Справа № 369/1410/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/380/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 28.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000126 від 19.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 як такий, що не відповідає вимогам КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
07.02.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року вищезазначений обвинувальний акт повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в обвинувальному акті відсутнє належно сформульоване обвинувачення, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачене п.1 ч.3 ст.42 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор в апеляційній скарзі просить її скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314,315 КПК України.

В обґрунтуванні вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (при цьому конкретно вказано кваліфікуючі ознаки) та формулювання обвинувачення, що підтверджується текстом обвинувального акту, складеного та затвердженого 07.02.2017 року.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення.

Проте, з даним твердженням не можна погодитись, оскільки будь-яких обґрунтувань на спростування доводів суду прокурор не наводить, а сформульоване обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації.
Так, в обвинувальному акті необгруновано, в чому ж полягав закінчений замах на вчинення злочину, та які саме об`єктивні обставини завадили довести злочин до кінця, тобто дії визначені в ч.2 ст.15 КК України, зокрема, сформульоване обвинувачення не містить даних про те, яке саме майно Києво-Святошинскього ВУ ЖКГ бульдозер чи 100000 грн. ОСОБА_7 намагався розтратити, та які дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, він виконав, та з яких причин, які не залежали від його волі, злочин не було доведено до кінця, що не дає можливості фактично визначити, в чому конкретно полягає закінчений замах на вчинення злочину.
Крім того, поза увагою прокурора залишилось те, що обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України не містить вказівки на те, які конкретні завідомо неправдиві відомості були внесені ОСОБА_7 до договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 01.06.2015 року.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є малопереконливими, та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору в порядку ст. 314 КПК України - залишити без змін.

Судді: