Провадження № 1-кп/752/372/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року за ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до 4 років розбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 06.12.2016 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи поблизу станції метро «Іподром» Комунального підприємства «Київський метрополітен» в м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, підбіг до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 та вирвав у неї сумку, у якій знаходились мобільний телефон «Samsung», вартістю 8 198 грн. 13 коп. та грошові кошти в сумі 1 397 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 9 595 грн. 13 коп.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду про те, що дійсно 06.12.2016 року, перебуваючи поблизу станції метро «Іподром» в місті Києві, підбіг до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 та зірвав сумку, яка була при ній, після чого з місця вчинення злочину зник.
Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_5 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані органом досудового розслідування правильно як відкрите викрадення чужого майна - грабіж, вчинений повторно.
При обранні покарання ОСОБА_5 суд враховує:
- ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин, не відбувши покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року за аналогічний злочин.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що виправлення винного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України - остаточно призначивши покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного даним вироком, невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку його попереднього ув`язнення з 06.12.2016 року по 30.01.2017 року включно згідно правил ст. 72 ч. 5 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі (т. 1 а.с. 51).
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 року до внов призначеного покарання остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків - 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 06.12.2016 року по 30.01.2017 року включно.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з 30.01.2017 року.
Речові докази у даному кримінальному провадженні - жіночу сумку сірого кольору, гаманець, грошові кошти в сумі 1 397 грн., банківські карти, мобільний телефон "Samsung" та документи на ім`я ОСОБА_6 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити їй же за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_5 - тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом того самого строку з дня отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1