АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/195/17 Справа № 201/1002/17-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000314.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя вказав, що постановою старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 26 вересня 2014 року кримінальне провадження №0000314, внесене 22 квітня 2014 року до ЄРДР за фактом перевищення службовими особами ГУМВС України в Дніпропетровській області своїх службових повноважень стосовно ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, було закрито у зв`язку з відсутності в діянні складу даного кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.Аналізуючи вящевикладене, судом встановлено, що вимоги норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обгрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, вказаних ОСОБА_7 у своїй заяві про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 365 КК України. Кримінальне провадження було закрито слідчим у відповідності до п.2 ч.1, ч.3 ст.284 КПК України, за відсутності складу даного кримінального правопорушення та оскільки в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заявник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову ухвалу, якою його скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити. Постанову старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000314 - скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути слідчому слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні ухвали не встановив дійсних обставин кримінального провадження та належної оцінки зібраних досудовим розслідуванням доказів. Допустив однобічність і неповноту судового розгляду, не витребував матеріали кримінального провадження. Слідчим не були виконані всі дії, спрямовані на повне і об`єктивне встановлення обставин, пов`язаних із заявою ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення. Слідчий не провів ряд слідчих дій та безпідставно прийшов до висновку про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку заявника ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000314, відомості про розслідуване кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2014 р. на підставі заяви ОСОБА_7 від 17.03.2014 р. про застосування недозволених методів ведення досудового розслідування до його сина ОСОБА_9 .

У даній заяві ОСОБА_7 зазначив, що засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання за злочини, які не скоював, оскільки працівники правоохоронних органів, застосовуючи до нього тортури та побої, змусили вивчити обставини скоєння злочинів та розповісти про них на відеокамеру для фіксації. В обґрунтування послався на те, що його сина було незаконно затримано в період часу з 13:00 до 14:00 години 23 липня 2007 року на робочому місці в магазині «Селена», що зафіксовано камерами відео спостереження, а не в 17:55 годин, як вказано слідчим ОСОБА_10 в протоколі затримання. Це також, на думку заявника, є і беззаперечним доказом незаконності 6-ти годинного допиту ОСОБА_9 за участі невідомих осіб та за відсутності захисника, відеозапис якого на підтвердження своєї заяви просив долучити до матеріалів кримінального провадження. В прохальній частині заяви ОСОБА_7 просив скасувати незаконне рішення про закриття кримінального провадження, виконати постанову Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, виконати доручення Генеральної прокуратури України щодо проведення всебічної перевірки вказаних в заяві доводів, провести необхідне розслідування нових обставин по справі, викладених у заявах ОСОБА_7 від 06.06.2011 року та 05.12.2011 року, встановити особи співробітників міліції, які проводили незаконний шестигодинний допит ОСОБА_9 , зафіксований на відео, та чиї голоси чутно на відеозапису, з`ясувати, хто санкціонував проведення цього допиту без залучення захисника та без ведення протоколу даної слідчої дії, з`ясувати, чому даний відеозапис не долучений до матеріалів кримінального провадження, та з яких підстав ОСОБА_9 зізнався навіть у тих злочинах, по яких у нього були алібі, та які йому не інкримінувалися.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за зверненнями ОСОБА_7 щодо застосування до його сина ОСОБА_9 недозволених методів дізнання працівниками міліції та незаконного опитування під час затримання вже було проведено декілька перевірок, а саме : у 2008 році на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 року, за результатами якої 20 листопада 2008 року було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно слідчих СУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , співробітників карного розшуку УМВС України в Дніпропетровській області, співробітників роти конвойної служби міліції ДДУ УМВС України в Дніпропетровській області та співробітників Дніпропетровського СІЗО №3 за відсутності події злочину, передбаченого ст.. 365 КК України. Під час даної перевірки були допитані підсудні ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , слідчі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , інспектори-чергові ІТТ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , помічники чергового ІТТ ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , заступник начальника ІТТ ОСОБА_17 , начальник ІТТ ОСОБА_18 , фельдшер ІТТ ДМУ ОСОБА_19 , лікар швидкої допомоги ОСОБА_20 , командир РКСМ ДМУ України в Дніпропетровській області ОСОБА_21 , командир відділення РКСМ ДМУ ОСОБА_22 , командир взводу ОСОБА_23 , міліціонер-кінолог ОСОБА_24 , заступник командира РКСМ ОСОБА_25 , співробітники карного розшуку ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29

06 грудня 2010 року групою прокурорів прокуратури Дніпропетровської області у складі ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , було складено висновок про обґрунтованість вищезазначеного рішення від 20 листопада 2008 року, затверджений першим заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_33 про те, що в ході вищезазначеної перевірки об`єктивні дані, які підтверджують факти застосування до ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_34 недозволених методів досудового слідства у кримінальній справі № 67071641, в тому числі з боку слідчих, які проводили розслідування справи, а також співробітників карного розшуку УМВС області, співробітників роти конвойної служби міліції ДМУ Дніпропетровської області, ІТТ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та Дніпропетровського СІЗО №3 не встановлено, а отже вказане рішення про відмову в порушенні кримінальної справи прийнято обґрунтовано та законно, на підставі наявних матеріалів перевірки, чинного законодавства України, достатніх підстав для скасування постанови від 20 листопада 2008 року не вбачається.

15 жовтня 2012 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органів внутрішніх справ при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_35 були розглянуті матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_7 щодо застосування до його сина ОСОБА_9 недозволених методів дізнання працівниками міліції, незаконного опитування під час затримання, та за результатами цього винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 за фактом зловживання службовим становищем та здійснення фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в їх діях ознак злочинів, передбачених ст.. 364, 365, 127 КК України. Також під час розгляду матеріалів даної перевірки прокурором було встановлено, що в процесі дослідження відеозапису, наданого заявником ОСОБА_7 , який показав, що переглядаючи сторінки у Інтернеті, знайшов на сайті www.youtube.com відеозапис незаконного допиту його сина ОСОБА_9 працівниками міліції без присутності адвоката та ведення протоколу, зафіксовані пояснення ОСОБА_9 щодо вчинення ним низки злочинів, при цьому ОСОБА_9 знаходиться у приміщенні (кабінеті), у якому також перебувають інші особи, які задають йому питання. Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_9 не вбачається, фактів застосування фізичного, психологічного тиску на ОСОБА_9 з боку інших осіб не встановлено. Під час перегляду відеозапису встановлено, що спецзасоби (наручники) до нього не застосовувались. 16 вересня 2011 року за вимогою прокуратури Дніпропетровської області ГУМВС України в Дніпропетровської області було проведено службову перевірку за фактом проведення опитування ОСОБА_9 працівниками міліції, зафіксованого на відеозапису, в ході якої наявність фактів порушення законності з боку працівників міліції, застосування до ОСОБА_9 фізичного та психологічного примусу встановлено не було. А оскільки наданий заявником ОСОБА_7 до прокуратури області запис не є записом слідчої дії, а має характер службово-технічного запису, зробленого з метою запобігання застосування співробітниками ГУМВС України в області недозволених методів ведення слідства та дізнання в службових приміщеннях ГУМВС України в області, вказаний відеозапис не долучений до матеріалів кримінальної справи та не є доказом у справі, на якому ґрунтувалось звинувачення, і відповідно до п.20 ст. 32 КПК України підстав для ведення протоколу під час бесіди ОСОБА_9 з працівниками міліції, яка зафіксована на CD диску, не вбачається.

Вищезазначені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.11.2008 року та від 15.10.2012 року не були оскаржені та не скасовувалися в порядку та строки, визначені чинним законодавством.

Також матеріалами кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду даної кримінальної справи результати проведених перевірок були підтверджені і у вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2009 року, яким встановлено, що доводи підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_34 про те, що покази на досудовому слідстві вони давали під фізичним та психічним впливом з боку працівників міліції необґрунтовані. Покази підсудні надавали добровільно, без примусу та підказок, що підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків поняті, які брали участь у відтворенні обстановки та обставин події. З матеріалів справи вбачається, що покази підсудні давали неодноразово, в присутності захисників, такі, які вважали за необхідне, підтверджували їх під час проведення очних ставок, відтворення обстановки та обставин подій за їх участі, а також в судовому засіданні. Жодних скарг, заяв від них на дії працівників міліції не надходило. При відтвореннях обстановки та обставин подій кожен з них все пояснював самостійно. Зміну показань ОСОБА_9 у судовому засіданні суд пов`язував зі вступом у справу в якості захисника його батька ОСОБА_7 , який переорієнтував сина на зміну позиції в суді. Показання підсудних в судовому засіданні, у яких вони заперечували свою вину у скоєнні злочинів, суд розцінив як намагання останніх уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини. Таким чином, вироком суду встановлено, що органом досудового слідства суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при отриманні доказів, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, при проведенні досудового слідства, допущено не було.

24 листопада 2009 року даний вирок апеляційної інстанції було переглянуто в касаційному порядку Верховним Судом України також і за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 з питань сфабрикованості матеріалів справи, недостовірності даних у протоколі затримання ОСОБА_9 та ненадання юридичної допомоги затриманому, порушення вимог кримінально-процесуального закону під час проведення слідчих дій, суперечливості та неправдивості показань свідків та самих засуджених, у яких вони себе визнавали винуватими, оскільки такі показання були здобуті внаслідок застосування незаконних методів ведення слідства у виді погроз та тортур, порушення права ОСОБА_9 на захист. Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2009 року касаційну скаргу ОСОБА_7 в цій частині залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2009 року без змін та встановлено необґрунтованість доводів касаційної скарги захисника про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону при збиранні доказів і недостовірності доказів, якими було обґрунтовано висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, неможливість використання як доказів у справі показань ОСОБА_9 про обставини вчинення злочинів, оскільки отримані з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, його права на захист та внаслідок застосування до нього недозволених методів ведення слідства, недостовірність доказів.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції за результатами розгляду скарги ОСОБА_7 дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що слідчим слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 в межах кримінального провадження № 0000314 були вжиті належні заходи щодо повного та всебічного встановлення фактичних обставин, у яких заявник ОСОБА_7 вбачає ознаки кримінального правопорушення, зокрема, допитано наступних осіб: потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин перевищення працівниками правоохоронного органу своїх службових повноважень стосовно нього під час досудового слідства, свідка ОСОБА_7 щодо тих самих обставин, свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що під час досудового слідства ОСОБА_9 не висловлював будь-яких заяв щодо застосування до нього незаконних дій фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції, витребувано та досліджено матеріали службової перевірки, яка проводилася щодо застосування працівниками ГУМВС у Дніпропетровській області методів фізичного та психічного насильства стосовно ОСОБА_9 під час розслідування кримінальної справи № 67071641, в ході якої будь-яких порушень не виявлено.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається зокрема у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Складовими об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.365 КК України є діяння, яке полягає у вчиненні особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державним чи громадським інтересам або тяжкими наслідками та причинний зв`язок між вчиненим діянням та наслідками, в той час, як суб`єктивна сторона цього злочину характеризується вчиненням діяння лише з прямим умислом.

Проаналізувавши встановлені під час вищезазначених перевірок обставини, можна зробити висновок, що дійсно в діяннях службових осіб ГУМВС України в Дніпропетровській області відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, а отже, як постанова старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000314, так і ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року є законними, обґрунтованими та вмотивованими.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що вони випливають лише з особистої суб`єктивної оцінки відповідних обставин заявником, що є зацікавленою особою, та не дають достатніх підстав для висновку про необгрунтованість оскаржуваних рішень слідчого та слідчого судді.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 309, 310, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000314 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4