Справа № 303/2943/16-к
Ряд стат звіту 46
В И Р О К
03 лютого 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складії: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в м. Мукачеві кримінальне провадження № 0000259 внесене до ЄРДР від 17.08.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Іванівка Берегівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого викладачем у ВНЗ ім. Ференца Ракоці, неодруженого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурорів: - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8
перекладача - ОСОБА_9
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії А, В1, В та стаж керування транспортним засобом понад 10-ть років, 16 серпня 2015 року, близько 13:45 год., керуючи власним, технічно-справним автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рухався автодорогою сполученням «В.Добронь - Мукачево», у напрямку м. Мукачево. Проїжджаючи по вулиці Центральній в с. Страбічово, Мукачівського району, рухаючись із швидкістю приблизно 70 км/год., що більша за допустиму в населених пунктах (60 км/год.), в результаті «злочинної самовпевненості», в порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху та не врахував дорожню обстановку, що склалася, навпроти будинку №56, на смузі руху в напрямку м. Мукачево, внаслідок чого, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася на дорожньому велосипеді типу «Україна» та перетинала проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху транспортного засобу без дотримання вимог пункту 10.1 ПДР України, - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, закритої травми хребта, перелому хребта у грудному відділі на рівні між 8-9 хребцями з пошкодженням спинного мозку, закритої травми грудної клітки, переломів ребер зліва з 8 по 11 по біляхребетовій лінії, забою легень, відкритого перелому кісток обох кісток правого передпліччя, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, які згідно Висновку судово-медичної експертизи № 300/2015 від 07.10.2015 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та являються безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 , яка померла у реанімаційному відділенні Мукачівської ЦРЛ.
Водій ОСОБА_3 , порушив вимоги пунктів п. п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого своїми діями, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у якій ОСОБА_10 одержала тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та являються безпосередньою причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 ..
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 (згідно перекладу, здійсненого перекладачем ОСОБА_9 ) свою вину в інкримінованому йому кримінальнному правопорушенні (злочині) не визнав та показав, що 16.08.2015 року була неділя, він та пасажири, які знаходилися в автомобілі яким він керував, іхали додому з с. Добронь в напрямку м. Мукачево через с. Страбичево. Автомобіль рухався зі швидкістю близько 60 км/год. По дорозі, десь на середині села Страбичево, жінка на веловипеді, яка їхала в попутному напрямку, не показуючи рукою сигналу про намір змінити напрямок руху, різко, повернула наліво (по напрямку руху). Він, бачачи, що велосипедист різко повернула вліво, не подаючи звукового сигналу попередження, не збавляючи швидкості руху керованого ним автомобіля, не гальмуючи, беручи також вліво з виїздом на зустрічну смугу руху, мав намір обїхати велосипедистку зліва, перед переднім колесом велосипеда, однак невстиг, внаслідок чого, сталося зіткнення велосипедист вдарилася в передню частину капоту його автомобіля. Все відбулося миттєво, він навіть нічого не встиг зрозуміти. Після чого, він зупинився, всі пасажири вийшли з автомобіля, підійшли до велосипедистки, побачили у неї важкі травми та викликали швидку. До приїзду швидкої жінка-велосипедист була живою. Вину свою у тому, що сталося не визнає, бо не міг уникнути зіткнення. Після швидкої прибули працівники поліції, автомобіль до приїзду поліції ніхто не рухав з місця ДТП. Він бачив, що поліцейські проводили заміри, щось писали, від нього брали пояснення (перекладав йому пасажир ОСОБА_11 ) який знає українську мову та переклав йому зміст документу це був протокол. Після чого, він підписував якісь документи. Поліцейські не розяснювали йому право на адвоката. Потім він був на похоронах ОСОБА_10 , передав доньці померлої 5 000,00 гривень, жалкує, що так сталося, просить вибачення у доньки померлої.
Захисник обвинуваченого просив виправдати його підзахисного, бо вважає, що всі здобуті стороною обвинувачення докази є неналежними та недопустимими і не доводять вини ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, у якій загинула ОСОБА_10 .. Вважає, що слідство у справі проведено упереджено та однобоко з порушення прав його підзахисного.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона являється донькою ОСОБА_10 , яка померла у лікарні від травм, отриманих у ДПТ, що мала місце 16.08.2015 року біля 14:00 годин, навпроти будинку №56 по вулиці Центральній в с. Страбічово, Мукачівського району, за участю водія обвинуваченого ОСОБА_3 .. Коли вона прийшла на місце ДТП, швидка вже забрала її матір, а вона побачила калюжу крові та пошкоджений автомобіль, де був велосипед увагу не звернула. Поліцейські брали пояснення у ОСОБА_3 , який повідомив, що їхав зі швидкістю 70 км/год., останній спілкувався з поліцейськими через перекладача та повідомив, що побачив велосипедиста за 200 метрів, а потім на капоті автомобіля. Її мати померла у лікарні від отриманих травм. Обвинувачений ОСОБА_3 підходив до неї на похороні матері, однак вона була невзмозі говорити, дала йому номер свого мобільного телафону. Однак ОСОБА_3 не телефонував, а приїздив до неї додому разом з перекладачем, через яку повідомив, що йому шкода і передав 5000,00 гривень на поховання. Потерпілою ОСОБА_7 , заявлено уточнений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 41 940,00 гривень та суму морального відшкодування 208 060,00 гривень, спричинених внаслідок злочину.
Представник потерпілої просив задоволити цивільний позов заявлений потерпілою у повному обсязі та врахувати, що життя людини є безцінним, а тому не може визначатись у грошовому еквіваленті, а страждання рідних безмежними. При цьому, розмір компенсації за моральні страждання, визначений потерпілою в сумі понад 200 000,00 гривень, вважає спів мірним таким.
Свідок ОСОБА_12 показав, що він являється колегою обвинуваченого ОСОБА_3 16.08.2015 року він з дружиною і дитиною, поверталися зі змагань по волейболу з с. Велика Добронь на автомобілі, яким керував ОСОБА_3 .. Проїжджаючи селом Страбичево він звернув увагу на жінку, яка їхала на велосипеді зправа по руху автомобіля в якому вони їхали. Пам`ятає, що коли автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , наблизився до велосипедистки на 10 м, остання не повертаючи голови, не подаючи ніяких знаків рукою про намір здійснення маневру повороту вліво, зробила різкий поворот вліво. Зрозумівши, що зіткнення не уникнути він прикрив лице руками, тому сам момент зіткнення не бачив, тільки відчув, що автомобіль тормозить, а водій викручує руль вліво, при цьому водій нічого не говорив. Після зіткнення, вони вийшли з автомобіля і зразу викликав швиду. До місця зіткнення підійшов якиїсь чоловік, назвася лікарем та дав потерпілій жінці-велосипедисту якийсь укол. Він не бачив, що робив ОСОБА_3 у цей час, але точно знає, що викликав поліцію. До приїзду поліції транспортні засоби з місця ДТП не переміщувалися. При цьому повідомив, що за його участю проводився слідчий експеримант, при якому були присутні поняті, експерт, донька потерпілої і ще якийсь чоловік. У документі, який складався слідчим під час слідчого експерименту, були відображені всі дії при яких він був присутній, тому він і підписав такий документ.
Свідок ОСОБА_13 показав, що є колегою ОСОБА_3 .. Він також, сидів у автомобілі на задньому сидінні, яким керував ОСОБА_3 16.08.2015 року та який попав у ДТП. Він побачив потерпілу безпосаредньо перед ударом, навіть крикнути невстиг, автомобіль зупинився на зустрічній смузі. Повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 слабкою мірою володіє українською мовою, тому коли поліцейські складали протокол на місці ДТП, він виступив у «ролі» перекладача для ОСОБА_3 .. Не пам`ятає, чи роз`яснював поліцеський ОСОБА_3 його права. Пам`ятає, що після прочитання ним протоколу ОСОБА_3 , останній мав зауваження з приводу відображеної у протоколі швидкості руху, а саме було відображено 90 км/год, а треба було 70 км/год.
Свідок ОСОБА_14 показала, що є односельчанкою потерпілої велосипедистки ОСОБА_10 , яка як їй відомо померла від отриманих травм. Того дня, біля обіду, вона вийшла за ворота, на мосток проводжала племінника. У цей час на протилежному боці, в напрямку Мукачевого іхала на велосипеді ОСОБА_10 з якою вона привіталася. За кілька секунд вона почула звук сильного удару, повернувшись на звук, побачила що автомобіль збив односельчанку - велосипедистку. ДТП сталося десь за 20 м. від того місця де вона стояла. До місця ДТП вона не підходила.
Свідок ОСОБА_15 показала, що є колегою обвинуваченого, у серпні 2015 року вона зі своїм чоловіком та дитиною поверталися з с. В. Добронь в м. Берегово на атомобілі під керуванням колеги ОСОБА_3 .. Проїжджаючи с. Страбичево вони потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. Вона сиділа позаду її чоловіка. У момент коли сталося зіткнення з велосипедисткою, вона давала пити дитині, тому нічого не бачила, тільки відчула різке гальмування безпосередньо перед ударом. Більше нічого сказати не може.
Допитаний в якості свідка, працівник поліції ОСОБА_16 показав, що у серпні 2015 року, він у складі групи виїжджав на місце ДТП в с. Страбичево. Пам`ятає, що прибувше на місце ДТП, побачив велосипед у кюветі, потерпілої на місці ДТП не було, бо її забрала швидка. Розміщення автомобіля учасника ДТП достименно не пам`ятає. Він особисто відбирав пояснення у водія ОСОБА_3 , він добре розумів останнього і записував у протокол все, що той розповів, а тому вважав, що ОСОБА_3 також його добре розуміє, оскільки клопотання про перекладача ОСОБА_3 не заявляв. Перед відібранням пояснень у водія, він роз`яснював йому права, які саме не пам`ятає. Після складання протоколу, його прочитав чоловік, який був у автомобілі з ОСОБА_3 та допоміг ОСОБА_3 прочитати протокол. Після короткої розмови між собою ОСОБА_3 та особа, що йому допомагав з перекладом документу, ОСОБА_3 зробив зауваження щодо відображеного у протоколі в частині швидкості, з якою рухався автомобіль під його керуванням і попросив виправити швидкість з 70 км/год на 60 км/год, тобто у бік зменшення.
Свідок ОСОБА_17 показав, що він працює лікарем на «Швидкій». Того дня, він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Сидячи на дивані почув сильний удар, вийшовши на вулицю побачив, що метрів за 100-150 від його будинку сталася ДТП. Він, взяв свій дипломат з лікарським «начинням» та пішов до місця ДТП. Прийшовши, побачив жінку віком 63-64 роки, яка лежала біля правого узбіччя дороги (по напрямку руху з Мукачевого до Чоп), без свідомості з травною голови та кровотечею з правої руки та ноги. Неподалік жінки у кюветі лежав її велосипед. Він надавши потерпілій першу медичну допомогу (зробив уколи знеболюючого, кровозупинного та протишокового), наклав стерильні пов`язки після чого, викликав бригаду швидкої медичної допомоги. Коли прибула швидка, він пішов додому.
Свідок ОСОБА_18 показав, що він є старшим слідчим і він особисто проводив слідчий експеримент з метою перевірки показів свідка у присутності понятих, яким зазвичай роз`яснює права та обов`язки і розповідає, яким чином все буде відбуватися. Добре пам`ятає потерпілу, яка плакала. Для слідчого експерименту ним був залучений спеціаліст. Якщо на той момент, «підозра» була вручена ОСОБА_3 , то він повідомляв і його, якщо ні, тоді, можливо не повідомляв. Зважаючи на тривалий час, що минув з того часу погано пам`ятає обставини.
Свідок ОСОБА_19 показав, що був у якості понятого при проведенні слідчого експерименту по ДТП де потерпіла жінка велосипедист. Його запросив слідчий, бо він проживає у тому селі, де сталася ДТП. Пам`ятає, що під час експерименту були присутні ще інші люди, проводилися різні виміри, які записувалися у протокол. Він підписував протокол особисто, на місці після того, як повністю його прочитав. Все що там відбувалося, було записано у протоколі точно.
Свідок ОСОБА_20 показав, що був у якості понятого при проведенні слідчого експерименту по ДТП, що мало місце у с. Страбичово. Його запросили, бо він проживає у цьому селі. Слідчий ознайомив його з правами і він весь час стояв і дивився, як проходив слідчий експеримент. Навколо були ще люди, серед них був і водій за участю якого сталося ДПТ так він думає. На запитання суду чи присутня та людина в залі суду, свідок сказав ні, однак на фото таблиці впізнав особу, як свідка ОСОБА_21 .. Він підписував протокол особисто, все, що відбувалося на місці, було відображено у протоколі.
Допитаний експерт ОСОБА_22 показав, що дійсно був присутній на місці проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 в якості спеціаліста, все відображене у протоколі, відповідало дійсно тому, що відбувалося, тому він без зауважень поставив свій підпис у вказаному протоколі.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченими ОСОБА_3 своєї вини, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, його вина в повній мірі доведена зібраними та дослідженими судом наступними доказами.
Даними протоколу огляду місця події від 16.08.2015 року (з доданими до нього схемою ДТП та фототаблицям), проведенного за участю понятих та водія ОСОБА_3 , згідно якого, ДТП мало місце в с. Страбичево по вул. Центральній, навпроти будинку № 56, на прямій, авфальтованій дорозі із сухим покриттям, двома смугами напрямків руху з осьовою роздільною лінією. Положення транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , знаходиться на смузі руху в напрямку с. Чомонин, повернутий у бік м. Мукачеве. Сліди гальмування спарені, правий слід гальмування, розміщений на відстані 0.2 м від осьової розподільної лінії розмітки. Дрібні осипи скла в районі осьової розподільної лінії розмітки, на смузі руху в напрямку с. Чомонин. Сліди зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами відсутні. На смузі руху в напрямку с. Чомонин, наявна речовина бурого кольору схожа на кров. Труп на місці відсутній (потерпілу доставлено до лікарні). З місця пригоди вилучено дорожній велосипед (а.с.128-146).
Згідно висновку Акту обстеження дорожніх умов в місці скоєння ДТП на автодорозі с. Страбичово Мукачівського району від 16.08.2015 року, підписаного всіма членами комісії, - дорожні умови не були супутньою причиною скоєння ДТП (а.с.75)
Згідно інформаційної довідки Служби автомобільних доріг від 29.09.2015 р. № 939/02-26, стан дороги Т-07-10 в. Добронь- Мукачево, Мукачівського району, с. Страбичево по вул.. Центральній, поблизу будинку № 56 де мала місце ДТП, що сталося 16.08.2015 року, згідно технічного паспорту дороги, - така відповідає вимогам ІІІ категорії із 2-ма смугами руху по 3,5 м кожна. У межах населеного пункту с. Страбичово, дозволена швидкість руху становить не більше 60 км/год., дорожні занки на цій ділянці дороги, встановлені відповідно до вимог ДСТУ 4100-2002 (а.с.155).
Даними доказами підтверджується, що дорожні умови не були супутньою причиною скоєння ДТП на прямій, авфальтованій дорозі із сухим покриттям, двома смугами напрямків руху з осьовою роздільною лінією, на ділянці дороги у межах населеного пункту, де дозволена швидкість руху становить на більше 60 км/год. Сліди зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами відсутні.
Даними протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 16.08.2015 року, згідно якого, слідчим за участю свідків та водія ОСОБА_3 було оглянуто та затримано у зв`язку з ДТП транспортний засіб марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 . На автомобілі розбите лобове скло, деформований передній правий бік, копот та дах. Відсутні передні номерні знаки (а.с.147).
Протоколом огляду транспортного засобу від 18.08.2015 року (з фото таблицею), згідно якого за участю понятих оглянуто дорожній велосипед коричневого кольору та встановлено, що з місця кріплення зірвана верхня частина сидіння, деформована середня частина рами велосипеда (зігнута вправо), деформована задня частина велосипеда зігнута вправо відносно осі велосипеда. На велосипеді наявні світловідбиваючі фонарі- ката фоти(а.с.148-150).
Даними доказами підтверджується, що автомобіль, яким керував обвинувачений ОСОБА_3 і велосипед, яким керувала померла ОСОБА_10 , зазнали значних механічних ушкоджень внаслідок зіткнення.
Відповідно до Постанов про визнання речовим доказом від 20.08.2015 року, слідчим визнано речовими доказами: транспортний засіб марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ,що належить ОСОБА_3 , та дорожній велосипед коричневого кольору, які зберігається на майданчику тимчасового утримання т/з Мукачівського МВ УМВС (а.с.151,152).
Свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.153).
Висновком експерта № 300/2015 від 07.10.2015 року про проведення судо-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 , 1946 р. н., згідно якого, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, закритої травми хребта, перелому хребта у грудному відділі на рівні між 8-9 хребцями з пошкодженнями спинного мозку, закритої травми грудної клітки, переломів ребер зліва з 8 по 11 по біляхребетовій лінії, забою легень, відкритого перелому кісток обох кісток правого передпліччя, відкритого перелому обох кісток лівої гомілки, яка супроводжувалася масивною зовнішньою кровотечею, ускладнилась травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною її смерті. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих, тупих предметів по механізму удару або при ударянні об такі, можливо при зіткненні велосипедиста з рухаючимся транспортним засобом, під час чого, гр.. ОСОБА_10 знаходилась сидячи на велосипеді, найбільш вірогідно, повернута ліво-боковою поверхнею тіла до транспортного засобу. По давності виникнення. Вкладаються в дату ДТП, що мала місце 16.08.2015 року. Вищевказані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.2. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинному зв`язку. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:15 годин. (а.с.159-163).
Даним доказом підтверджується, що смерть ОСОБА_10 настала саме від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих нею внаслідок ДТП, що мала місце 16.08.2015 року.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2016 року (з схемою ДТП та фото таблицями), проведеного слідчим ОСОБА_18 за участю: потерпілої ОСОБА_7 , понятих: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , спеціаліста ОСОБА_22 з метою перевірки показів даних свідком ОСОБА_21 , згідно якого, свідок ОСОБА_21 повідомив та показав про оставини ДПТ, що мала місце 16.08.2015 року за участю автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , пасажиром якого він був, які узгоджуються з показами, даними вказаним свідком у судовому засіданні(а.с.186-194) та іншими дослідженими судом доказами.
Усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 заявлене, в порядку ст. 89 КПК України, про визнання недопустимим в якості доказу Протоколу слідчого експерименту від 20.01.2015 року, з тих підстав, що вказаний Протокол був підписаний учасниками експерименту до моменту виготовлення повного тексту такого слідчим, тобто виготовлений з порушенням норм КПК, а вподальшому такий недопустимий доказ, був використаний у висновку експерта № 124 від 11.03.2016 року, суд відхиляє та визнає вказаний доказ допустимим з наступних підстав:
Відповідно до положень ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Дана норма закону надає право слідчому на його розсуд залучити: підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника та зобов`язує слідчого скласти протокол про проведення слідчого експерименту згідно з вимогами цього Кодексу та докладно викласти умови і результати слідчого експерименту. Протокол слідчого експерименту від 20.01.2015 року, по формі і змісту, відповідає вимогам ст. 240 КПК України, показами допитаних в судовому засіданні понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , спеціаліста ОСОБА_22 та слідчого ОСОБА_18 , стверджується, що ними на місці проведення слідчого експерименту було прочитано та беззастережно підписано протокол даної слідчої дії, відображене у протоколі відповідає дійсному, а тому протокол з додатками - є таким, що відповідає вимогам ст.104-106 КПК України, а тому судом не встановлено очевидної недопустимості такого доказу (ст.89 КПК України).
Висновком № 368 судової авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , від 16.10.2015 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_22 (з фото таблицями), згідно якого, на момент огляду і експертного дослідження, система рульового керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля знаходилися в працездатному стані і могли виконувати функції, передбачені конструкцією. (а.с164-172).
Даним доказом підтверджується, що на момент вчинення ДТП, автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 перебував у технічно-справному стані, а тому не міг бути «самостійною» причиною ДТП, чи «некерованим», або якимось чином унеможливити забезпечення водієм ОСОБА_3 дотримання правил дорожнього руху, у ситуації, що склалася.
Висновком № 369 судової авто технічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з дорожнім велосипедом, від 16.10.2015 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_22 (з фото таблицями та схемою), згідно якого, - зіткнення автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з дорожнім велосипедом, відбулося в районі осьової лінії розмітки в місці, що передує розташуванню на проїзній частині осипів скла та переднього державного реєстраційного номерного знаку. (а.с.173-178).
Даний доказ, повністю узгоджується з показами даними самим обвинуваченим в судовому засіданні «…Він, бачачи, що велосипедист різко повернула вліво, …., беручи також вліво з виїздом на зустрічну смугу руху, мав намір обїхати велосипедистку зліва, перед переднім колесом велосипеда, однак невстиг, …», показами свідка ОСОБА_13 про те, що «Він побачив потерпілу безпосаредньо перед ударом, навіть крикнути невстиг, автомобіль зупинився на зустрічній смузі».
Висновком № 124 судової авто технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження від 11.03.2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_22 , вихідними даними для якого слугували: Висновок № 368 судової авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , від 16.10.2015 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_22 , Висновок № 369 судової авто технічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з дорожнім велосипедом, від 16.10.2015 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_22 , Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 від 20.01.2016 року, згідно якого: 1). в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДР України; 2). В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху велосипедист ОСОБА_10 повинна була діяти згідно вимог пункту 10.1 ПДР України; 3) повний зупиночний шлях автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , в даних дорожніх умовах становить 54,3 м.; 4) Водій автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ,- ОСОБА_3 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на велосипедиста ОСОБА_10 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху; 5). З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ,- ОСОБА_3 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування (а.с.194-200).
Даний доказ, вказує на те, що причиною ДТП стало недотримання правил дорожнього руху обома учасниками ДТП. При цьому, недотримання велосипедистом ОСОБА_10 пункту 10.1 ПДР України, жодним чином не перешкоджало водію автомобіля ОСОБА_3 , діяти в даній ситуації у відповідності до вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДРУкраїни, - зупинити керований ним автомобіль шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.
Усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 заявлене, в порядку ст. 89 КПК України, про визнання недопустимим в якості доказів - Висновків судових автотехнічних експертиз у даному кримінальному проваденнї, проведених судовим експертом ОСОБА_22 , у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування ним та його підзахисним 22.04.2016 року заявлялись: відвід експерту ОСОБА_22 та клопотання про залучення експерта НДКЦ Закарпатської області, у задоволенні яких, слідчим було відмовлено. До слідчого судді з клопотанням про залучення експерта він та його підзахисний не зверталася. Однак, він та його підзахисний, вважають, що таким чином були порушені їх права, суд відхиляє та визнає вказані докази допустимими з наступних підстав:
Судовий експерт ОСОБА_22 , відповідно до зазначеного у свіх даних ним висновках: має вищу технічну освіту, кваліфікацію інженера-механіка по спеціальності «Автомобілі та автомобільне господарство», вищу юридичну освіту, кваліфікацію юриста по спеціальності «Правознавство», кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових експертиз та досліджень по спеціальностях 10.1 «дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобув» Свідоцтво № 1679 від 16 січня 2014 року (дійсне до 16 січня 2017 року), видане Міністерством Юстиції України, занесений до реєстру експертів Міністерства Юстиції України, стаж роботи судовим експертом з 1996 року.
Крім того, нормами діючого КПК України, зокрема ст. 220 КПК України, на стадії досудового розслідування, забезпечено право сторони захисту звернутися до слідчого з клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадку відмови у його задоволенні, - оскаржити таку в порядку, визначеному ст. ст. 203-307 КПК України. Статтями 243, 244 КПК України, визначено порядок залучення експерта за клопотанням сторони захисту, та у разі відмови слідчого в задоволенні клопотання, сторона захисту має право звернутися з таким клопотанням до слідчого судді. Використання стороною захисту, наданий їй кримінальним-процесуальним законом прав, - є правом сторони, яке вона використовує на власний розсуд. Таким чином, невикористання стороною захисту, під час досудового розслідування наданих і забезпечених Законом прав, не може слугувати підставою для визнання недопустимим доказу - здобутого стороною обвинувачення під час досудового розслідування, а тому судом не встановлено очевидної недопустимості таких доказів, як Висновки експерта ОСОБА_22 у даному кримінальному провадженні (ст.89 КПК України).
Стороною обвинувачення надано суду Висновок № 219 судової авто технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження від 18.04.2016 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_22 , вихідними даними для якого послужили покази водія ОСОБА_3 , дані ним під час досудового розслідування згідно якого, покази водія автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 стосовно механізму розвитку даної ДТП є технічно неспроможними, оскільки дана пригода не могла статися при обставинах, повідомлених під час допиту ОСОБА_3 , оскільки вони є технічно неможливими.
Суд не бере до уваги Висновок № 219 судової авто технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження від 18.04.2016 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_22 , який ґрунтується на показах ОСОБА_3 даних ним слідчому під час досудового розслідування, бо у відповідності до положень ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприйняв під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вина обинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю зібраними у своїй сукупності доказами, які в повній мірі узгоджуються між собою, є належними, допустимим та достатніми, хоч ОСОБА_3 вина не визнана.
Вказівки сторони захисту про допущені під час досудового розслідування та слідства порушення вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі права на захист підозрюваного і в подальшому обвинуваченого, про недустимість доказів на підтвердження вини обвинуваченого за викладених в обвинувальному акті обставин, - не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і тому є безпідставними.
Критично суд відноситься до показів даних в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 в частині невизнання ним своєї вини за ч.2 ст.286 КК України, - у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 , оскільки такі (покази) прямо вказують на ту обставину, що водій ОСОБА_3 , чітко «…бачив велосипедистку, яка рухалася в попутному йому напрямку руху та різко повернула наліво (по напрямку руху)», однак, він «рухаючись зі швидкістю 60 км/год», при виникненні йому небезпеки для руху, в порушення вимог п.12.3 ПДР України, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а «… не збавляючи швидкості руху керованого ним автомобіля, не гальмуючи, беручи також вліво з виїздом на зустрічну смугу руху, мав намір обїхати велосипедистку зліва, перед переднім колесом велосипеда, однак невстиг, внаслідок чого, сталося зіткнення велосипедист вдарилася в передню частину капоту його автомобіля… .» та в повній мірі спростовуються безпосередньо дослідженими та наведеними судом вище у вироку доказами, зокрема: Висновком № 124 судової авто технічної експертизи від 11.03.2016 року, згідно якого: в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДР України, мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на велосипедиста ОСОБА_10 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. Причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля ОСОБА_3 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування (а.с.194-200) та Висновком експерта № 300/2015 від 07.10.2015 року про проведення судо-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 , 1946 р. н., згідно якого, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок тілесних ушкоджень, які виникли внаслідок дії твердих, тупих предметів по механізму удару або при ударянні об такі, можливо при зіткненні велосипедиста з рухаючимся транспортним засобом, під час чого, гр.. ОСОБА_10 знаходилась сидячи на велосипеді, найбільш вірогідно, повернута ліво-боковою поверхнею тіла до транспортного засобу. По давності виникнення. Вкладаються в дату ДТП, що мала місце 16.08.2015 року. Вищевказані тілесні ушкодження, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинному зв`язку(а.с.159-163).
Суд визнає вказані покази обвинуваченого ОСОБА_3 його позицією захисту, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.
У пункті 7 постанови Пленум ВС «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14, роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що згідно Висновку № 124 судової авто технічної експертизи від 11.03.2016 року, - у даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху велосипедист ОСОБА_10 повинна була діяти згідно вимог пункту 10.1 ПДР України, тобто перед початком зміни напрямку руху, повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Згідно з показами обвинуваченого ОСОБА_3 «…«бачив велосипедистку, яка рухалася в попутному йому напрямку руху та різко повернула наліво (по напрямку руху)» та показами свідка ОСОБА_12 «…коли автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , наблизився до велосипедистки на 10 м, остання не повертаючи голови, не подаючи ніяких знаків рукою про намір здійснення маневру повороту вліво, зробила різкий поворот вліво.», велосипедист не дотрималася вимог пункту 10.1 ПДР України, що у свою чергу, ніяким чином не впливає на обов`язок водія ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримуватися вимог пунктів 12.3 та 12.4 ПДР України та не виключає його вини у наслідках, що настали смерті потерпілої ОСОБА_10 .. Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_3 .
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б вплинули на всебічність, повноту та об`єктивність досудового розслідування та слідства судом не встановлено.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, а вина його доведена повністю, хоч ним не визнана.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керуючись законом, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який законом віднесений до категорії тяжких, з «необережною» формою вини, вчинений в результаті злочинної самовпевненості, пов`язаний з порушенням ПДР України, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного Часар Іштвана, який є особою раніше не судимою, з високим соціальним статусом викладача кафедри історії та суспільних дисциплін Закарпатського угорського Інституту ім. Ференца Ракоці ІІ, за місцем роботи характеризується, як серйозний і відповідальний, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, спокійний, ввічливий, доброзичливий, порядний і принциповий, скромний у побуті і сім`ї. За місцем проживання характеризується також позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд в порядку ст. 66 КК України є - добровільне часткове відшкодування завданого збитку та відповідно до ч.2 цієї статті Кодексу суд визнає такою, що пом`якшує покарання водія ОСОБА_3 ту «обставину», що в даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, велосипедист ОСОБА_10 повинна була діяти згідно вимог пункту 10.1 ПДР України, тобто перед початком зміни напрямку руху, повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, обравши свій спосіб захисту, заперечував свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху України, однак висловлював жаль із приводу загибелі потерпілої ОСОБА_10 та частково відшкодував потерпілій ОСОБА_7 донці померлої, витрати на поховання. За таких обставин, наявні підстави вважати, що підсудний розкаявся у вчиненому ним злочині та частково визнав свою вину при розгляді справи судом.
Відповідно до ухвали ВССУ від 17.01.2012 року, «…у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів».
Судом встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення водія категорії А, В1, В серії НОМЕР_2 та стаж керування транспортними засобами понад 10-ть років, до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із недотриманням правил дорожнього руху, вминулому не притягався.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин проти безпеки дорожнього руху, що у поєднанні з характером (змістом) допущеного ним порушення правил дорожнього руху та наслідками цього у виді смерті людини, - дає суду підстави для обґрунтованого призначення засудженому додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на визначений у межах санкції кримінального закону строк.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України із застосування додаткового покарання, із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2 ст. 76 КК України (у редакції Закону № 1254 від 14.04.2009 р., що діяв на момент вчинення злочину) у відповідності до положень ч.2 ст. 4 КК України, яке за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальній справі, заявлений потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 на суму 250 000,00 гривень, в тому числі: відшкодування суми 41 940,00 гривень матеріальної шкоди та 208 060,00 гривень морального відшкодування. Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд виходить з наступного:
Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.
Розмір шкоди, завданої смертю потерпілого, відшкодовується за правилами ст.ст.12001201 ЦК, відповідно до яких таке право «мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті», та особа, «яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника».
Виходячи з принципів, закладених в ст. 11 ЦПК України, суддя повинен не змінювати (збільшувати або зменшувати) заявлений розмір відшкодування, а визначати його самостійно, користуючись принципами справедливості та розумності.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням: - характеру правопорушення; -глибини фізичних та душевних страждань; -погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; -ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; -інших обставин, які мають істотне значення.
З врахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачеві (потерпілій) ОСОБА_7 , моральних страждань внаслідок трагічної втрати найдорожчої людинини у світі - матері, пожиттєву тривалість страждань для потерпілої ОСОБА_7 , з врахування усіх обставин справи та того, що сама потерпіла ОСОБА_10 , як велосипедист-учасник дорожнього руху, допустила безпечність і необачність, бо перед початком маневру повороту вліво, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, керуючись принципами розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування в сумі 125 000,00 гривень, як компенсації за порушення установленого для потерпілої способу життя. У решті відмовити.
При визначенні розміру матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , суд виходить з положення ст.1192 ЦК, згідно з яким «з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконанних робіт.
Позивачем ОСОБА_7 на підтвердження суми заявленого матеріального відшкодування подано: накладні на придбання продуктів харчування на поминальну церемонію після поховання на загальну суму 7 138,23 гривень (а.с.122-125) та накладні про витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника на загальну суму 33 800,00 гривень (а.с. 126-127) всього на загальну суму 40 939,14 гривень, однак позивачем не подано підтверджуючих документів про оплату вартості таких (понесених реальних збитків), що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги. При цьому, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засідання підтвердила факт отримання від обвинуваченого ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 5 000,00 гривень, на відшкодування частини витрат понесених потерпілою на поховання матері ОСОБА_10 .
Відповідно до Ухвали Ужгорожського міськрайонного суду від 21.03.2016 року, ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 мінімальних заробітних плат 41 340,00 гривень. Згідно квитанції № QS01 від 25.03.2016 року, на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області, заставу в розмірі 41 340,00 гривень за ОСОБА_3 , на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2016 року, внесено ОСОБА_23 , код платника НОМЕР_4 (а.с 184).
Відповідно до положень ч.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю. При цьому, застава може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, тільки за згодою заставодавця.
Згідно квитанції № QS01 від 25.03.2016 року, заставодавцем по запобіжному заходу обвинуваченого ОСОБА_3 , є - ОСОБА_23 , код платника НОМЕР_4 , то для вирішення питання про звернення застави на повне погашення майнових стягнень з засудженого ОСОБА_3 , необхідна згода заставодавця ОСОБА_23 .. У матеріалах судової справи відсутні, а суду не надані відомості щодо згоди заставодавця ОСОБА_23 на звернення застави на погашення майнових стягнень з засудженого ОСОБА_3 , а тому така підлягає поверненню заставодавцю, після набрання вироком законної сили.
Речові докази: речовими доказами: транспортний засіб марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ,що належить ОСОБА_3 , та дорожній велосипед коричневого кольору, які зберігається на майданчику тимчасового утримання т/з Мукачівського МВ УМВС (а.с.151,152).
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, складають 800,00 гривень за проведення судової авто технічної експертизи № 219 від 18.04.2016 року.
Керуючись ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені передбачені п.2 ст. 76 КК України (у редакції Закону № 1254 від 14.04.2009 р., що діяв на момент вчинення злочину) у відповідності до положень ч.2 ст. 4 КК України, - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов у кримінальній справі, заявлений потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 на суму 250 000,00 гривень, в тому числі: відшкодування суми 41 940,00 гривень матеріальної шкоди та 208 060,00 гривень морального відшкодування, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 суму 125 000,00 гривень морального відшкодування. У решті відмовити.
Речові докази: транспортний засіб марки «HYUNDAI ACCENT», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , та дорожній велосипед коричневого кольору, що належав ОСОБА_10 , які зберігається на майданчику тимчасового утримання т/з Мукачівського МВ УМВ - повернути за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь в дохід держави процесуальні витрати в сумі 800,00 гривень, - за проведення судової авто технічної експертизи № 219 від 18.04.2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді застави в розмірі 41 340,00 гривень, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 41 340,00 гривень внесену на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2016 року заставодавцем ОСОБА_23 , код платника НОМЕР_4 , повернути заставодавцю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1