У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2017 Справа №607/1257/17

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова. Тернопільського району, громадянину України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000295 від 30.01.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, якому 30.01.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, яке мотивується наступним.

Органом досудового розслідування встановлено, що 30.01.2017 року близько 05.00 год. у ОСОБА_4 , який перебував в салоні автомобіля марки «Део Ланос» д.р.н. НОМЕР_1 , і знаходився в дворі будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 30.01.2017 року близько 05.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Део Ланос» д. р. н. НОМЕР_1 , який знаходився в дворі будинку №2, що на вул. Г.Крут у м. Тернополі маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть, з метою подолання опору ОСОБА_6 , тримаючи в руці предмет схожий на ніж, шляхом прикладання його до ділянки шиї ОСОБА_6 , почав погрожувати застосовуванням фізичного насильства останній, таким чином упереджуючи очікуваний опір ОСОБА_6 , пов`язаний із небажанням втупити у статевий акт і наказав останній зняти з себе одяг. В подальшому ОСОБА_4 , ігноруючи її волю, шляхом погрози застосування щодо неї фізичного насильства, киванням голови вказав ОСОБА_6 пересісти на заднє сидіння вказаного автомобіля, що остання, боячись за своє життя і здоров`я, оскільки погрози сприймала реально, в свою чергу і зробила. У наступному ОСОБА_4 також перемістився на заднє сидіння салону автомобіля, де пригнічуючи волю ОСОБА_6 , виліз на неї зверху та вступив із нею в статевий зв`язок природним способом. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , створено посягання на статеву свободу потерпілої ОСОБА_6 у вигляді порушення її права на сексуальне самовизначення з приводу можливості добровільного сексуального спілкування з обраним партнером у будь-який час і у будь-якій сексуально прийнятній формі.

30 січня 2017 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України і 30 січня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства (як вказано у повідомленні про підозру від 30.01.2017р).

У клопотанні прокурор вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що 30 січня 2017 року 04 год. 30 хв., під час її перебування у салоні автомобіля марки «Део» моделі «Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , останній, погрожуючи застосуванням предмета схожого на ніж вступив із нею в статеві зносини без її згоди.

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що коли його дружина ОСОБА_6 повернулася до дому 30.01.2017 року, вона була в істериці та пояснила, що її зґвалтував водій таксі, який привіз її до дому.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , якій потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що її зґвалтував водій таксі.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що виїжджала як лікар брагади швидкого реагування медичної служби на виклик до ОСОБА_6 та констатувала, що вона перебувала в стресовому стані станом на 06 год. 45 хв. 30 січня 2017 року, при цьому у ОСОБА_6 був артеріальний тиск та пришвидшене серцебиття. Крім того, ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_6 розповідала в сльозах, що її зґвалтував таксист неподалік від дому близько години до того, як приїхала бригада швидкої.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка дала покази про те, що в ніч з 29 січня на 30 січня 2017 року проводила спільно час із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого о 06 год. 23 хв. 30 січня 2017 року їй зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила про те, що її зґвалтували.

- оглядом місця події салону автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував підозрюваний ОСОБА_4 , в ході якого вилучено предмет схожий на ніж яким зі слів потерпілої ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4 погрожував їй.

В судовому засіданні прокурор зазначає, що підставами для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки санкція статті за вчинений ним злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину проти громадського порядку і моральності, та знову обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості із погрозою застосуванням насильства; перешкоджати кримінальному провадженню; незаконно впивати на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, маніпулювати іншими доказами по справі, що в подальшому негативно вплине на повне і об`єктивне проведення досудового розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, запобігання вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А тому вищевикладене свідчить про неможливість запобігти ризикам і забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу як застава, враховуючи майновий стан підозрюваного, ніж домашній арешт.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, з наведених у ньому підстав та просить його задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків не залишати житло, що в АДРЕСА_1 цілодобово, з`являтися на першу вимогу слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зімну свого місця проживання чи роботи, підозрюваного та захисника, які повністю заперечили клопотання прокурора із підстав недоведеності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, що є обов`язковою підставою для застосування запобіжного заходу, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 ПК України, для забезпечення яких застосовується запобіжний захід, а також недоведеністю прокурором неможливості застосувати більш м`який запобіжний захід, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного; вік; стан здоров`я та майновий стан підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, в судовому засіданні прокурор вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, підозра у якому повністю підтверджується зазначеними у клопотанні і долученими до нього доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що 30 січня 2017 року 04 год. 30 хв., під час її перебування у салоні автомобіля марки «Део» моделі «Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , останній, погрожуючи застосуванням предмета схожого на ніж вступив із нею в статеві зносини без її згоди.

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що коли його дружина ОСОБА_6 повернулася до дому 30.01.2017 року, вона була в істериці та пояснила, що її зґвалтував водій таксі, який привіз її до дому.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , якій потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що її зґвалтував водій таксі.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що виїжджала як лікар брагади швидкого реагування медичної служби на виклик до ОСОБА_6 та констатувала, що вона перебувала в стресовому стані станом на 06 год. 45 хв. 30 січня 2017 року, при цьому у ОСОБА_6 був артеріальний тиск та пришвидшене серцебиття. Крім того, ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_6 розповідала в сльозах, що її зґвалтував таксист неподалік від дому близько години до того, як приїхала бригада швидкої.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка дала покази про те, що в ніч з 29 січня на 30 січня 2017 року проводила спільно час із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого о 06 год. 23 хв. 30 січня 2017 року їй зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила про те, що її зґвалтували.

- оглядом місця події салону автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував підозрюваний ОСОБА_4 , в ході якого вилучено предмет схожий на ніж яким зі слів потерпілої ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4 погрожував їй.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Однак, як при поданні слідчим клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до слідчого судді, а також при розгляді в судовому засіданні зміненого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , прокурором, при оцінці в сукупності поданих доказів, не було доведено системності зібраних доказів, які б надавали слідчому судді прийти до єдиного висновку на момент розслідування і розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, що саме він вчинив інкримінований органом досудового розслідування злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 КК України, а відтак і наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Це вбачається із суперечливих показів, викладених у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_6 і підозрюваного ОСОБА_4 . Інші покази свідків, які вказані у клопотанні як на належність для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення в сукупності з іншими доказами, виходячи із їх системного аналізу, не підтверджують та не спростовують показів потерпілої та підозрюваного.

Слідчим станом на дату звернення до слідчого судді із клопотання про застосування запобіжного заходу, а також під час його розгляду, належним чином не було зібрано, не перевірено і не оцінено докази, зокрема, відсутність висновків проведених експертиз, для доведеності наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Попри це, слід звернути увагу на не конкретність пред`явлення самої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 152 КК України, оскільки органом досудового розслідування, як це викладено у повідомленні про підозру від 30.01.2017р. « ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства», хоча, як викладено у клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , що також відзначено у показах потерпілої ОСОБА_4 , тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, шляхом прикладання його до ділянки шиї ОСОБА_6 , почав погрожувати застосуванням фізичного насильства останній.

Також, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 прокурором не було доведено обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує прокурор, а саме: продовження ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, своєї злочинної діяльності із тих висновків, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти громадського порядку та моралі. Даний висновок прокурором зроблений лише на підставі зібраних характеризуючих даних підозрюваного і не може служити, за відсутністю інших доказів, які б вказували на це, що ОСОБА_4 , будучи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний у клопотанні ризик того, що ОСОБА_4 , зважаючи на санкцію статті інкримінованого йому злочину буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду не підтверджується долученими доказами, оскільки як було встановлено під час розгляду клопотання, зокрема, щодо обставин затримання ОСОБА_4 , він, після можливого вчинення ним злочину від правоохоронних органів не переховувався, а продовжував здійснювати свою діяльність, пов`язану із наданням послуг, будучи водієм «Таксі».

Ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде перешкоджати встановленню істини, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, під час розгляду клопотання не доведені, дані висновки є передбаченими і з цього приводу до матеріалів клопотання не долучено належних, в підтвердження викладеного прокурором, доказів.

Недоведеним є твердження прокурора, враховуючи при цьому особу підозрюваного ОСОБА_4 , який, хоч раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, має місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений, на утриманні перебуває малолітня дитина 2012 року народження, є інвалідом третьої групи, щодо недостатності і неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 станом на дату його подання і розгляду є передчасним, недоведеними залишилися підстави та мета застосування запобіжного заходу, а відтак клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 202, 205, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з під варти із зали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1