пр. № 1-кс/759/2009/17
ун. № 759/8804/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000036, внесеному 24.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
12.06.2017 на розгляд слідчого судді передано клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, а саме: на квартиру розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею-32,9 кв.м, житловою площею-16,5 кв. м., на час досудового розслідування, та судового розгляду.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що група невстановлених осіб, в невстановленому місці, та час незаконно шляхом обману заволоділи чужим майном а саме квартирою АДРЕСА_2 , чим завдали майнової шкоди в особливо великих розмірах.

В ході досудового слідства достеменно встановлено, що об`єктом злочинних посягань є квартира АДРЕСА_2 , та на даному етапі досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на дане майно, яка є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.04.2000, встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/2 частини вказаної квартири) та його дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (1/2 частини квартири).
18.10.2007 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , все своє майно, рухоме та не рухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і загалі все що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі його смерті, чи не прийняття ним спадщини, заповіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім цього, 18.10.2007 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , все своє майно, рухоме та не рухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і загалі все що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у разі її смерті, чи не прийняття нею спадщини, заповів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 03.02.2015 складено відповідний актовий запис №2327.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 31.01.2015 складено відповідний актовий запис №2112.
Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 87686231 від 22.05.2017 слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 114 виданий 01.02.2012, видавник: приватний нотаріус ОСОБА_8 , зареєстроване за ОСОБА_9 , та дане майно не є під забороною відчуження.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , приватний нотаріус свідоцтво № НОМЕР_1 , адресою розташування, АДРЕСА_3 , раніше судима, а саме: 23.04.2013 Оболонським районним судом міста Києва, за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, до 6 років позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15.04.2014, згідно ст. 29 ЗУ «Про Амністію» від 08.04.2014 ст.ст. 364,366 КПК України п. 5 розділу ХІ «Перехідні положення КПК України.» від подальшого відбуття покарання звільнена.

Окрім цього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що після відкриття спадкової справи, щодо квартири АДРЕСА_2 , він дізнався що вище вказана квартира переоформлена на невідомого йому чоловіка ОСОБА_9 , яким чином це сталось йому невідомо, оскільки його батьки, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , до самої смерті говорили що квартиру вони передають йому.

Враховуючи вищевикладене, квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно на строк проведення досудового розслідування та судового розгляду.
Також слід врахувати, що вищевказане нерухоме майно має істотне значення як речовий доказ у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому здійснюється слідчим відділом Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві та існує загроза його відчуження або пошкодженню, або інші тяжкі наслідки з метою збереження майна, унеможливлення його відчуження, яке може перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та пояснив, що накладення арешту надасть можливість забезпечити належним чином досягнення позитивних результатів для встановлення істини по кримінальному провадженню.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею-32,9 кв.м, житловою площею-16,5 кв. м., на час досудового розслідування, та судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд на протязі п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1