АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/877/17 Справа № 183/1009/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської, області у складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000037, за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Обгрунтовуючи свої висновки, суду першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 23 лютого 2017 року як підозрюваний відмовився від захисника, проте повідомлений про підозру був лише 24 лютого 2017 року, а отже станом на 23 лютого 2017 року він статусу підозрюваного не мав.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_9 після повідомлення про підозру не було роз`яснено його право на захист незважаючи на те, що відповідно до закону підозрюваному має бути обов`язково роз`яснено, з якого саме моменту він набуває право мати захисника відповідно до підстав, визначених у ст. 52 КПК України.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 після повідомлення йому про підозру від захисника не відмовлявся, а доступ до захисника йому не було надано, що є прямим порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та істотним порушенням його права на захист.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ОСОБА_9 24 лютого 2017 року було повідомлено про підозру та роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, про що йому вручалася пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного. Ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, ОСОБА_9 відмовився від захисника та повідомив, що буде захищати свої права самостійно.

Після цього його було допитано та складено відповідний протокол, у якому останньому було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 20 КПК України про право на захист, роз`яснено порядок проведення допиту, та його права та обов`язки згідно ст. 42 КПК України.

Вказує, що виходячи з наведеного права ОСОБА_9 на захист, а саме на правову допомогу захисника, будь-яким чином не порушувалися. Крім того зазначає, що суд першої інстанції повернув обвинувальний акт, не вказавши конкретних підстав щодо його повернення, а також судом не надано оцінку всім фактичним обставинам справи, які, на думку суду, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Аналізуючи підстави, з яких обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 був повернутий прокурору оскаржуваною ухвалою, колегія суддів доходить висновку, що вони стосуються лише порушення права обвинуваченого на захист, що, на думку суду першої інстанції, мало місце на етапі пред`явлення обвинувачення ОСОБА_9 .

Такі обставини можуть мати значення з точки зору оцінки допустимості доказів та наслідків вчинених у кримінальному провадженні процесуальних дій, втім вони не пов`язані з формою та змістом самого обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , а отже не свідчать про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України та не обгрунтовують необхідності повернення даного обвинувального акту прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, скасувати.
Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000037, щодо ОСОБА_8 , - повернути до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, призначивши новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4