Справа № 569/1373/17
УХВАЛА

01 лютого 2017 року
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_4 , щодо матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008405від 05.12.2016, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст.115, ч.2 ст.271, ч. 1 ст.396, ч.З ст.136 КК України, -
в с т а н о в и в :
З клопотання вбачається, що групою слідчих слідчого управління УМВС України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008405від 05.12.2016, за ознаками злочинів, передбачених ч.І ст.115, ч.2 ст.271, ч.І ст.396, ч.З ст.136 КК України.
15.12.2016 року Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.271 КК України - порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи та організації або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що спричинило загибель людини.
Встановлено, що з 25 листопада 2016 року по 02 грудня 2016 року на обєкті Реконструкція незавершеного будівництва торгово-побутового комплексу з готельно-офісними приміщеннями під житловий будинок з нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 працював ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи роботи із внутрішнього шпаклювання поверхней на третьому поверсі даного будинку.
02 грудня 2016 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, внаслідок порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці на об`єкті Реконструкція незавершеного будівництва торгово-побутового комплексу з готельно-офісними приміщеннями під житловий будинок з нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 , допущених невстановленою на даний час службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності мало місце падіння ОСОБА_7 в шахту ліфту цокольного поверху, що призвело до його смерті.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з серпня 2014 по грудень 2016 років неформальним чином здійснював організаційно-розпорядчі функції на об`єкті Реконструкція незавершеного будівництва торгово-побутового комплексу з готельно- офісними приміщеннями під житловий будинок з нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 , усвідомлюючи фактичні обставини вчиненого невстановленою особою діяння, передбаченого ч.2 ст.271 КК України, вчинив дії, спрямовані на знищення та приховування слідів вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким. Крім того, він вчинив дії, спрямовані на приховування інформації про вчинений невстановленою особою злочин, що мало на меті неповідомлення про вчинення тяжкого злочину у встановленому законом порядку та не проведення за вказаним фактом досудового розслідування.
Так, 03 грудня 2016 року ОСОБА_5 з метою перешкоджання правоохоронним органам встановити суттєві обставини події та особу, яка вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.271 КК України, діючи умисно, вчинив приховування слідів злочину, зокрема, організував переміщення невстановленими особами трупа ОСОБА_7 з шахти ліфту цокольного поверху об`єкта Реконструкція незавершеного будівництва торгово- побутового комплексу з готельно-офісними приміщеннями під житловий будинок з нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_1 на об`єкт ділянку місцевості у лісовій зоні на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області з географічними координатами 50.713890,26.337778.
Крім того, 03 грудня 2016 року, в період часу з 20.00 по 21.30, ОСОБА_5 , з метою перешкоджання правоохоронним органам встановлення суттєвих обставин події та особи, яка вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.271 КК України, діючи за попередньою змовою групою осіб - спільно з ОСОБА_8 , перебуваючи в с.Гориньград-1 Рівненського району Рівненської області схиляв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за грошову винагороду в сумі 100 000 грн. не звертатись у встановленому порядку до органів поліції із заявою про вчинений щодо ОСОБА_7 злочин та надати лист про ніби-то відсутність у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 претензій до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за фактом смерті ОСОБА_7 .
26.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.І ст.396 КК України, а саме заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення підтверджується: допитами потерпілої ОСОБА_9 ; показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками; протоколом огляду місця події, а саме: незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі ОСОБА_7 , протоколом огляду лісосмуги на території Кустинської сільської ради, Рівненського району, Рівненської області, де виявлено труп ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.
На переконання сторони обвинувачення в кримінальному провадженні № 0008405, судом при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 необхідно з дотриманням вимог, визначених ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194 КПК України, врахувати характер, обставини, ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного та можливість настання ризиків, пов`язаних із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження.
Зокрема, вважають наявні ризики, передбаченні в п 2 та п 3 ч.І ст.177 КПК України, існують саме в можливості знищення або переховування речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення і наявної можливості зі сторони ОСОБА_5 впливу на потерпілих та свідків кримінального провадження.
Крім того, на даний час у кримінальному провадженні, незважаючи на вжиті слідством заходи не виявлено та не встановлено документів, які мають істотне значення для розслідування провадження, зокрема, цивільно-правових договорів, укладених із ОСОБА_7 та іншими працівниками про виконання робіт на будівництві, проектної документації на об`єкт будівництва тощо.
У ході розслідування кримінального правопорушення встановлено, що після загибелі ОСОБА_7 невстановленими особами з метою знищення та приховування слідів злочину проведено закриття шахти ліфта гіпсокартоном та вказану шахту заповнено водою.
Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення вважає, що запобігти вказаним у клопотанні ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Таким чином, під час провадження досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; запобігання спробам продовжувати займатися злочинною діяльністю та продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, що відноситься до ризиків, передбачених п.п.2, 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали за викладених в ньому обставин. Крім того слідчий вказала, що ОСОБА_5 від слідства не переховувався, немає даних що він знищував, сховав або спотворював будь-яку речей чи документів, які мають істотне значення, незаконно впливав на свідків та потерпілих, перешкоджав кримінальнмоу провадженню іншим чином, хоча міг це зробити. Також прокурор та слідчий вказала, що доказів з чиєї вини настала смерть ОСОБА_7 немає, підозру за ч. 2 ст. 271 КК України нікому не оголошено. Слідчий також вказала, що доказів, що підозрюваний організував вивіз тіло ОСОБА_7 немає.
Адвокат та підозрюваний в судовому засіданні вказують, що підозра оголошена ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України є не обгрунтованою, і доказів щодо вчинення ним вказаного злочину немає, вироку щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України також немає .
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що 26 січня 2017 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України.
Наявність обгрунтованої підозри підтверджується допитами потерпілої ОСОБА_9 ; показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками; протоколом огляду місця події, а саме: незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речі ОСОБА_7 , протоколом огляду лісосмуги на території Кустинської сільської ради, Рівненського району, Рівненської області, де виявлено труп ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.
Згідно ч.1 ст.181 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Натомість, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту прокурором та слідчим не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Прокурором та слідчим не надано жодних переконливих доказів, що ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, знищував, сховав або спотворював будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливав на потерпілих чи свідків, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, хоча мав таку можливість. Також не надано доказів, що він буде продовжувати займатися злочинною діяльністю та буде продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.
Слідчий в судовому засіданні пояснила, що на даний момент по провадженню допитана потерпіла, ряд свідків які працювали з ОСОБА_7 та проведено інші слідчі та розшукові діі по встановленню очевидців вказаної події. За таких підстав, слідчий суддя вважає, що підстав впливати на потерпілу та свідків у підозрюваного немає, оскільки факт смерті ОСОБА_7 встановлено 25 листопада 2016 року, а підозра ОСОБА_5 оголошена тільки 26.01.2017 року, тобто через два місяці. Крім того, ОСОБА_5 з моменту внесення відомостей до ЄРДР від 05.12.2016 року жодного разу не порушував будь-яких обов"язків.
Диспозиція ст. 396 КК України передбачає заздалегіть не обіцяне приховування тяжкого чи особливого тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 11 КК України - злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння ( дія або бездіяльність), вчинене суб"єктом злочину.
Кримінальний закон дає вичерпний перелік злочинів, а ч. 3 ст. 3 КК наголошує, що злочинність діяння визначається тільки Кримінальним Кодексом. Якщо діяння становить певну небезпеку для суспільних відносин, то воно обов"язково передбачає певне покарання.
Як встановлено в судовому засіданні підозри за ч. 2 ст. 271 КК України нікому на даний момент не оголошено, вироку який набрав би законну силу немає, не встановлено від чиїх дій все-ж таки настала смерть ОСОБА_7 .
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Аналізуючи норму ст. 176 КПК України суд слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов"язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого. При вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується правилом принципу презумції невинуватості про те, що всі сумніви щодо доведеності обставин-підстав обрання запобіжного заходу тлумачаться на користь підозрюваного, обвинуваченого.
Запобіжний захід обирається виключно з метою забеспечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема для забеспечення виконання покладених на нього обов"язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків. Наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити одну чи кілька із наведених дій означає наявність даних, які свідчать про обгрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій. Самі по собі ці дані, за відсутності загальної та особливої складових, не дають слідчому судді права на застосування запобіжного заходу.
Крім того, злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Таким чином, слідчий не довів жодного ризику щодо моживої поведінки підозрюваного, а обов"язок надання доказів стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, лежить на слідчому, прокурору, а тому характеризуючи особу ОСОБА_5 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яких спрямоване застосування запобіжного заходу.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про відмову в обранні ОСОБА_5 міри запобіжного заходу .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193-174, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_4 про обрання міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1