Справа №483/1847/16-к 26.04.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001212 за апеляційною скаргою прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Очаківського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року, стосоно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козирка, Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.12.2016р. змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п.2 ч.2 ст.76 КК України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В інший частині вирок залишити без змін.
Короткий зміст вироку.
Вироком Очаківського міськрайоннного суду Миколаївської області від 14.12.2016р. ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та клопотання.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України.

Вказує, що Законом України від 07.09.2016 № 1492 VIII «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016р., ст. 76 КК України викладено в новій редакції та п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) передбачено, що суд, у разі звільнення від відбування покаранням, покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім того, на осіб звільнених від відбування покарання, суд може додатково покласти і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Однак, суд застосував ст. 76 КК України без врахування даних змін.

Зазначає, що судом неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за вказаною особою, у зв`язку з чим, апелянт вважає, що вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.12.2016р., встановлено, 05 листопада 2016 року, в період часу з 23 00 год. до 23 год. 25 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через відкриті двері проник до підвального приміщення вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав картоплю вагою 70 кг вартістю 5 грн. за 1 кг., домашнє вино червоного кольору об`ємом 25 л. вартістю 20 грн. за 1 літр, що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 850 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, його особу, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, пом`якшуючи обставини справи, а саме щиросердне розкаяння у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та звільнив його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений доказами, перевіреними судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі викладеного колегія суддів відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст. 349 КПК України докази не досліджувались та апелянтом не оскаржуються.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, суд врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, та дані про особу обвинуваченого та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням до нього положень ст.75КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, при застосуванні вимог ст.76 КК України є слушними.
Законом України від 07.09.2016 № 1492 VIII «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016р., ст. 76 КК України викладено в новій редакції та п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) передбачено, що суд, у разі звільнення від відбування покаранням, покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім того, на осіб звільнених від відбування покарання, суд може додатково покласти і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Однак, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_6 та звільняючи його від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за поведінкою особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, що суперечить вимогам кримінального закону, який діяв на момент постановлення вироку.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині покладення на засудженого обов`язків, визначених ст. 76 КК України, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_6 - змінити в частині застосування ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п.2 ч.2 ст.76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вказаний вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді