Ухвала
іменем україни
10 липня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року,
в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 і без задоволення - заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 .
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 01 червня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали районного суду та ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Статтею 424 КПК передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення після їх перегляду в апеляційному порядку. Оскільки ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року по суті в апеляційному порядку не переглядались, то вони не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК.
У силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року, якими залишено без розгляду та без задоволення заяви скаржника про відвід суддів, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та не допустив істотного порушення КПК.
За таких обставин з мотивів, наведених у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення і вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3