Єдиний унікальний № 500/6886/14-к
Провадження № 1-кп/500/34/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у зміні запобіжного заходу та
про продовження строку тримання під вартою

14 грудня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Манта Кагульського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів, судовий розгляд кримінального провадження відкладений на 21 грудня 2016 року, а строк тримання під вартою відносно обвинувачених закінчується 17 грудня 2016 року.

Прокурор ОСОБА_5 13 грудня 2016 року подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на 60 днів, пославшись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування таких запобіжних заходів.

Потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_14 підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_15 у судове засідання не з`явився у зв`язку з хворобою, в порядку ч. 1 ст. 53 КПК забезпечена участь захисника ОСОБА_6 на окрему процесуальну дію для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисники ОСОБА_6 ОСОБА_8 і ОСОБА_16 заперечували проти задоволення клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили суд змінити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжні заходи з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з посиланням на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжних заходів у виді тримання під вартою, на теперішній час перестали існувати, ОСОБА_9 також зазначив про ненадання йому належної медичної допомоги.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників слід відмовити, та строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід продовжити з таких підстав.

Так, відповідно до ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 р., від 26.07.2014 р. та від 25.07.2014 р. відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права те, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі також проти власності; а обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть переховатися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, дані про яких не встановлені та які переховуються від органу досудового розслідування, про що свідчить те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства. Про наявність вказаних ризиків судом неодноразово раніше наголошувалося під час постановлення попередніх ухвал про продовження строків тримання під вартою. На даний час суд не вбачає підстав для відступлення від цих висновків.

Що ж стосується раніше встановленого ризику впливати на потерпілих та свідків, то суд вважає, що цей ризик на теперішній час перестав існувати, оскільки судом вже були допитані усі потерпілі та свідки.

Також суд раніше вже висловлював думку про недоведеність наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а саме ризику того, що вони, залишаючись на свободі, можуть продовжити злочинну діяльність, про що знову зазначено у клопотаннях прокурора. Суд в черговий раз звертає увагу прокурора на те, що у клопотаннях про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 лише формально зроблене посилання на існування такого ризику, однак наявність цього ризику не була встановлена слідчим суддею при застосуванні відносно них запобіжного заходу, а на теперішній час його існування не тільки не доведене доказами, а й не обґрунтоване у самих клопотаннях, тому суд, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 раніше не судимі, знову не приймає до уваги посилання прокурора на наявність цього ризику у цих обвинувачених та звертає увагу прокурора на неприпустимість подання формальних клопотань без їх належного обґрунтування, про що судом неодноразово раніше вже зверталася увага.

Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на даний час є виправданим заходом, оскільки існують вищенаведені ризики, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинувачених на свободу.

З урахуванням викладених обставин та осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчений з об`єктивних причин, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 до 11 лютого 2017 року, у зв`язку з чим в задоволені клопотань про зміну запобіжних заходів слід відмовити.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , то судом неодноразово досліджувалося це питання, та зверталася увага, що чинним законодавством гарантоване право осіб, які утримуються під вартою, на отримання належної медичної допомоги у встановленому порядку. На даний час суд не вбачає підстав для відхилення від цієї позиції.

Більше того, згідно даним висновку службової перевірки, проведеної Управлінням ДПтС України в Одеській області, за час перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою йому на його скарги надавалася медична допомога в період з 14.12.2015 р. по 06.06.016 р. за медичною допомогою він не звертався, після чого 06.06.2016 р. проведено консультацію лікарем-хірургом, а 11.07.2016 р. ОСОБА_9 був вивезений до Ізмаїльської міської центральної лікарні, але відмовився від консультації лікаря-хірурга, про що складений відповідний акт. Ухвали суду про надання належної медичної допомоги ОСОБА_9 виконані, медична допомога ОСОБА_9 надавалася згідно протоколів МОЗ України. Стан здоров`я ОСОБА_9 знаходиться під постійним контролем.

Звернення обвинуваченим ОСОБА_9 зі скаргами на стан здоров`я та ненадання йому належної медичної допомоги адміністрацією установи виконання покарань суд пов`язує з обраною ним позицією з метою ввести суд в оману та пом`якшити застосований відносно нього запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 201, 331, 370 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково, в задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, до 11 лютого 2017 року, кожному.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 закінчується 11 лютого 2017 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3