28.07.2017 Справа № 756/9973/17

Справа пр. №1-кс/756/1424/17
ун. №756/9973/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів,
в с т а н о в и в:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до документів.
Прокурор стверджувала, що документи, які стали підставою для реєстрації права власності на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за договорами купівлі-продажу від 31 березня 2016 року №11-196 та 11-197, мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і відомості, які містяться у цих документах, у подальшому можуть бути використані як докази.
У судовому засіданні прокурор подане нею клопотання підтримала та просила суд його задовольнити.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, позаяк сторони кримінального провадження не заявляли відповідного клопотання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії наданих документів, слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначається зокрема: підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
Виходячи з вимог ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
У своєму клопотанні прокурор просила суд надати тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, слідчим суддею з`ясовано, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній приватний нотаріус ОСОБА_9 , натомість у Єдиному реєстрі нотаріусів міститься інформація про державного нотаріуса ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 . Саме цей нотаріус згідно з інформаційною довідкою від 30 березня 2017 року №83878928 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно посвідчила договори купівлі-продажу від 31 березня 2016 року №11-196 та 11-197 нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснила реєстрацію права власності на них.
Зважаючи на те, що прокурор просила надати тимчасовий доступ до документів, які не можуть перебувати в особи, яку сторона обвинувачення зазначає в клопотанні як володільця майна, слідчий суддя, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до документів.
Також слід зазначити, що за приписами ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч. 5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Ч. 1, ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті слід враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Усупереч наведеним законодавчим положенням прокурором не доведено неможливість отримання документів, до яких вона просила надати тимчасовий доступ, шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження (наприклад, витребування та отримання документів шляхом звернення до нотаріуса).
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що Глава 15 КПК України передбачає можливість надання тимчасового доступу до речей і документів лише сторонам кримінального провадження.
Так, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України стороною кримінального провадження є: з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
За положеннями ч. 6 ст. 218 КПК України слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.
Таким чином, доручення проведення слідчих (розшукових) оперативним співробітникам органу досудового розслідування у порядку ч. 6 ст. 218 КПК України віднесено виключно до повноважень слідчого, прокурора.
Прокурор ні в клопотанні, ні безпосередньо в судовому засіданні не зазначила співробітниками якого підрозділу слід надати тимчасовий доступ до документів, більш того жодним не обґрунтувала необхідності надати такий доступ в порядку ч. 6 ст. 218 КПК України оперативним працівникам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 93, 132 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1