Справа № 183/4148/16
№ 1-кп/183/775/16
В И Р О К
іменем України
21 грудня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000278 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долішнє Косівського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
05 квітня 2014 року наказом № 74 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та призначено на посаду -командира відділення зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 30 грудня 2014 року солдат ОСОБА_4 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
21 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини та заявив про себе.
Таким чином солдат ОСОБА_4 , 30 грудня 2014 року самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, до 21 січня 2015 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця за ч. 2 ст. 407 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, раніше не судимий, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1