Справа № 188/1490/16-к
Провадження № 1-кс/188/1/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року смт. Петропавлівка
Слідчий суддя Петропавлівського районного суду ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000429 від 07.07.2016 року

скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 08.11.2016 року про закриття кримінального провадження

з участю

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000429 від 07.07.2016 року, як таку, що винесена неправомірно.

В обгрунтування вона зазначила, що 06 липня 2016 року вона звернулася до Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою, у якій повідомила про те, що 06.07.2016 року близько 21-20 години, громадянин України ОСОБА_4 , знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , в ході сварки з нею, наніс їй удар в голову та обличчя, спричинивши тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

За заявою відомості внесено до ЄРДР .

08.11.2016 року слідчим СВ Петропавлівського ВП було винесено постанову про закриття кримінального провадження, копію якої вона отримала 11.11.2016 року в приміщенні Петропавлівського ВП .

Вважає, що постанову слідчим винесено неправомірно, висновки слідчого не відповідають дійсності, більш того, розгляд матеріалів проведено неповно.

Слідчий не взяв до уваги свідчення сина скаржниці, ОСОБА_5 , який підтвердив свідчення надані нею щодо нанесення їй удару ОСОБА_6 , тобто такі свідчення є прямим доказом винних дій ОСОБА_7 . На думку слідчого такі свідчення не можна вважати належними, адже вони надані зацікавленою особою

Слідчим в неповному розмірі було проведено допит свідка ОСОБА_8 , який весь час знаходився поруч із ОСОБА_6 , не проведено одночасний допит, адже всі інші свідки підтверджують, що він весь час знаходився поруч із ними, та є прямим свідком всіх подій. Але його допит згідно протоколу закінчується практично і не почавшись, - в протоколі визначено, що ОСОБА_3 почала бити ОСОБА_7 , а він не міг їй відповідати, адже перебував в стані алкогольного сп`яніння. Але ж за описом подальших подій вона пішла до дому та почула як за нею хтось біжить, та обернувшись отримала удар в щелепу, і сам ОСОБА_9 підтверджує, що він за нею біг, але від ОСОБА_8 чомусь слідчий не спромігся отримати свідчення про подальші події, які вказали б на винуватця скоєного кримінального правопорушення, та на наявність в його діях складу кримінального правопорушення, тобто слідчий спрощено підійшов до вивчення матеріалів за її заявою.

Слідчим в якості свідків допитано ще чотирьох чоловік, які нібито були очевидцями заявлених нею подій та всі вони стверджують, що ОСОБА_3 впала сама, а ОСОБА_9 навіть не намагався вступити з нею в конфлікт, хоча це суперечить самим його свідченням, адже він стверджує, що гнався за нею, але коли він її наздогнав, - то вона сама впала, тобто саме такі свідчення викликають сумнів. Окрім того слідчий не встановив: де саме перебували такі свідки під час конфлікту та чи могли бачити всі події., а також слідчий жодним чином не обумовився про те, що з свідками у ОСОБА_3 неприязні відносини, а у ОСОБА_7 - навпаки.

Висновок експерта як доказ винних дій.

Згідно висновку експерта за № 85 від 08.07.2016 року у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, які не могли утворитися при падінні з висоти власного росту.

Слідчий експеремент проведено з 10 по 11 годину, а подія сталась о 21.20 год, тобто видимість була недостатня, що слідчим було проігноровано.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала і додатково зазначила, що крім того, ОСОБА_9 повторно наніс їй тілесні ушкодження 08.09.2016 року про що вона знову написала заяву до поліції та пройшла судово-медичне обстеження, але слідчим даний факт не прийнято до уваги.

В судове засідання надано заяву про розгляд справи у відсутність слідчого .

Вислухавши ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги та частково кримінального провадження, вважаю скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

При вивчені скарги та матеріалів кримінального провадження встановлено, є факти порушення слідчим прав потерпілої, обставини кримінального провадження належним чином не досліджено, отриманим ОСОБА_3 тілесним ушкодженням не надана належна оцінка, при проведенні слідчих дій допущено порушення, які негативно вплинули на хід досудового слідства.

Слідчим дійсно проведено слідчий експеримент з10 до 11 години, хоча події відбувались у вечірній час доби і природнє освітлення було іншим, що слідчим не встановлено.

Свідчення ОСОБА_10 (а.с22) дійсно спростовуються свідченнями самого ОСОБА_11 , який підтверджує, що він після того, як він зазначив, був побитий скаржницею, підвівся і побіг за нею.

Факт побиття ОСОБА_11 громадянкою ОСОБА_3 слідчим належним чином не перевірено, медичні документи щодо цього факту, на який посилається слідчий до матеріалів кримвнально провадження не додано.

Відповідно до додаткового висновку експерта №110 від 22.08.2016 р. (а.с.34 ) щодо утворення тілесних ушкоджень , отриманих ОСОБА_3 , внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту не є характерним.

Але встановленим фактам слідчим не дана належна оцінка.

Слідчим не забезпечено виконання власного доручення (а.с.21) щодо збору на ОСОБА_11 характеризуючих матеріалів.

Відповідно наданого суду потерпілою , акту судово-медичного обстеження №118 від 10.09.2016 року, підтверджується обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 також 08.09.2016 року, що підлягає ретельній перевірці в межах даного кримінального провадження.

Крім того в постанові слідчий посилається на висновок експертизи №85 від 08.07.2016 року зазначаючи, що утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 внаслідок падіння потерпілої з висоти власного зросту не є характерним, але ця обставина відсутня у даному висновку і зазначена лише у додатковому висновку експерта №110 від 22.08.2016 р. (а.с.34 ), крім того, слідчим не надано цьому належної оцінки.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення досудового розслідування та відповідно до ч.1 ст.40 КПК України несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться також верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність, що в даному випадку слідчим не дотримано.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках передбачених КПК України, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України.

Вважаю, що слідчий не виконав в повній мірі вимоги ч.2 ст.9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.7, 9, 40, 303-307, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 08.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0000429 від 07.07.2016 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 08.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0000429 від 07.07.2016 року в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000429 від 07.07.2016 року повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1