Справа № 296/6371/17
УХВАЛА
Іменем України
14 серпня 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Первомайського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військова частина - польова пошта НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), військовослужбовця військової служби за контрактом, командира механізованої роти 3 механізованого батальйону, старшого лейтенанта, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до єдиного реєстру за № 0000191 від 27 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.426-1 КК України. У клопотанні прокурор необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.
Досудовим слідством встановлено, що відповідно до наказу №99 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27 травня 2016 року старшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади.
Відповідно до наказу №132 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 06 червня 2016 року старший лейтенанта ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків за посадою командира 7 механізованої роти З механізованого батальйону вказаної військової частини.
У цій же військовій частині, станом на 23 червня 2017 року, проходив військову службу військовослужбовець військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_7 , якого наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 178 від 01 серпня 2016 року призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону вказаної військової частини.
Згідно з положеннями ст.ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби являється прямим начальником за службою та військовим званням по відношенню до мол. сержанта ОСОБА_7 ..
Згідно з приміткою (п. 1) до ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійна чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з вимогами ст.ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності.
Відповідно до вимог ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднанні повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст.ст. 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. За своїми військовими званнями начальниками є: молодші офіцери - для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, солдатів і матросів.
Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.
Відповідно до вимог ст.ст. 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.
Разом з тим, ст. лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , являючись прямим начальником відносно мол. сержанта ОСОБА_7 , достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовця, свою явну перевагу, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого військовослужбовця.
Так, 23 червня 2017 року близько 03 год. 50 хв., ст. лейтенант ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, являючись прямим начальником за службою відносно мол. сержанта ОСОБА_7 , тобто будучи військовою службовою особою, перебуваючи біля кафе «Новоград» на трасі М06 232 кілометр с. Пилиповичі, Новоград-Волинського району, Житомирської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи умисно, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї явної переваги, будучи невдоволеним неналежним виконанням останнім своїх службових обов`язків, вирішив застосувати насильство щодо свого підлеглого мол. сержанта ОСОБА_7 , - нанісши йому правою ногою не менше 3 ударів, а саме 1 удару в ділянку голови, 1 удару в ділянку паху та 1 удар в ліву ногу.
Своїми діями ст. лейтенант ОСОБА_5 спричинив мол. сержанту ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді синця передньої поверхні лівого стегна, садна на обличчі, синця в ділянці калитки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1377 від 11.07.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином викладені обставини, на думку прокурора, свідчать про наявність достатніх доказів для підозри військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) старшого лейтенанта ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, тобто у застосуванні насильства щодо підлеглого, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
На підтвердження вказаних обставин прокурор надав у додатку до клопотання матеріали кримінального провадження, зокрема: висновок судово-медичної експертизи; протокол пред`явлення для впізнання; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ..
11 серпня 2017 року старшому лейтенанту ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, захисник та підозрюваний просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
На підставі викладеного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, запобігання наведеним прокурором у клопотанні ризиками, з огляду на особу підозрюваного, відносно останнього необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст.176-179, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити прокурору у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Контроль за виконанням умов особистого зобов`язання покласти на військову прокуратуру Житомирського гарнізону.
Термін дії ухвали два місяці.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1