Справа № 285/1587/17
провадження № 1-кс/0285/291/17
06.05.2017 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
04.05.2017 року о 22 год. 35 хв. ОСОБА_5 рухався на автомобілі марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на стаціонарному посту «Звягель», який розташований на автодорозі Київ - Чоп 235 км. +500 м., в Новоград-Волинському районі Житомирської області, поліцейським роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 за порушення п.2.3 «в» Правил дорожнього руху, через керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки.
Після зупинки автомобіля поліцейський патрульної поліції ОСОБА_7 встановив, що ОСОБА_5 керував вказаним автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 222 КУпАП поліцейський патрульної служби ОСОБА_7 запросив ОСОБА_5 в приміщення будівлі стаціонарного посту «Звягель» автодороги Київ-Чоп 235 км. + 500 м. та розглянув відносно останнього справу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, виніс постанову серії БР № 677465 про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 510 грн.
Під час оформлення постанови ОСОБА_5 вийшов з приміщення будівлі стаціонарного посту, відчинив передні праві дверцята автомобіля марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 , дістав із салону цигарки та підійшов з правої сторони до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі ОСОБА_8 .
Достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, який був одягнений у форму працівника поліції, та виконував свої службові обов`язки, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вирішив вчинити умисне вбивство останнього.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 умисно, ножем, який тримав у правій руці, наніс один удар в ділянку голови ОСОБА_8 .
Однак, через причини, що не залежали від волі ОСОБА_5 , останній свій злочинний умисел реалізувати не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_8 , захищаючись від удару ножем, поставив блок, зігнувши в лікті свою праву руку та піднявши її над головою, тим самим частково заблокував удар.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 інспектор патрульної служби ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді подряпини шкіри від потиличної ділянки голови через завушну ділянку до правої щоки.
В подальшому неправомірні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками поліції.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянин України, циган, не працюючий, інвалід ІІІ групи, освіта неповна середня, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
05 травня 2017 року о 19 год. 25 хв. відповідно до ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
06 травня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, показанням свідка ОСОБА_9 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого, довідкою про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 підозрюється в умисному протиправному заподіянні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу, що відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.
На даному етапі досудового розслідування здобуті докази, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, не навчається, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Крім того, під час проведення допиту потерпілого ОСОБА_8 останній пояснив, що батько підозрюваного ОСОБА_5 здійснював на нього вплив з метою вирішення питання щодо можливості не притягнення сина до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
З метою запобігання спробам переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, є необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали. Просили обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Посилались на ризики переховування його від слідства та незаконного впливу на потерпілого.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Дав суперечливі пояснення щодо обставин і мети своєї поїздки на автомобілі та конфлікту з працівниками поліції. Намір вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_8 заперечував. Стверджував, що діяв спонтанно, під впливом негативних емоцій від спогадів, пов`язаних з протиправними діями працівників поліції, які нібито завдали йому тілесних ушкоджень у 2015 році. Намагався захопити правою рукою шию потерпілого та під час боротьби нігтями подряпав його шкіру. Ніж в руках не тримав. Мету та можливі наслідки своїх дій не усвідомлював.
Захисник заперечував проти клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, на які посилається слідчий. Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_5 є інвалідом та має складні травми кінцівок, що потребують лікування в умовах спеціалізованого медичного закладу.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
06 травня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Обґрунтованість підозри в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, фотознімками доданими до нього, показанням свідка ОСОБА_9 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого, довідкою про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого, а також поясненнями підозрюваного, які він дав у судовому засіданні.
Вище зазначені докази, отримані на початковому етапі досудового розслідування, у своїй сукупності дають підстави для обґрунтованої підозри, що саме ОСОБА_5 вчинив напад на працівника поліції з використанням ножа, під час якого завдав потерпілому тілесних ушкоджень.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Враховуючі міру покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведення його вини, а також його особу (неодружений, дітей не має, проживає без реєстрації, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо), слідчий суддя дійшов висновку, що наявний ризик переховування ОСОБА_5 від слідства, прокурора та суду.
Підозрюваний заперечує умисел на заподіяння смерті потерпілому, разом з тим визнає факт нападу на працівника поліції. Агресивна поведінка підозрюваного, що виразилась у нападі на працівника правоохоронного органу, свідчить про те, що ОСОБА_5 може становити небезпеку для оточуючих осіб.
Кріи того, слідчий посилається на повідомлення потерпілого про факт тиску на потерпілого з боку батька ОСОБА_5 з метою перешкоджання притягненню підозрюваного до кримінальної відповідальності. Факт спілкування свого батька з потерпілим ОСОБА_5 підтвердив у судовому засіданні.
Зазначені обставини свідчать про наявність ризику протиправного впливу на потерпілого з боку підозрюваного, з метою перешкоджання розслідуванню.
За таких обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є доцільним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Посилання захисника на стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом ІІІ групи, слідчий суддя визнає такими, що не є перешкодою для обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, оскільки з пояснень самого підозрюваного вбачається, що він вчинив напад на працівника поліції у стані триваючих наслідків складних травм, що виникли два роки тому, і такий стан здоров`я не був перешкодою для вчинення умисних протиправних дій.
Крім того, суду не надано належних доказів наявності у підозрюваного інвалідності. Довідка про стан здоров`я не виключає його перебування в умовах слідчого ізолятора. Довільний висновок чергового травматолога про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах ІТТ не є належним доказом, оскільки не відповідає встановленим вимогам до медичної документації та складений не уповноваженою особою.
Статтею 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року визначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, суддя дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
З протоколу затримання особи вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 затриманий 05 травня 2017 року о 19 год. 25 хв. Отже, починаючи з вказаного моменту слід рахувати строк тримання під вартою.
Враховуючи особу підозрюваного та обставини вчинення злочину, який вчинено із застосуванням насильства, суддя при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 376, 395 КПК України слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання о 19 год. 25 хв. 05 травня 2017 року.
Визначити строк дії даної ухвали до 19 год. 25 хв. 04 липня 2017 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 11 травня 2017 року о 9-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1