Справа № 638/6317/15к
провадження № 1-кп/638/308/17
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1
При секретареві ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3
за участі захисника, адвоката ОСОБА_5
за участі обвинуваченого ОСОБА_6
за наявності заяви потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про можливість розгляду справи за їх відсутності.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт кримінального провадження № 0002163 від 22.08.2014 року відносно:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , такого , що мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , невійськовозобов`язаного, такого, що не має утриманців
раніше судимого 1) 17.01.1990 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.ст. 140 ч. 2, 85 ч. 3, 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, звільнений з ВК 22.11.1991 за відбуттям строку покарання, 2)20.09.1993року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.ст. 143 ч. 2, 81 ч. 3, 89 ч. 1, 17, 81 ч. 3, 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з ВК 14.02.1997 за відбуттям строку покарання, 3)11.03.1998 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.ст. 140 ч. 3 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років позбавлення волі, звільнений з ВК 30.11.2002 за відбуттям строку покарання,4) 03.04.2006року Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з ВК 24.05.2010 за відбуттям строку покарання,5) 30.08.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 30.05.2014року за ухвалою Кіровського міського суду Донецької області від 21.05.2014року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні,
у скоєнні кримінального правопорушення ( злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
УСТАНОВИВ:
22 серпня 2014 року, будучи звільненим з місць позбавлення волі умовно-достроково, в період часу з 06:00 годин по 07:00 годин, обвинувачений ОСОБА_11 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ., дочекавшись поки господарі домоволодіння його покинуть о 8 годині 45 хвилин вказаного дня, в період часу з 8 години 45 хвилин до 11 години 30 хвилин вказаного дня обвинувачений ОСОБА_11 , діючи з корисливим мотивів, таємно, перестрибнувши через паркан вказаного домоволодіння, проник на його територію, через віконний просік до приміщення туалету на першому поверсі вищевказаного будинку, відірвавши металеву решітку шляхом віджимання, відчинив вікно та проник до будинку за вказаною адресою, звідки таємно викрав майно громадянки ОСОБА_12 :- обручку зі сплаву жовтого металу, 585 проби, чистою вагою 6 грамів вартістю 2700,00 гривень, каблучку зі сплаву жовтого металу , 585 проби, чистою вагою 2 грами вартістю - 900,00 гривень , 2 каблучки зі сплаву жовтого металу 585 проби, чистою вагою 3 грами, вартістю 1350,00 гривень кожна, ланцюжок зі сплаву жовтого металу, 585 проби, чистою вагою 6 грамів, вартістю 2700,00 гривень , - набір з шести чайних ложок зі сплаву столового срібла, вартість не визначалась -1300,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 22.08.14 становлять 17,375 гривень, та 3000,00 гривень , майно громадянина ОСОБА_13 - 5 блоків цигарок «Парламент Аква Блу», по 10 пачок в кожному блоці , вартістю - 1000 гривень , пляшку коньяку «Hennessy VS», 5 зірок, об`ємом 0,7 л., витримка від 2 до 7 років, виробник Франція, 40%, вартістю 400,00 гривень , пляшку горілки «Абсолют», об`ємом 1 л., вартістю - 212 гривень, обручку зі сплаву жовтого металу , 585 проби, чистою вагою 5,0 г., вартістю 2250,00 гривень, майно громадянки ОСОБА_14 : 5000,00 російських рублів, що згідно офіційного курсу НБУ на 22.08.14 становлять 1839,00 гривень, та 1000,00 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 38 701 ,00гривень. Після скоєння злочину з місця скоєння злочину з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив громадянці ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 32 000 ,00 гривень, громадянину ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3862,00 гривень, та громадянці ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2839,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину у вчиненні злочину не визнав та показав, що він ніякого злочину не скоїв, на стадії досудового розслідування себе оговорив, бо було порушене його право на захист. При цьому вказав, що вимушений був під погрозами та насильством з боку працівників міліції Ленінського райвідділу м. Харкова підписати документи та прийняти участь у слідчих діях.
У відповідності з ч 1 ст.349 КПК України після оголошення обвинувального акту головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те ,які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження .

Вислухавши позицію обвинуваченого, який оспорює обставини події, що викладені в обвинувальному акті, ознайомившись з позицією прокурора, захисника, потерпілої, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження подій та обставин, які мали місце 22 серпня 2014 року, в період часу з 08-40 годин по 11-50 годин, обвинувачений ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , суд прийшов до висновку про доцільність дослідження доказів по кримінальному провадженню в повному обсязі.

Не звертаючи уваги на невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість в скоєнні інкримінованому йому кримінального правопорушення (злочину), в повному обсязі доведена наступними доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні:
- Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні 06.12.2016 року показав, що він разом з дружиною ОСОБА_12 , сином ОСОБА_15 та невісткою ОСОБА_14 мешкає за адресою - АДРЕСА_3 , 22 серпня 2014р. він виїхав з дому на роботу, але змушений був повернутися, бо забув вдома документи, коли під`їхав до будинку, то побачив з боку другорядного входу у двір по вулиці стояв автомобіль «Жигулі» світлого кольору, який він раніш ніколи не бачив, але він уваги на ці обставини не звернув, та знову поїхав з дому, в той же день в період з 08-50г. до 11-20г. в його домоволодінні була вчинена крадіжка, під час якої злочинці викрали ювелірні вироби, які належать його дружині, спиртні напої та сигарети, які йому належать, а також гроші, які належать членам його родини. Він був присутнім під час слідчого експерименту , під час проведення якого ОСОБА_11 добровільно, без будь-яких примусів детально показав та розповів яким чином він скоїв крадіжку з його домоволодіння, де знаходились коштовності та гроші, яким чином він їх відшукував, у будинку добре орієнтувався, показував ,де знаходилися конкретні речі особисто без всякого примусу.
- Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні 24.01.2017 та 08.02.2017 року показав, що з ОСОБА_11 він знайомий давно, відносини між ними гарні, якого точно числа він не пам*ятає, ОСОБА_11 попросив його відвезти машиною у справах, сказав, що треба поїхати до друга та забрати речі, вони поїхали в район Залютіно в м. Харкові, на вулиці було вже світло, він залишився чекати в машині, а ОСОБА_11 пішов до будинку, його не було близько 30-40 хвилин, через деякий час вийшов з речами, з пакета він побачив сигарети та дзвеніли пляшки, а потім він його відвіз на Холодну гору. ОСОБА_17 сказав йому, що ходив у справах, але він (свідок) здогадався, що ОСОБА_17 обікрав будинок коли в той же день підвозив ОСОБА_17 на ОСОБА_18 й той дав йому пляшку коньяку та залишив в машині автомобільну монтировку , однак правоохоронним органам свідок відразу не повідомив.
- прослуханими в судовому засіданні показаннями ОСОБА_16 , які дані в судовому засіданні від 16.12.2015 року по провадженню № 1-кп/638/718/15,638/20539/15к, які в повному обсязі підтверджені ОСОБА_16 в судовому засіданні 08.02.2017 року,
-вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року провадженню № 1-кп/638/718/15,638/20539/15к (який набрав законної сили) ,на підставі з яким ОСОБА_16 засуджено ч 1 ст.396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, а саме за події ,які відбулися 22.08.2014 року коли він відвозив обвинуваченого ОСОБА_11 на пров.Лагерний в м. Харкові (том 3 арк.242).
- Показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні 08.02.2017року показав , що будучи в приміщенні Ленінського райвідділу міліції в м. Харкові ,куди прийшов щоб отримати звіт про проходження практики , слідчий його запросив прийняти участь в слідчому експерименті, крім нього був ще іншій понятий, вони поїхали по ломбардам на Історичний музей на вул. Сумську, а потім на станцію метро Пролетарська в м. Харкові, чоловік, який знаходиться в залі судового засідання як обвинувачений показував де збував золоті вироби, вказував на ломбарди, тиску ніякого на останнього не відбувалось, останній розповідав добровільно, ніяких усних підказок не було, ОСОБА_17 сам показував куди він здавав золото, тілесних ушкоджень на ньому не було, він ніяких претензій та скарг не заявляв, адвоката не вимагав.
- Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні 08.02.2017року показала , що перебувала в приміщенні Ленінського райвідділу міліції в м. Харкові ,де проходила практику та готувала звіт про проходження практики , слідчий не той, в якого вона проходила практику, а інший запросив прийняти участь в якості понятої при проведенні слідчого експерименту 18.02.2015року , в ході якого ОСОБА_11 показував яким чином він вчиняв злочин в домоволодінні по АДРЕСА_3 , показував без будь-якого примусу обставини крадіжки, детально описував сам хід крадіжки. Про будь-які незаконні дії з боку працівників міліції не заявляв та не скаржився, поводив себе спокійно, без примусу. Було багато людей, в тому числі й потерпілі, був там адвокат чи не було вона зараз не пам`ятає. Добре пам`ятає, як обвинувачений добровільно вказав з якої кімнати брав коньяк та сигарети. Інше не пам`ятає, бо пройшло багато часу.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2015р. за участі обвинуваченого ОСОБА_11 та ілюстративним матеріалом до нього, в ході проведення якого ОСОБА_11 добровільно, без будь-якого примусу показав на ювелірні майстерні, розташовані за адресою АДРЕСА_4 , також на приміщення ломбарду «Траст», розташоване за адресою- м. Харків, пр. Московський, б. 274-В куди він здав ювелірні вироби, які викрав 22.08.2014р., за адресою АДРЕСА_3 .( т.2 а.с. 11-17)
- показаннями свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні 20.12.2016 року, який показав , що в нього є ювелірна майстерня, минулого року якого саме числа він не пам*ятає, до нього звернувся обвинувачений, прізвища його він знає, однак в судовому засіданні впізнає його з достовірністю та пропонував купити в нього золоті вироби, а також намагався продати золотий ланцюжок без замку, однак, він цей ланцюжок не прийняв. Він придбав одну каблучку та видав йому кошти. Обвинувачений був не один ,з ним був іще чоловік невисокого зросту ,який весь час шуткував та поводив себе не зовсім адекватно.
- протоколом пред*явлення особи для впізнання від 20.02.2015р., в ході якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_11 як особу, яка йому продала золоті каблучки та намагалася продати золотий ланцюжок без замку в його ювелірній майстерні, яка розташована за адресою - АДРЕСА_5 , 2 поверх. Пазирова він впізнає за зовнішністю та рисами обличчя. (т.2 а.с. 9-10).
- протоколом огляду місця події від 22.08.2014р. домоволодіння за адресою - АДРЕСА_3 та ілюстративним матеріалом до нього - виявлено порушення обстановки всередині будинку та зовнішні ушкодження, так з правої сторони воріт в квітах встановлено наявність відірваної залізної захисної решітки, в будинку на першому поверсі 3 вікна, на одному з яких відсутня захисна решітка, в кімнатах будинку розкидані речі з шаф та тумбочки, більшість шаф відкриті, на ліжках постільна білизна зім`ята, розкидані документи. (Т.2 а.с. 121-133) .
- даними протоколу проведення слідчого експерименту в ході проведення якого 18.02.2015р. за участі ОСОБА_11 та ілюстративним матеріалом до нього, встановлено, що ОСОБА_11 показав на домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 куди він таємно проник та звідки викрав майно 22.08.2014р., вказав на місце на паркані, де він перестрибнув паркан та проник на територію вказаного домоволодіння, показав на вікно, де він зірвав металеву решітку та, віджавши вікно, проник через вказаний віконний проріз до будинку за вказаною адресою, вказав на вікно та на приміщення туалету, де він опинився, проникнувши через вказане вікно в будинок, вказав на кімнату, звідки він викрав гроші, тобто детально виклав обставини крадіжки ( т.2 а.с. 42-49).
- висновком судової - товарознавчої експертизи № 3749 від 08.04.2015р., відповідно з яким вартість викраденого майна у ОСОБА_13 та ОСОБА_12 становить 14 762,00грн., а саме: обручка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 6 грамів, вартістю 2700,00 гривень (що належить потерпілій ОСОБА_12 ); обручка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 6 грамів, вартістю 2700,00 гривень (що належить потерпілій ОСОБА_12 ); каблучка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 2 грами, вартістю 900,00 гривень (що належить потерпілій ОСОБА_12 ); каблучка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 3 грами, вартістю 1350,00 гривень (що належить потерпілій ОСОБА_12 ); каблучка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 3 грами, - 1350,00 гривень (що належить потерпілій ОСОБА_12 ); ланцюжок зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 6 грамів, вартістю 2700,00 гривень., а також блок цигарок «Парламент Аква Блу», в якому 10 пачок, вартістю 200,00 гривень (що належить потерпілому ОСОБА_13 ); пляшка коньяку «Hennessy VS», 5 зірок, об`ємом 0,7 л., витримка від 2 до 7 років, виробник Франція, кр. 40%, вартістю - 400 гривень (що належить потерпілому ОСОБА_13 ); пляшка горілки «Абсолют», об`ємом 1 л., вартістю 212,00 гривень (що належить потерпілому ОСОБА_13 ); обручка зі сплаву золота, 585 проби, чистою вагою 5 г., вартістю 2250,00 гривень (що належить потерпілому ОСОБА_13 ) (Т.2 а.с. 117-120)
-Даними протоколу обшуку від 18.02.2015р. у квартирі АДРЕСА_6 за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_17 та ОСОБА_23 та вилучення мобільного телефону Nokia IMEI НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 66-69.)
- протоколом огляду предметів від 10.04.2015р., комп*ютерних дисків CD-R з рукописним записом на лицевій стороні НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , 1721 та 7885-5 та роздруківкою вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону з IMEI номером НОМЕР_1 та визначенням дати, часу та місцезнаходження даного телефону при прийнятті вхідних та вихідних дзвінків 22.08.2014року з 8 до 11 годин ранку, де місцем прийняття даним пристроєм вхідних та вихідних дзвінків значиться район вулиці Тинякова в м. Харкові, що відповідно до карти м. Харкова, яка перебуває у загальному доступі в пошуковій системі Google, є територіально сусідньою з місцем вчинення злочину - провулок 2-й Лагерний в м. Харкові та знаходиться безпосередньо поруч з ним (т. 2 а.с.71-72, а.с. 74-81)
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, відповідно до яких комп*ютерні диски щодо протоколу огляду предметів були визнані речовими доказами та самими речовими доказами комп*ютерними дисками з інформацією щодо вхідних та вихідних дзвінків, часу, місця та дати їх здійснення. (Т. 2, а.с. 73 )
Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурор впорався з доказуванням обвинувачення в судовому засіданні, надані доказі є допустимими, оскільки добуті у спосіб, передбачений діючим КПК України. Суд приймає відмову прокурора від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , що були як докази відкриті належним чином у порядку ст.290 КПК України, але несуть тотожню інформацію ,яка отримана судом при допиті свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та потерпілого ОСОБА_13 .
Вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає вказане формулювання обвинувачення доведеним та визнає ОСОБА_10 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) і кваліфікує дії ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.
У відповідності зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження ,а також достовірність чи недостовірність ,можливість чи не можливість використання інших доказів.

Показання свідка ОСОБА_21 та протокол пред`явлення особи для впізнання суд визнає непрямими, але належними доказами події , що передбачено ст.85 КПК України .

Суд погоджується з доводами захисту в тій частині, що на стадії судового розгляду сторона захисту має можливість збирати й надати докази.

У відповідності з частиною 1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим ,якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до вимог ч 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності зі ч 4 ст.46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим….

На підставі вимог п.2)ч.4 ст.42 КПК України обвинувачений має право збирати і подавати суду докази, тобто це право надано й захиснику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на стадії досудового розслідування ні обвинувачений ні сторона захисту, яка раніше здійснювала захист обвинуваченого ОСОБА_11 своїми процесуальними правами не скористалися .

Аналізуючи доводи захисника ОСОБА_33 та обвинуваченого стосовно порушення права обвинуваченого на захист та не забезпечення обвинуваченого захисником в період досудового розслідування та проведення досудового слідства неповноважними особами у зв*язку з відсутністю рішень про призначення слідчих ,які проводили слідчі дії в період досудового слідства та у зв*язку з таким порушенням визнання доказів не допустимими, то суд приходить до висновку, що останні не засновані на фактичних обставинах, які досліджені в судовому засіданні.
Витягами з кримінального провадження від 22.08.2014р, здійсненого слідчим ОСОБА_34 , від 18.10.2014року, здійсненим слідчим ОСОБА_35 та від 13.03.2015 року, здійсненим слідчими ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 вбачається, що дані особи мають доступ до електронного реєстру даного кримінального провадження, та відповідно до наданої прокурором роздруківки про рух кримінального провадження слідчі дії доручались слідчим ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_37 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 з вказанням дат та часу призначення таких слідчих що цілком відповідає положенням п.1ч.2 ст.39 КПК України.
Доводи обвинуваченого стосовно порушення його права на захист також не підтверджено об*єктивними даними та спростовуються протоколом про роз*яснення права на захист ОСОБА_11 від 18.02.2015року, складений о 14годині 05хвилин, в якому обвинувачений ОСОБА_11 відмовився від участі захисника, про що поставив свій власноручний підпис та даних обставин не оспорював в судовому засіданні, пояснивши що його вимусили таке здійснити працівники міліції тільки в судових дебатах (т. 2 а.с.136).
Також протокол з*ясування мотивів відмови від захисника від 18.02.2015року містить власноручний підпис обвинуваченого ОСОБА_11 та власноручний запис про те, що останній не потребує захисника та бажає самостійно здійснювати свій захист. (т. 2 а.с. 135)
Окрім того, останнім укладався договір з захисником Фесун від 27.02.2015року від послуг якого ОСОБА_11 у подальшому також відмовився.
Що стосується доводів обвинуваченого стосовно визнання протоколів слідчих дій недопустимими доказами, оскільки останні отримано у спосіб, що порушує діюче законодавство, а саме, те, що поняті при здійсненні таких слідчих дій були працівниками міліції, оскільки проходили практику у Ленінському райвідділі міліції, то останні є такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги.
В ході судового розгляду дані обставини судом перевірені та встановлено, що жоден з свідків не є працівником міліції, але свідки дійсно перебували у Ленінському районному відділі міліції, де проходили практику, однак були у інших слідчих та слідчих, які їх запросили у якості понятих, вони взагалі не знали та не були навіть з ними знайомі.
З огляду на положення ст.223 КПК України, які містять вимоги до проведення слідчих дій, то студенти вузу, які перебувають на практиці не відносяться до переліку осіб, визначених ч.7 вищенаведеної норми закону, оскільки не є працівниками правоохоронного органу через відсутність перебування їх у штаті, а також даних про їх зацікавленість у даному кримінальному провадженні також не встановлено. Як вказали вищезазначені особи, з слідчими, які їх запросили до участі вони навіть не були знайомими раніш.
Крім того, суд не погоджується з доводами обвинуваченого в тій частині, що комп*ютерні диски CD-R з рукописним записом на лицевій стороні 08497 та НОМЕР_3 , 1721 та 7885-5 та роздруківкою вхідних та вихідних дзвінків з мобільного телефону з IMEI номером НОМЕР_1 та визначенням дати, часу та місцезнаходження даного телефону при прийнятті вхідних та вихідних дзвінків 22.08.2014року з 8 до 11 годин ранку, де місцем прийняття даним пристроєм вхідних та вихідних дзвінків значиться район вулиці Тинякова в м. Харкові свідчать про те, що він не міг знаходитися на АДРЕСА_3 , бо це спростовано самім рукописним текстом для прив`язки IMEI номеру НОМЕР_1 з визначенням дати та часу до вишки мережі операторів мобільного зв`язку.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що останній раніш засуджений, вчинив злочин в період умовно дострокового звільнення, характеризується задовільно за місцем мешкання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не працює , постійного заробітку не має, утриманців не має, страждає на гепатит С.
При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та враховує характер та мотиви вчиненого злочину, ставлення підсудного до вчиненого злочину.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_11 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті за сукупністю вироків, оскільки останній вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення та виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства. При призначенні покарання підлягають застосуванню вимоги ст.71 КК України.
Обставинами які пом*якшують відповідальність ОСОБА_41 є часткове відшкодування шкоди потерпілій.
Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_11 судом визнається рецидив злочинів.
Клопотання захисника ОСОБА_33 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт суд вважає необґрунтованим та недоведеним.
Обчислюючи строк фактичного тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою суд враховує той факт, що у порядку ст.208 КПК України обвинуваченого не було затримано 18.02.2015 року, а запобіжний захід обрано Ленінським районним судом м. Харкова 19.02.2015 року, таким чином, строк тримання під вартою належить рахувати з 19.02.2015 року.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 на суму 28128,00грн., ОСОБА_13 на суму 5 025,00грн. та ОСОБА_12 на суму 66 338,00грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки підсудним матеріальна шкода, спричинена потерпілим, відшкодована не в повному обсязі та як пояснив потерпілий ОСОБА_13 його дружині ОСОБА_12 відшкодовано 600 доларів США через адвоката обвинувачених на досудовому слідстві Фісун, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.04.2015р. складає 15 582грн., окрім того в результаті вчинення злочину ОСОБА_11 розбив склопакет на 2 поверсі у спальні, вартість якого в результаті заміни склала 736,00грн., у зв*язку з чим дана сума підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_13 , оскільки підтверджена певними доказами чеком.
У відповідності з ст.128 КПК України , суд розглядає цивільний позов в кримінальному провадженні на вимогами Цивільно-процесуального Кодексу України.

У відповідності з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає заявлені позовні вимоги виключно в їх межах та не може вийти за заявлені межі.

Таким чином, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними належними доказами

Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 00 гривень кожному потерпілому, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити в розмірі по 5000,00 гривень кожному , оскільки потерпілі відчували психологічні переживання від скоєного відносно них злочину, та потребували додаткових зусиль для відновлення нормального життя після пережитого психологічного стресу та спричиненої шкоди ,дану суму суд вважає такою, що може покрити його у достатній мірі, враховуючи сутність психологічних страждань, їх глибину та тривалість.
Судові витрати по відшкодуванню вартості проведених по справі судово- трасологічної експертизи №336 на суму 393,12 гривень, судово- трасологічної експертизи №337 на суму 393,12 гривень, судово- трасологічної експертизи №104 на суму 491,04 гривень, судово-товарознавчої експертизи №3749 на суму 307,50 гривень, а всього на загальну суму 1584,78 гривень суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_11 на користь держави.
Попереднє ув*язнення підлягає заліку в строк відбуття покарання у відповідно з ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.08.2011р. за ч.3 ст. 185 КК України до покарання ,призначеного за даним вироком та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків 4 роки (чотири) 2 (два) місяці позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_11 запобіжний захід тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 до набуття вироком суду законної сили , зарахувавши в термін перебування під вартою строк утримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 із моменту фактичного затримання (19.02.2015 року ) до набрання вироком суду законної сили у порядку ,передбаченому ч 5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 року. На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року « Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» провести перерахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 визнати частково обґрунтованими та задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 25 756,00 гривень (двадцять`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000,00гривень(п`ять тисяч гривень 00 копійок ), стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 5025,00 гривень(п`ять тисяч двадцять п`ять гривень 00 копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень(п`ять тисяч гривень 00 копійок ), стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 3128,00гривень (три тисячі сто двадцять вісім гривень 00 копійок) та моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень(п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відмовити.

Речові докази по справі, а саме: комп*ютерні диски щодо протоколу огляду предметів з інформацією щодо вхідних та вихідних дзвінків, часу, місця та дати їх здійснення, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження . Вилучений мобільний телефонй Nokia IMEI НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 66-69.), переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_23 повернути власнику ОСОБА_42 .

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні трасологічної експертизи №336 в розмірі 393,12 гривень, трасологічної експертизи №337 в розмірі 393,12 гривень, трасологічної експертизи №104 в розмірі 491,04 гривень, судово-товарознавчої експертизи №3749 в розмірі 307,50 гривень, а всього на загальну суму 1584,78 гривень(одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири гривень 78 копійок).

Копію вироку негайно вручити прокурору та підсудному.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий, суддя ОСОБА_43

Вирок виготовлено головуючим власноруч в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_43 .