Провадження № 11-кп/792/313/17
Справа № 679/1841/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000421 за апеляційними скаргами прокурора Нетішинського відділу Шепетівської місцевої прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 24.02.2004 року Славутським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 448 КПК України направленого в загальноосвітню школу соціальної реабілітації строком на 3 роки;

- 29.07.2005 року Нетішинським міським судом за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 29.12.2006 року Нетішинським міським судом за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 12.06.2007 року Нетішинським міським судом за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 20.09.2013 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 395, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України на 1 рік 4 місяці позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 07.03.2017 року, із зарахуванням строку перебування його під вартою з 03.10.2016 року до дня вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 3 жовтня 2016 року до дня вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

14.06.2000 року Херсонським обласним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 222, ст. 93 п. «г», ст. 42 КК України 1960 року на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 07.03.2017 року, із зарахуванням строку перебування його під вартою з 03.10.2016 року до дня вступу вироку в законну силу, включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 3 жовтня 2016 року до дня вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно судові витрати в розмірі 703 грн. 68 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду 2 жовтня 2016 року, близько 17.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, як група осіб, з єдиним умислом, а ОСОБА_8 як особа, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи поблизу будівлі «Укрпошти», по проспекту Курчатова, 2, у м. Нетішин Хмельницької області, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, вчинили напад на нього, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке виразилось в розмахуванні ножем та словесній погрозі нанесення тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи ноутбуком марки «Lenovo G500» вартістю 5035 гривень, який знаходився в сумці до ноутбука вартістю 90 гривень, в якій також був маніпулятор марки «Gembird» типу «миша» вартістю 70 гривень, навушники марки «Ergo» вартістю 100 гривень, гумовий килим вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 5345 гривень.

Своїми незаконними умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 187 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 .

Прокурор у своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених, просить вирок місцевого суду скасувати, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким додатково кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, як вчинення злочину особою, яка раніше вчиняла розбій, та засудити:

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор просить повторно дослідити характеризуючі дані обвинувачених.

Прокурор стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку було допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_10 в своїх апеляційних скаргах просять вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 скасувати, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Стверджують, що належних та допустимих доказів вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні під час судового розгляду встановлено не було, в основу обвинувачення та мотивувальної частини вироку лягли докази, які ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому вирок не може залишатись чинним.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 в своїх апеляційних скаргах просять вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити, застосувати щодо нього положення ст. 69 КК України, оскільки призначене покарання є явно несправедливим через суворість і не співрозмірним з діянням, вчиненим ОСОБА_8 . На думку обвинуваченого та його захисника, місцевий суд не врахував, що жодних тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення ні потерпілому, ні суспільству в цілому завдано не було. ОСОБА_8 перед потерпілим вибачився, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, а потерпілий в свою чергу просив суд суворо ОСОБА_8 не карати. Крім того, стверджують, що ОСОБА_8 не мав наміру грабувати потерпілого, протиправні дії були вчинені ним у зв`язку із збігом негативних обставин. Намір вихопити з рук потерпілого сумку з-під ноутбука у нього виник раптово.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, кожен зокрема, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши дані про особи обвинувачених, надавши їм останнє слово та право виступу у судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана прокурором апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 відхиленню з наступних підстав.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок (п. 2 ч.1 ст. 407 КПК України).

За приписами п.п. 3, 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст. 412 КПК України).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ст. 413 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймались такі рішення, мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає, оскільки ухвалений з істотним порушенням як вимог кримінального процесуального закону, так і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Натомість, судом правильно встановлено, що 2 жовтня 2016 року, близько 17.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, як група осіб, з єдиним умислом, а ОСОБА_8 як особа, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи поблизу будівлі «Укрпошти», що по проспекту Курчатова, 2 м. Нетішині Хмельницької області, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, вчинили напад на нього, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке виразилось в розмахуванні ножем та словесній погрозі нанесення тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи ноутбуком марки «Lenovo G500» вартістю 5035 гривень, який знаходився в сумці до ноутбука вартістю 90 гривень, в якій також був маніпулятор марки «Gembird» типу «миша» вартістю 70 гривень, навушники марки «Ergo» вартістю 100 гривень, гумовий килим вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 5345 гривень.

Своїми незаконними умисними діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 187 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 .

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за вказаних у вироку обставин, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який розповів, що 2 жовтня 2016 року близько 17.00 год. під час того як він йшов до дівчини з сумкою з ноутбуком, пакетом з речами та портфелем, почув, що хтось позаду біжить. Через мить невідомий, яким в подальшому виявився ОСОБА_8 , забіг наперед та вдарив з правої сторони в обличчя. Від неочікуваності в нього з рук випали пакет з речами та сумка з ноутбуком. Спочатку він намагався з`ясувати, що коється. А тому, запитав останнього: «Що ти робиш?». Однак, замість відповіді на запитання, ОСОБА_8 почав кричати: «Я тебе заріжу». При цьому, вийняв предмет, схожий на ніж, та побіг на нього. Злякавшись ОСОБА_8 , розвернувся та почав від нього втікати. При цьому, зробивши пару кроків, побачив, що перед ним стоїть ще один невідомий, яким у подальшому виявився ОСОБА_7 . Останній намагався його затримати шляхом удару ногою в живіт. Однак, уникнувши такого, продовжував втікати. Переконавшись через 30-40 метрів, що за ним ніхто не біжить, зупинився. Повернувшись, побачив, що ті чоловіки пішли у протилежному напрямку з його ноутбуком, а пакет з речами залишили на землі. Прослідувавши в тому ж напрямку, їх не виявив. А тому, викликав працівників поліції. Через 30-40 хв. вказані чоловіки з його ноутбуком були доставлені у поліцію;

- показаннями допитаних у якості свідків працівників поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які розповіли, що 2 жовтня 2016 року близько 17 год., отримавши від чергового вказівку про виїзд на місце події, на перехресті проспекту Незалежності та вулиць Шевченка в м. Нетішин побачили двох невідомих чоловіків, якими у подальшому виявились обвинувачені. Останні за описом потерпілого були схожі на тих, котрі вдарили його та забрали ноутбук. У ОСОБА_8 у лівій руці була чорна сумка та ніж. З метою попередження протиправних дій останніх, з рук ОСОБА_8 був вибитий ніж, їх покладено на землю та застосовано кайданки. У подальшому доставлено у поліцію;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 02.10.2016 року (а.п. 21-25, 27-31), з яких вбачається, що саме в обвинувачених потерпілий впізнав нападників;

- даними протоколу огляду місця події від 02.10.2016 року (а.п. 12-16), з якого вбачається, що навпроти будинку № 12, що по вул. Шевченка в м. Нетішин, біля ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які лежали на землі, виявили кухонний ніж, сумку з-під ноутбука з ноутбуком «Леново», наушники, комп`ютерну мишу, зарядний пристрій, резиновий коврик;

- даними висновків експертів від 17.10.2016 року за № 115кт та від 17.11.2016 року за № 1001т (а.п. 66, 67, 72-76), з яких вбачається, що ноутбук «Lenovo G500» знаходився в працездатному стані, його вартість становить 5035 грн., сумки до ноутбуку 90 грн., разом - 5125 грн..

Натомість, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується, що він, застосувавши до потерпілого залякування, забрав у нього сумку з ноутбуком, при цьому пакет з речами залишив на землі.

З урахуванням зазначених доказів в їх сукупності, які узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів в їх достовірності, у суду першої інстанції було достатньо підстав вважати обвинувачених винуватими у скоєнні вказаного злочину.

При цьому, визнання вироком речового доказу - ножа неналежним доказом не вплинуло на правильну кваліфікацію дій обвинувачених, оскільки в даному випадку визначальним є те, як потерпілий сприйняв погрози, які були висловлені йому обвинуваченим ОСОБА_8 під час удару в обличчя та демонструванням предмету, схожого на ножа, в момент викрикування слів: «Я тебе зараз заріжу».

Так, потерпілий ОСОБА_11 пояснював, що обвинувачений ОСОБА_8 під час того як кричав до нього: «Я тебе заріжу!», вийняв предмет, схожий на ніж, та побіг на нього. Враховуючи вказану ситуацію та необхідність втікати для збереження свого життя, у нього не було можливості його розглядати.

Отже, вищевказана вказівка у вироці суду не спростовує факту наявності ножа взагалі. Натомість, згодом, як вбачається з показань свідків та даних протоколу огляду місця події, біля обвинувачених, котрі лежали на землі, було виявлено саме ніж, а не якийсь інший предмет.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України. Однак, формулюючи обвинувачення та визнаючи останніх винних у вказаному злочині суд допустився істотної процесуальної помилки, не зазначивши однієї з кваліфікуючих ознак вказаного злочину, а саме: вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення як особою, яка раніше вчинила розбій.

Натомість, раніше вироком Нетішинського міського суду від 12.06.2007 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Вказана судимість не знята і не погашена.

Отже, апеляційний суд вважає доведеним, що 2 жовтня 2016 року, близько 17.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, як група осіб, з єдиним умислом, а ОСОБА_8 як особа, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи поблизу будівлі «Укрпошти», що по проспекту Курчатова, 2 м. Нетішині Хмельницької області, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, вчинили напад на нього, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке виразилось в розмахуванні ножем та словесній погрозі нанесення тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи ноутбуком марки «Lenovo G500» вартістю 5035 гривень, який знаходився в сумці до ноутбука вартістю 90 гривень, в якій також був маніпулятор марки «Gembird» типу «миша» вартістю 70 гривень, навушники марки «Ergo» вартістю 100 гривень, гумовий килим вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_11 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 5345 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, а обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про його непричетність до скоєного є такими, що на увагу не заслуговують. При цьому, колегія суддів враховує, що обвинувачені тривалий час знайомі, під час вчинення злочину діяли швидко, рішуче та злагоджено, що свідчить про узгодженість їх дій, спрямованих на досягнення спільної мети. Натомість, з показань потерпілого, не вірити яким підстав немає, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , намагався вдарити його ногою в живіт.

Призначаючи обвинуваченим покарання, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, на що слушно звернув увагу прокурор у поданій апеляції.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу (п.1 ч.1 ст. 65 КК України).

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Санкцією ч.2 ст. 187 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна як обов`язкового додаткового покарання.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове (ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України).

Вказані вимоги закону місцевим судом дотримані не були.

Зокрема, суд не призначив обвинуваченим додаткового покарання у виді конфіскації майна, визначеного санкцією ч.2 ст. 187 КК України як обов`язкового, посилаючись на те, що в обвинуваченого ОСОБА_8 наявні близькі родичі, які потребують догляду, а ОСОБА_7 потребує лікування. При цьому, ні сама ст. 69 КК України, ні її вимоги, місцевим судом застосовані не були.

Отже, за даних обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, у зв`язку з незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, на підставі ст. 413 КПК України згідно п.2 ч.1 ст. 420 КПК України.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, який не працює, не одружений, має позитивну характеристику та думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, є повне усунення заподіяної потерпілому шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про його особу, який не працює, не одружений, тяжко хворіє.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, є усунення заподіяної потерпілому шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи вказані обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, який посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини право власності, особи винних, які належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали, вчинили новий злочин у відносно короткий термін після звільнення за попередніми вироками, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальних розмірів, визначених у санкції ч.2 ст. 187 КК України.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченим більш суворішого покарання у розмірі ближчому до максимально можливого, передбаченого санкцією інкримінованого злочину, колегією суддів не приймаються, оскільки такий розмір покарання не відповідає його меті, передбаченій ст. 50 КК України.

Разом з тим, оскільки ст. 124 КПК України не передбачено солідарного способу розподілу процесуальних витрат, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути такі з обвинувачених з кожного окремо. Вказане порушення суду першої інстанції хоч і не зазначено в апеляційних скаргах, але підлягає виправленню, оскільки не погіршує, а покращує становище обвинувачених. А тому, до стягнення з останніх підлягають процесуальні витрати в розмірі по 351 грн. 84 коп. з кожного.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 відхилити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 березня 2017 року в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 судові витрати по справі з кожного по 351 грн. 84 коп.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2