Справа № 128/1192/17
ВИРОК
Іменем України
22 травня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000360 від 05.04.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка, Літинського району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, студента Вінницького національного аграрного університету, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 05 квітня 2017 року, близько 01:00 год, знаходячись за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, вул. Баженова, навпроти будинку № 19, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись не зачиненою кришкою бака автомобіля «КАМАЗ» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , за допомогою шлангу, який помістив до середини бензобаку, вчинив крадіжку 40 літрів дизельного пального, вартість якого згідно довідки вартості ТОВ «Альянс Еволюшн» становить 20 гривень 50 копійок за 1 літр. З викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим дизельним пальним зник, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 820 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 05 квітня 2017 року, близько 01:00 год, знаходячись за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Бохоники, вул. Баженова, навпроти будинку № 19, він вирішив вчинити крадіжку дизельного пального в с. Бохоники, для чого приїхав разом з друзями на автомобілі та захопивши дві порожні каністри, підійшов до автомобіля «КАМАЗ». Скориставшись не зачиненою кришкою бака даного автомобіля та за допомогою шлангу, вчинив крадіжку 40 літрів дизельного пального. Вказане пальне відніс до автомобіля та поклав до багажника. В подальшому дане пальне в нього було вилучено працівникам поліції та повернуто потерпілому.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, матеріальний стан обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Обвинувачений є раніш не судимим, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді штрафу в прибуток держави, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. в прибуток держави.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Речовий доказ, а саме, 40 літрів дизельного пального, які були передані на зберігання ОСОБА_5 передати в повне розпорядження потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1