АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-2/11 Номер провадження 11/786/12/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляцію ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду м. Полтава від 27 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про повернення речових доказів відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що згідно вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 доля речових доказів вирішена, а питання щодо повернення засудженому особистих речей, які були вилучені при його затриманні та не визнані речовими доказами, не підлягає розгляду в порядку ст. 411 КПК України (в ред. 1960 р.).

В апеляції засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання, вирішити питання про повернення йому особистих речей, які не були визнані речовими доказами, але були передані до кімнати речових доказів Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, а саме: мобільні телефони «Nokia-6300», ІМАІ 358648Х01Х415676Х8, «Nokia - 311ОС», ІМАІ НОМЕР_1 , «Соні-Еріксон», ІМАІ 3546920 НОМЕР_2 , «Самсунг Є450», ІМАІ 13392, пневматичний револьвер ALFA224, пневматичний пістолет «BLOW» № НОМЕР_3 , калібру 4,5 мм, фотоапарат «Scinia», свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 29 листопада 1988 року, мисливський ніж, мисливська рушниця 12 калібру, патрони 12 калібру в кількості 15 шт..
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відповідно до ст. 330 КПК України (1960 року) речі, які не є речовими доказами в справі, повертаються їх законному володільцю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про скасування ухвали Полтавського районного суду м. Полтава від 27 вересня 2016 року та направлення справи на новий судовий розгляд у суд першої інстанції, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з ст. 370 КПК України (в ред. 1960 р.) істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законну, обґрунтовану і справедливу постанову.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 4.03.2016 ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 70 КК України на 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією1/2 частини майна. Одночасно вирішено питання про речові докази по справі, а саме: 3 ДВД диски з записом допиту ОСОБА_6 записом відтворення обстановки та обставин події злочину з участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 роздруківки телефонних розмов з телефону ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) - залишено зберігати в матеріалах справи; автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_5 , 2 зв`язки ключів від автомобіль «Лексус» д.н.з. НОМЕР_5 , передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , повернуто їй за належністю; одяг загиблого ОСОБА_9 (куртка-дублянка чорного кольору та черевики коричневого кольору - передано потерпілій ОСОБА_8 ; куртку ОСОБА_6 чорного кольору - передано на зберігання за місцем утримання засудженого; мисливські набої та патрони, обріз мисливської рушниці "ІЖ-18" 16 калібру № НОМЕР_6 , мисливську рушницю Т НОМЕР_7 , 12 калібру - передано до музею УМВС України в Полтавській області; решту - знищено.

Згідно матеріалів кримінальної справи ОСОБА_6 неодноразово звертався із заявами про повернення йому як його особистих речей, так і речей, які були вилучені у нього та приєднані до кримінальної справи як речові докази, при цьому посилався на рішення Ленінського районного суду м. Полтава.

Проте ні у мотивувальній, ні у резолютивні частині оскаржуваного судового рішення, судом не вказано, щодо яких саме речей чи речових доказів суд прийняв рішення, чи є вказані ОСОБА_6 речі, вилученими у даній кримінальній справі, чи приєднані вони до справи як речові докази.

Окрім того у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, суд, посилаючись на ст. 411 КПК України (в ред. 1960 р.) вказав, що питання щодо повернення ОСОБА_6 особистих речей, які були вилучені при його затриманні та не визнані речовими доказами, не підлягає розгляду. У той же час у резолютивній частині цього ж рішення суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення речових доказів. Тобто мотивувальна суперечить резолютивній частині рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

При розгляді справи у відповідності до вимог КПК, суду першої інстанції також слід перевірити доводи викладені в апеляції ОСОБА_6 на які він посилається та постановити законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 374 КПК України в редакції 1960 року, Розділом ХІ «Перехідні положення» КПК України в ред. 2012 року, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити, а ухвалу Полтавського районного суду м. Полтава від 27 вересня 2016 року скасувати та направити справу на новий судовий розгляд у суд першої інстанції .

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3