Номер провадження: 11-сс/785/578/17
Номер справи місцевого суду: 520/4238/17-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року.

Вказаною ухвалою в відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Багні Центральної Африканської Республіки, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 про застосування до ОСОБА_8 , якому оголошено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 177, 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Однак, на думку слідчого судді, прокурором не доведені обставини щодо неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою та що вказаний запобіжний захід є відповідним тяжкості покарання та тяжкості кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею було прийнято до уваги вік підозрюваного, його майновий стан та обставини злочину, знаходження на утриманні неповнолітньої особи і тяжку хвороб співмешканки.

Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді має бути скасована.

На його думку, судом не взято до уваги, що підозрюваний неодноразово судимий, має не погашену судимість, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Крім того, на думку прокурора, слідчий суддя не обґрунтував достатність застосування до підозрюваного м`якшого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

За таких обставин, прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вислухав адвоката та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, при здійсненні розгляду клопотання слідчого, дійшов висновку про відмову у його задоволенні та застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що послугувало перегляду ухвали слідчого судді за скаргою прокурора в апеляційному порядку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначені положення діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали були дотримані.

При цьому слідчим суддею належним чином прийнято до уваги, вік підозрюваного, його майновий стан та обставини злочину, знаходження на утриманні неповнолітньої особи і тяжку хвороб співмешканки.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора стосовно порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції не знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора та про наявність достатніх підстав у застосуванні у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4