Справа № 303/6455/16-к
Провадження № 1-КП/303/76/17
Номер рядка стат. звіту 44

У Х В А Л А
Іменем України
01 березня 2017 року м. Мукачево
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
перекладача ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6 Мельника

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України. Обвинувачений офіційно на даний час ніде не працює, до кримінальної відповідальності не притягався, не має постійного джерела доходів, вчинив тяжкий злочин, а тому обрати відносно останнього запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або тримання під вартою є недоцільним. Існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на відсутність правових підстав.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, за вчинення його йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Обвинувачений ОСОБА_3 на підставі договору № 1 оренди житлового приміщення від 21 грудня 2016 року отримав у платне користування строком на 4 місяці квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений офіційно на даний час ніде не працює, до кримінальної відповідальності не притягався, не має постійного джерела доходів, вчинив тяжкий злочин, а тому обрати відносно останнього запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або тримання під вартою є недоцільним. Існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В діях підозрюваного ОСОБА_3 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, прокурором доведено достатні підстави вважати, що у діях, поведінці обвинуваченого існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому відносно обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.5 ст.194 КПК України.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.
Керуючись главою 18, ст.ст.331, 392 КПК України, суд
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю строком на 60 (шістдесят) днів з дня винесення даної ухвали, тобто до 29 квітня 2017 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період часу з 23 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв.
Обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк до 29 квітня 2017 року включно.
. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає, відповідно до ч.2 ст.392 КПК України.
Головуючий ОСОБА_1