АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1915/17 Номер провадження 11-сс/786/194/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

та предстаника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного судум. Полтави від 30 березня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000024 від 24.06.2016 року, зокрема речі та документи, які були описані та вилучені під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: підшивку аркушів паперу з написом рахунок офіціанта з рукописним текстом на 28 аркушах, підшивку аркушів паперу А-4 на 7 арк., меню з написом пивоварня на 2 арк., копії дозвільних документів ФОП ОСОБА_9 на 5 арк., пусті пластикові пляшки об`ємом 5 літрів в кількості 9 штук, пусті пластикові пляшки об`ємом 10 літрів в кількості 10 штук, кришки пластикові синього кольору в кількості 21 штука, ручки до пластикових пляшок синього кольору в кількості 23 штуки, пластикові пляшки синього кольору об`ємом 5 літрів кожна на 1/5 заповнені рідиною коричневого кольору у кількості 2 штуки, обладнання для варіння пива, обладнання для бродіння пива та рідина, яка в ньому знаходиться.

Згідно ухвали, начальник відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту. В клопотанні просив слідчого суддю накласти арешт на речі та документ, які були описані та вилучені під час обшуку 10.02.2017 року в приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та задовольнив його.

При цьому вказав, що наданими до слідчого судді матеріалами встановлено, що в відділенні поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 24.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

10.02.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.02.2017 року було проведено обшук в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Речі та документи описані та вилучені під час обшуку у згаданому приміщенні , які являються речовими доказами у кримінальному провадженні, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин справи, а тому з метою запобігання можливості його приховування, передачі відчуження слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання.

На ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в якій він ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 р., як такий що пропущений з поважних причин.

При цьому зазначає, що ухвала слідчого судді була постановлена без участі володільця майна ОСОБА_8 , а тому строк на її оскарження починає перебіг з моменту отримання даної ухвали. Про існування ухвалу ОСОБА_11 стало відомо 04.04.2017 р. від ОСОБА_9 , яка здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

При цьому зазначає, що вилучення майна, на яке накладено арешт відбулося 10.02.2016 р., однак клопотання про арешт такого майна слідчим чи прокурором протягом 48 годин після вилучення майна подано не було, що є підставою для його повернення. З цією метою апелянт 13.02.2017 р. подав клопотання прокурору про повернення тимчасово вилученого майна. Прокурором у поверненні майна було відмовлено, а тому апелянт звернувся до суду зі скаргою на дії прокурора.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17.03.2017 р. скаргу адвоката задоволено, зобов`язано прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 повернути майно.

Крім того, з 10.02.2017 р. правоохоронні органи жодного разу не зверталися з перевіркою збереження майна, у зв`язку з цим вважає ухвалу слідчого судді незаконною.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши представника, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора про законність рішення слідчого судді,дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наданих матеріалів вбачається, що майно, на яке накладений арешт, було виявлене та вилучене в ході санкціонованого обшуку у приміщенні на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2017 року.

Даний обшук було проведено у межах досудового розслідування у кримінальному провадженн з кваліфікацією розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого за ч.ч. 1,3 ст. 204 КК України.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування є підстави для обгрунтованого висновку, що зазначені комп`ютери та інші речі є предметом дослідження, як речових доказів, які можуть бути предметами дослідження судових експертиз, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою їх подальшого експертного дослідження для підтвердження або спростування такого припущення.

Крім того, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, та на нього може бути накладений арешт незалежно від суб`єкту, що є його власником.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає,що на даному етапі скасування арешту майна є передчасним, а у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, згідно ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги представника про те, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять правову підставу для арешту майна, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді містять вказівки на правові підставі, зазначені ст. ст. 171, 173 КК України, для накладення арешту на вказане майно, а висновки суду підтверджуються, дослідженими матеріалами.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження на ухвали слідчого судді.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задовлення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року про накладення арешту на речові докази - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3