Провадження № 1-кп/521/904/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Кодимського району, Одеської області, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони 1-ї роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта,

обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони 1-ї роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», 14 вересня 2014 року перебуваючи у військовій частині польова пошти НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 на ранковому шикуванні військовослужбовців вказаної військової частини, після доведення командиром зазначеної військової частини полковником ОСОБА_6 наказу про необхідність вибуття всього особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 до зони проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання бойового завдання, відкрито не вживаючи обман, в усній формі, а надалі й письмовим рапортом виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у зоні АТО на території Донецької та Луганської області.

На підставі чого, органом досудового слідства дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ст. 409 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від несення обов`язків військової служби.

Враховуючи повне визнання підозрюваним ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому йому злочину, 14.11.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 на стадії судового розгляду була укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди, ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 409 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки, та із застосуванням вимог ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки, а також покладення на нього відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Допитаний у підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному та підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 також були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 2 ст. 409 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та обставини які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 14 листопада 2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за кримінальним провадженням № 0000313 від 04 жовтня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 409 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши випробувальний термін строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 2-4 зазначеної статті КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя: