вказаний злочин було відомо не лише потерпілому, а і свідку ОСОБА_12 .

Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Враховуючи, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання), колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), з корисливих мотивів та з метою приховання іншого злочину, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведена.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умисел ОСОБА_6 був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 , про що свідчать отримані потерпілим також численні легкі тілесні ушкодження, та правильністю зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, п.п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, за тілесне ушкодження, яке було фактично спричинено.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Всупереч доводам поданих апеляційних скарг потерпілого та захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, обставини вчинення злочинів, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, тяжкість наслідків, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, похилий вік потерпілого, який був обмежений в можливості чинити опір. Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, та відшкодування заподіяної шкоди, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом першої інстанції не встановлено. Таким чином, місцевим судом враховано всі обставини, які мають значення при призначенні покарання ОСОБА_6 в тому числі і ті, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисник та потерпілий.

Також, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції належним чином умотивоване рішення щодо призначення ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, на підставі ст.69 КК України, зокрема, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
При цьому, колегія суддів вважає неспроможними вимоги апеляційних скарг потерпілого та захисника щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, так як враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів та конкретні обставини їх вчинення, а саме щодо особи похилого віку, кількість нанесених потерпілому ударів та знаряддя злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів поданих апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:
___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4