печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України майор поліції ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
21.03.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна відповідно до запиту про міжнародну правову допомогу уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В обґрунтування клопотання зазначається наступне.
У Головному слідчому управлінні Національної поліції України на виконанні перебуває запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини за номером 822 AR 3878/17 від 27.01.2017 про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі за фактом членства ОСОБА_5 у кримінальному угрупованні, професійному комп`ютерному шахрайстві у складі банди на комерційній основі.

Встановлено, що група осіб підозрюються у професійному комп`ютерному шахрайстві у складі банди на комерційній основі та інших Невстановлені особи використовуючи комп`ютерну техніку та мережу інтернет, розсилали особам електронні повідомлення з наявним шкідливим програмним забезпеченням. У тексті електронного повідомлення отримувачу повідомлялося, що через укладення договорів, членство в організаціях, купівлі в інтернеті та інше, виникли кошти в розмірі декількох сотень євро. Також в зазначених повідомленнях знаходилися додатки в форматі .zip. В зазначених архівах перебували файли, які запускаються автоматично (шаблони шкідливих програм). Після відкриття цих файлів виконується скрипт, який інсталює інші шкідливі програми. В результаті аналізу різних шкідливих програм встановлено, що шаблони скачують скрипти з керуючих серверів, які проводять атаку «Man-in-the-Browser» на усі сторінки формату HTTPS інфікованих систем жертв та отримують такі дані, як «ЛОГІН» та «ПАРОЛЬ» на усіх сторінках HTTPS, наприклад електронна пошта, купівлі та банкінг в інтернеті.

В результаті зазначених дій потерпілі піддалися атаці на банківські програми через банківський троян «URLzone» (McAfee) та «Bebloh» (Microsoft). Також встановлено атаки іншими сім`ями шкідливих програм «VMZeus/Kins» та «Matsnu». В результаті вчинення злочинних дій загальна сума протиправно отриманих переказів склала 6 335 710 євро.

Крім того встановлено, що особи причетні до вчиненні злочинів користувалися мережею серверів проксі під назвою ,,Avalanche, які здійснювали комунікацію троянської програми з керуючим сервером.

Також встановлено, що на ім`я ОСОБА_5 31.10.1979 зареєстровано рахунки глобальної системи грошових переказів «WebMoney» Z25, Z30, Z42, на які надходили кошти отримані злочинним шляхом.

Таким чином ОСОБА_6 інкримінуються кримінальні правопорушення за §§ 261, 263, 263-а Кримінального кодексу Німеччини, за які передбачене покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

До Генеральної прокуратури України від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина надійшов запит про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі у вигляді арешту рухомого та нерухомого майна обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, запитуючою стороною вирішено це питання відповідно до свого законодавства, що підтверджується рішенням дільничного суду м. Фердена ФРН від 03.03.2017 про нерухомого майна обвинуваченого ОСОБА_5 .

Інкриміновані компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина злочини, відповідають кваліфікації злочинів, передбачених ст. 190, ст. 209 КК України.

Згідно наданої інформації строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не закінчився.

Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно № 81907601 від 06.03.2017 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомості: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; не житлове приміщення машиномісце № НОМЕР_2 9підвал на рівні -8,15 А), за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наявних в матеріалах міжнародного запиту доказів, зазначені об`єкти нерухомості є такими, що набуті кримінально-протиправним шляхом в результаті вчинених кримінальних правопорушень, передбачених §§ 261, 263, т263-а Кримінального порядку Німеччини, що відповідає кваліфікації злочинів, передбачених ст. 190, ст. 209 КК України.

В судовому засіданні слідчий просив накласти арешт на зазначене нерухоме майно ОСОБА_6 , оскільки є достатні підстави вважати, що дане майно набуто кримінально - протиправним шляхом, тобто внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації (відмиванню) доходів, набуття, володіння та використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації доходів
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_6 , яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме було набуте кримінально протиправним шляхом, запобігатиме можливості його відчуження, перетворення, тобто забезпечить його схоронність. Окрім цього, наявні підстави вважати, що накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майна забезпечить належне виконання обґрунтованого запиту про надання міжнародної правової допомоги уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення машиномісце № НОМЕР_2 (підвал на рівні -8,15 А), за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборони ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовувати та розпоряджатися зазначеним майном.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, отримання копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1