27.07.2017
Справа №642/3535/17
Провадження №1кс/642/1285/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
27 липня 2017 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів наданого клопотання, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001787 від 13.07.2017 за ч.3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 12 липня 2017 року в період часу з 07.00 до 23.00 годин, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом застосування фізичної сили подолав паркан та проник на територію подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження вхідних дверей та вікна проник до житлового будинку, звідки таємно викрав наступне майно, належне потерпілій ОСОБА_6 : грошові кошти в сумі 3500 Євро, що, згідно офіційного курсу валют Національного Банку України станом на 12.07.2017 року, складає 103 673 грн. 50 коп.; 600 доларів США, що, згідно офіційного курсу валют Національного Банку України станом на 12.07.2017 року, складає 15 583 грн. 20 коп.; 10 000 гривень; сережка з золота проби 583 вагою 0, 5 гр.; сережка з золота проби 583 вагою 1, 5 гр.; два ланцюги з золота проби 583 вагою 20 гр. кожен; ланцюг з золота проби 583 вагою 3 гр.; сережки з золота проби 583 вагою 3 гр. кожна; сережки з золота проби 583 вагою 2,5 гр. кожна; обручка з золота проби 583 вагою 2 гр.; сережка з золота проби 583 вагою 2 гр.; хрестик з золота проби 583 вагою 1 гр.; обручка з золота проби 583 вагою 5 гр.; сережки з золота проби 583 вагою 1,5 гр. кожна; обручка з білого золота проби 583 вагою 2,5 гр.; кулон з золота проби 583 вагою 3 гр.; кулон з золота проби 583 вагою 1,5 гр.; підвіска з золота проби 750 вагою 0,5 гр.; підвіска з золота проби 750 вагою 0,7 гр.; два хрестика з золота проби 583 вагою 2,5 гр. кожен; сережки з золота проби 583 вагою 1,5 гр. кожна; обручка з золота проби 583 вагою 1 гр.; три ланцюги зі срібла проби 925 вагою 1, 5 гр. кожен; хрестик зі срібла проби 925 вагою 0,2 гр., після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, обернув вказане викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 25.07.2017 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

25 липня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/642/1267/17 від 24.07.2017 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання знайомого підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також перебував у відносинах із потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході проведення якого зокрема було виявлено та вилучено пару однакових сережок з золота, проби 585, вагою 1,5 гр. кожна, посередині кожної сережки вставка з камінням синього кольору, навкруги якого розташовано 12 невеликих камінців білого кольору.
26 липня 2017 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено огляд вищевказаних ювелірних виробів, які були вилучені 25.07.2017 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала вилучені сережки з золота, проби 585, вагою 1,5 гр. як власні, які 12 липня 2017 року було викрадено в неї за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, прохав його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому підстави.

Власник майна, про яке заявлено в клопотанні, - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду клопотання сповіщалася належним чином.

Суд, вислухавши думку слідчого, прокурора вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно ст.. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на вказане у клопотанні майно, а також клопотання слідчого обґрунтовано тим, що в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено пару однакових сережок з золота, проби 585, вагою 1,5 гр. кожна, посередині кожної сережки вставка з камінням синього кольору, навкруги якого розташовано 12 невеликих камінців білого кольору, які є предметом кримінального правопорушення, тому відповідно до ч.1 ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки були об`єктом кримінально протиправних дій та у подальшому необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних дій.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 167, ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню за №0001787 від 13.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, а саме на: дві сережки з золота, проби 585, вагою 1,5 гр. кожна, зі вставками з каміння синього кольору та 12 камінців білого кольору, вилучені в ході проведення обшуку 25 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 арештоване майно, а саме: дві сережки з золота, проби 585, вагою 1,5 гр. кожна, зі вставками з каміння синього кольору та 12 камінців білого кольору, вилучені в ході проведення обшуку 25 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити їй відчужувати вказане майно, а також змінювати будь-які характеристики та ідентифікуючі ознаки цього майна до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1