АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/498/17 Справа № 694/891/17 Категорія: ст. ст. 181, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (відеоконференція)

захисника ОСОБА_8 (відеоконференція)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном на 60 діб, тобто до 24.09.2017 р., із застосуванням електронних засобів контролю відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, освіта середня, не працює,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :
Слідчий Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 27.07.2017 р. звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів у кримінальному провадженні № 0000836 від 24.07.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Клопотання погоджено прокурором Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_7 у невстановлені слідством день, час, місці та спосіб, незаконно виготовив речовину, яка згідно з висновком судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів № 2/1790 від 26.07.2017 р. являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежений - метадоном, масою 0,008 грам, та зберігав при собі з метою збуту до 24.07.2017 р., коли близько 12 години 10 хвилин по АДРЕСА_2 незаконно збув у паперовій коробці, продавши за ціною 50 гривень, вказаний наркотичний засіб особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , залученому оперативними працівниками Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області до проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин в рамках оперативно - розшукової діяльності.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, - незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

27.07.2017 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 24.09.2017 р., із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками, експертами та потерпілими за відсутністю слідчого або прокурора. Строк домашнього арешту вирішено обчислювати з моменту затримання, тобто з 27 липня 2017 року.

Ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Слідчий суддя не знаходить переконливим посилання прокурора на те, що підозрюваний не працює та не має джерела прибутку, тому може вчинити нові злочини. Також критично слідчий суддя поставився й до наданого слідчим протоколу обшуку від 27.07.2017 р., який надано в підтвердження обґрунтування підозри, вказавши, що він є лише документальним виразом слідчої дії, проте не доводить факту вилучення у підозрюваного предметів заборонених до обігу. При цьому, вбачає переконливим зазначений прокурором ризик можливості впливу на свідків, оскільки ОСОБА_7 відома особа, яка брала учать у оперативній закупівлі.

Вказує, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 діяння не може бути самостійно покладена в основу рішення про тримання його під вартою. Також слідчим суддею враховано особу підозрюваного, а саме, що він раніше не судимий, наявність місця постійного проживання, а також те, що ОСОБА_7 має ряд тяжких захворювань та перебуває на замісній терапії. Тому вбачає можливим застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Указує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними доказами у справі. Підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про те, що останній під загрозою покарання може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Усвідомлення ОСОБА_7 можливих негативних наслідків у вигляді кримінальної відповідальності може бути чинником для помсти. Тому з метою недопущення невиправданого ризику для життя та здоров`я свідків кримінального правопорушення доцільним, вважає прокурор, є взяття підозрюваного ОСОБА_7 під варту.

Вказує, що метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на свідків, продовжувати кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яке є тяжким і передбачає кримінальне покарання до 8 років позбавлення волі, а також наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати дії щодо переховування від слідчого, прокурора, суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом порушення принципу розумності строків, продовжувати кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Також апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зав`язків, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне місця роботи чи навчання, а відповідно джерело для існування, що прямо вказує на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили відхилити апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя в повному обсязі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого; врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

У своїй ухвалі слідчий суддя слушно врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, також хворіє на ряд тяжких захворювань, зокрема на ВІЧ, у зв`язку з чим перебуває на замісній терапії.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що, зокрема, посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також немає об`єктивних даних про те, що підозрюваний впливає або буде впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України": на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60). Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання слідчого.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які документально підтвердженні факти порушення підозрюваним умов домашнього арешту.

Виходячи з цього, колегія суддів вбачає, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року, якою застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :