Справа № 605/537/16-к
ВИРОК
Іменем України
"15" лютого 2017 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/537/16-к про обвинувачення
ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Голєндра Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
25 вересня 2016 року близько 17 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 , в гостях у ОСОБА_7 , жителя с. Галич Підгаєцького району Тернопільської області, в ході розмови попросив останнього, оскільки в нього є кінь з підводою, привезти йому на зиму дрова. На що ОСОБА_7 відповів, що для цього потрібно спочатку нагодувати його коня зерном, а після цього вже возити дрова. Тоді у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення 200 кг. зерна, яке належить ОСОБА_8 , поєднаного із проникненням у нежиле приміщення (гараж) потерпілого, реалізовуючи який, обвинувачений повідомивши останнім, що потерпілий винен йому 200 кг. зерна і що він домовився із ним про те, що може для власних потреб забрати його із нежилого приміщення (гаража), що розташоване в АДРЕСА_2 , в якому воно зберігається, попросив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 допомогти йому перевезти вказане зерно за допомогою коня із підводою, на що останні погодилися.
Надалі, 25 вересня 2016 року близько 18 години 30 хвилин, взявши із собою коня із підводою, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направився до вищезазначеного житлового господарства ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , де, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, переконавшись у відсутності свідків і очевидців та у тому, що його дії носять таємний характер, знаючи про місце знаходження ключа від приміщення, відкрив навісний замок та проник у вищезазначене нежиле приміщення (гараж), де знаходились 2 (дві) купи зерна ярої пшениці та вівса.
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, із допомогою ОСОБА_6 ,, який вважав його дії законними, за допомогою лопати та пластикового відра білого кольору, об`ємом близько 12 л., набрав 6 (шість) поліетиленових мішків білого кольору, які приніс із собою, суміші зерна ярої пшениці та вівса загальною вагою 200 кілограм, після чого виніс їх на подвір`я вищезазначеного господарства та закрив на навісний замок двері нежилого приміщення (гаражу).
Після цього, із допомогою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вважали дії ОСОБА_3 правомірними, попередньо зав`язавши, завантажив вищезазначені 6 (шість) поліетиленових мішків білого кольору із сумішшю зерна ярої пшениці та вівса загального вагою 200 кілограм на підводу, яку ОСОБА_7 взяв із собою та з викраденим майном направилися до господарства ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: с. Галич Підгаєцького району Тернопільської області, де, розвантаживши підводу, поносили вищезазначені мішки із сумішшю зерна ярої пшениці та вівса на горище житлового будинку ОСОБА_7 .
Тобто, обвинувачений ОСОБА_3 таємно викрав із нежилого приміщення 6 мішків із сумішшю зерна ярої пшениці та вівса, загальною вагою 200 кілограм, вартістю 2 грн. 30 коп. за 1 кг. на загальну суму 460 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 460 грн.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що він 25 вересня 2016 року разом із ОСОБА_6 знаходився у гостях в ОСОБА_7 , жителя с. Галич Підгаєцького району, в ході розмови з яким, попросив останнього, привезти йому конем із підводою, на зиму дрова. При цьому ОСОБА_7 відповів, що для цього потрібно спочатку нагодувати його коня зерном. Тоді у нього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у нежиле приміщення потерпілого ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він повідомив, що потерпілий винен йому зерно, а також, що він домовився із ним про те, що може забрати зерно із нежилого приміщення в якому воно зберігається, що в с. Сільце. Тоді обвинувачений попросив вищевказаних осіб, допомогти йому перевезти вказане зерно, на що останні погодились. Цього ж дня, близько 18 год. він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , конем з підводою, поїхали в господарство, де зберігалось зерно, що належить потерпілому, знаючи де знаходяться ключі від приміщення гаража, відкрив навісний замок та проник у дане нежиле приміщення, де із допомогою ОСОБА_6 , набрав 6 поліетиленових мішків білого кольору суміші зерна, завантажили їх на підводу та поїхали до господарства ОСОБА_7 , що в с. Галич Підгаєцького району, де вказані мішки розвантажили, скинувши їх на горищі житлового будинку останнього.
На даний час матеріальні збитки завдані потерпілому не відшкодовано.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що завдана йому матеріальна шкода не відшкодована та просить суд суворо не карати ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними під час досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд прийшов до переконання, про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, дії якого вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, його особу, що він за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, що злочин ним вчинено щодо особи похилого віку, а тому вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього, суд враховуючи пом`якшуючі його відповідальність обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав і щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, так як виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 6 поліетиленових мішків білого кольору з сумішшю зерна ярої пшениці та вівса, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Підгаєцького ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, слід повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .
Стягнути на користь держави із обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта по проведенню: судової дактилоскопічної експертизи №1.4-1029/16 від 21 жовтня 2016 року в сумі 880,40 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 6 поліетиленових мішків білого кольору з сумішшю зерна ярої пшениці та вівса, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Підгаєцького ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, слід повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .
Стягнути на користь держави із обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта по проведенню: судової дактилоскопічної експертизи №1.4-1029/16 від 21 жовтня 2016 року в сумі 880,40 грн.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: ОСОБА_1