Провадження № 1-кп/742/168/17
Єдиний унікальний № 740/2080/17
ВИРОК
Іменем України
19 червня 2017 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні провадження № 0000210 по обвинуваченню ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, учня 3-курсу Ніжинського професійного ліцею побуту та сервісу Чернігівської області, неодруженого, раніше несудимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
за ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
15.02.2017 року в період часу з 11 години по 12 годину, ОСОБА_4 перебуваючи в коридорі третього поверху Комунального закладу «Обласний дитячий санаторій «Пролісок» Чернігівської обласної ради, розташованого за адресою: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Мала Кошелівка, вул. Петровського, 1а, маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo F 2010-а», що знаходився в коридорі на вентиляторі та був підключений до електромережі, який належить ОСОБА_7 та перебував у тимчасовому користуванні його неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1400 грн.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

23 травня 2017 року між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та захисником адвокатом ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Як вбачається з даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував заподіяні потерпілому ОСОБА_7 збитки, який у свою чергу претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, пробачає йому злочин, вчинений відносно нього, а обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, а також визнає всі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 має понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме: за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 грн.

Обвинуваченим надана згода на призначення узгодженої сторонами угоди, виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, а також невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, а також у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні питання про затвердження даної мирової угоди не заперечував проти затвердження такої.

Обвинувачений в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між ним та потерпілими, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування щодо нього узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Проти задоволення вказаної угоди не заперечив законний представник та захисник обвинуваченого.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення між ним та потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом також з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення між ним та обвинуваченим, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні той факт, що ОСОБА_4 своїми незаконними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судові витрати по справі становлять 351 грн.84 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000210 угоду про примирення від 23 травня 2017 року між потерпілим ОСОБА_7 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України, за яким призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 23 травня 2017 року у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Lenovo F 2010-а», - залишити у законному володінні , користуванні та розпорядженні ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави понесені витрати за проведення експертизи в розмірі 351 грн.84 коп.

Копію вироку негайно вручити засудженому, потерпілому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя