Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/661/17
І м е н е м У к р а ї н и
26.07.2017 року м. Одеса
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Овідіополі Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого судимості в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України,
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-ремонтника ремонтної майстерні дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , військової частини НОМЕР_1 , близько 13 години 7 лютого 2017 року, в умовах затвердженого Законом України №1126-VІІ від 17 березня 2014 року особливого періоду, перебуваючи на території зазначеної військової частини, діючи умисно, порушуючи встановлений ст.ст.9,11,16,28,30,35,37,49,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4 і 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України порядок підлеглості, відкрито в усній та письмовій формі відмовився виконати наказ начальника, а саме розпорядження начальника Тилу Збройних Сил України від 04 лютого 2017 року №341/2/745т та виданий на підставі цього розпорядження наказ командира вищезазначеної частини від 07 лютого 2017 року №26, про вибуття з 08 лютого 2017 року у відрядження до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, а у подальшому навмисно відступаючи від визначених вказаними наказами начальників приписів у часі, місці та характері дій, у відрядження до місця служби - вказаної військової частини без поважних причин не вибув.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що з 2015 року він проходив контрактну службу у військовій частині НОМЕР_1 та був обізнаний про відповідальність за військові злочини. В лютому цього року йому було доведено наказ про відрядження в зону проведення АТО в м. Маріуполь. Оскільки він морально не був готовий брати участь в бойових діях із зброєю в руках, а також бажав надалі надавати посильну допомогу престарілим батькам, то він відмовився виконати вищезазначений наказ, про щро повідомив спочатку безпосередньому начальнику, а згодом і командиру військової частини. Через незначний проміжок часу його було звільнено з військової служби з негативної підстави. Про вчинене обвинувачений в даний час жалкує, щиро кається.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_4 дій, які полягали в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , військової частини НОМЕР_1 , близько 13 години 7 лютого 2017 року, в умовах особливого періоду, перебуваючи на території зазначеної військової частини, діючи умисно, порушуючи встановлений порядок підлеглості, відкрито в усній та письмовій формі відмовився виконати накази начальників про вибуття з 08 лютого 2017 року у відрядження до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, а у подальшому навмисно відступаючи від визначених вказаними наказами начальників приписів у часі, місці та характері дій, у відрядження до місця служби - вказаної військової частини без поважних причин не вибув. Зазначені дії суд кваліфікує за ч.3 ст.402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд визнає щире каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання, та констатує про відсутність обставин, які б його обтяжували.
Суд також враховує відсутність у ОСОБА_4 незнятої чи непогашеної судимості, а також його посередню службову характеристику.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1(один) рік і 6 (шість) місяців.
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1