В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
25.10.2015 року близько 02 год. 00хв. ОСОБА_4 знаходячись на території витяжної колії № 38 станції Есень 1739 км Ужгородського району , діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, намагався викрасти 44 металеві порізані рейси довжиною 2- 2,5 п.м. , загальною довжиною 125,7 погонних метрів, які були порізані та складені та які за допомогою шістьох невстановлених слідством осіб, завантажив до вантажного автомобіля марки «ТАТА - LPT 613», який заздалегідь під приводом необхідності вивезення будівельного сміття, за винагороду, по телефону замовив у ОСОБА_7 , який і був водієм вище вказаного транспортного засобу , однак свій умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені охороною ВОХР на ст. Чоп, Львівської залізниці, чим завдав Державному територіально галузевому об`єднанню «Львівської залізниці», відокремленого підрозділу «Мукачівська дистанція колія» матеріальну шкоду на загальну суму 31 605,64 грн.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Визнав фактичні обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Заявлений представником потерпілого цивільний позов визнав. Пояснив суду, що точної дати не пам`ятає, в жовтні 2015 року на околиці с. Петрівка Ужгородського району збирав металобрухт, зайшовши на територію витяжної колії станції Есень побачив на траві складені металеві , порізані рейси. Після чого побачивши циган , які проїжджали на повозці , попросив їх допомогти завантажити рейси на повозку, однак повозка не витримала і зломалась. Після цього він зателефонував знайомому на ім`я ОСОБА_8 і під приводом необхідності вивезення будівельного сміття, за винагороду, замовив вантажний автомобіль. В той час коли вони почали завантажувати у автомобіль металеві рейси, до них прибігли охоронники , від яких вони втекли. Через два дні він особисто звернувся до правоохоронних органів.

Представник цивільного позивача ПАТ «Укрзалізниця » в особі регіональної філії Львівська залізниця в судовому засіданні вимоги цивільного позову підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрзалізниця » в особі виробничого структурного підрозділу «Мукачівська дистанція колія» завдану шкоду в сумі 68 570,22 грн. Вказав, що обвинувачений металеві рейси не встиг викрасти , вони були їм повернуті на зберігання, однак використовувати в подальшому дані рейси неможливо, так як вони були порізані. Окрім того вказав, що порізати металеві рейси можливо за допомогою сварювального апарату. Очевидцем спроби викрадення не був.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисник, представник потерпілого ( цивільного позивача) не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, представника цивільного позивача та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов ПАТ «Укрзалізниця » в особі регіональної філії Львівська залізниця про стягнення з обвинуваченого заподіяної шкоди в розмірі 68 570,22 грн., вислухавши при цьому доводи представника цивільного позивача на доведення своїх вимог і дослідивши надані ним докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, саме на цивільного позивача чи його представника покладається обов`язок надати докази в підтвердження завданої шкоди.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що заподіяла шкоду.
Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області повернуто дистанції колії матеріали, які було розшито та порізано, а саме 44 порізані рейки ( рубки) загальною довжиною 125,7 п.м. Однак вказані рубки не підлягають подальшому використанню в діяльності залізниці , оскільки мінімальна стандартна технічна довжина рейки Р-65, що вкладається в колію становить 12,5 п.м. Відповідно до розрахунку нанесених збитків від спроби викрадення рейок від 27.10.2015 року № 919 наданого Мукачівською дистанцією колії загальна сума збитків , завданих дистанції становить 68 570,22 грн. З врахуванням того, що дистанції колії повернуто 44 шт. рубок, вартість яких становить 31 605,64 грн. ( розраховано як металобрухт) представник позивача просить суд стягнути з обвинуваченого на користь позивача загальну суму збитків в сумі 68 570,22 грн.

Водночас представником позивача в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами , що саме діями ОСОБА_4 позивачу було завдано збитків в сумі 68 570,22 грн.

Водночас жодних доказів на підтвердження доводів про те, що саме ОСОБА_4 порізав металеві рейси на шматки ( рубки) довжиною 2- 2,5 п.м. , чим завдав позивачу збитки , представником позивача суду не надано.
Як встановлено в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 зайшовши на територію витяжної колії станції Есень побачив на траві складені металеві , порізані рейси, які в подальшому намагався викрасти.

Разом з тим слід зазначити, що органом досудового слідства ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 Кримінального кодексу України , а саме щодо вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) металевих порізаних рейс у кількості 44 штуки довжиною 2- 2,5 п.м. , які були складені на території витяжної колії № 38 та не зазначено, що саме ОСОБА_4 порізав металеві рейси на шматки ( рубки) довжиною 2- 2,5 п.м.
Окрім того, судом враховано, що на місці події слідчим не було виявлено та вилучено жодного інструмента за допомогою якого обвинувачений міг би порізати металеві рейси.
Разом з тим судом враховано, що обвинувачений свій умисел на викрадення 44-х шт. рубок до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені охороною ВОХР на ст. Чоп, Львівської залізниці, а металеві рейки у кількості 44 штуки були повернуті власнику на відповідальне зберігання.

Будь яких доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 порізав металеві рейси на шматки ( рубки) довжиною 2- 2,5 п.м. суду не надано і судом не здобуто під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Аналізуючи докази, у судовому засіданні надані позивачем на підтвердження позовних вимог ,суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог.
Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що викрадене обвинуваченим майно повернуто власнику , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судові витрати - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.15 , ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась.

В задоволенні цивільного позову ПАТ «Укрзалізниця » в особі регіональної філії Львівська залізниця до ОСОБА_4 про стягнення заподіяної шкоди в розмірі 68 570,22 грн. - відмовити.
Речові докази:

- металеві рейки у кількості 44 штуки загальною довжиною 125м 70 см., які були передані під відповідальне зберігання майстру Мукачівської дистанційної колії (ПД-14) ОСОБА_9 повернути Державному територіально галузевому об`єднанню «Львівської залізниці», відокремленого підрозділу «Мукачівська дистанція колія»;

- вантажний автомобіль марки «ТАТА», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1