В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 08.02.2006 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3, ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 25.04.2006 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2006 та визначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 12.09.2006 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2006 і визначено покарання - 3 роки 8 місяців позбавлення волі;
- 31.07.2009 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 28.10.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднаний вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2009 та визначено 5 років позбавлення волі. Звільнився 29.08.2014 з Софіївської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання;
- 29.12.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 відкрито викрав чуже майно, яке вчинив повторно.
Злочин ним скоєно за таких обставин.
12 листопада 2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, шляхом відкритого відібрання заволодів майном ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме жіночою сумкою чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 2489 від 24.12.2015 складає 140 гривень та мобільним телефоном «Нокиа W118» в корпусі рожевого кольору, який знаходився у вказаній сумці, вартість якого згідно висновку експерта № 2490 від 17.12.2015 складає 398 грн. 30 копійок, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 538 грн. 30 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину за епізодом від 12.11.2015 у вчинені відкритого викрадення чужого майна, повторно, визнав. Зазначив, що 12.11.2015 він дійсно відкрито шляхом ривку відібрав жіночу сумку у потерпілої та втік з місця скоєння злочину. Добіг до проспекту Леніна (нині Соборний), де переконався що його ніхто не бачить, оглянув сумку дістав цінні речі, а саме мобільний телефон «Nokia W 118» та викинув сумку під трансформатором.
Допитати потерпілу ОСОБА_6 в судовому засіданні суд позбавлений можливості, оскільки відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 946 від 17.03.2016, остання померла.
Судом також дослідженні наступні письмові документи (докази), що містяться в матеріалах кримінального провадження:
- протокол огляду від 12.11.2015 складений прокурором ОСОБА_7 , за участю понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_4 , спеціаліста СКР, оглядом якого є ділянка місцевості, яка розташована у дворі будинку АДРЕСА_2 . За вказаною адресою знаходиться дворова територія будинку з проїзною частиною та пішохідними зонами. В ході огляду місця події ОСОБА_4 пояснив, що напроти першого під`їзду будинку 3 по вул. 12 квітня а саме на смузі паркану дитячого садочку він 12.11.2015 року пограбував невідому жінку, після чого вказав на місце рукою, далі ОСОБА_4 з викраденим майном побіг вздовж забору по землі в бік бульвару Т.Шевченка, де добігши до будинку повернув ліворуч і побіг до проспекту Леніна, де переконався що його ніхто не бачить, оглянув сумку дістав цінні речі та викинув сумку під трансформатором. Оглядом місця події, на яке вказав ОСОБА_4 встановлено, що зазначена ділянка розташована навпроти під`їзду будинку АДРЕСА_3 і являє собою земельну ділянку з цегельною спорудою. Оглядом виявлено та вилучено жіночу чорну сумку з усім її вмістом. Вилучені речі поміщені в спец пакет.
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.11.2017 складений слідчим ОСОБА_10 за участю понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 згідно якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 , як особу, що здійснила на неї напад;
- висновок експерта від 17.12.2015 № 2490 про ринкову вартість мобільного телефону «Nokia W 118» з урахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 12.11.2015 в середньому може складати 398, 30 гривень.
- протокол огляду предмету складений слідчим ОСОБА_13 від 13.10.2015 року, за участю понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , предметом огляду є мобільний телефон «Nokia W 118»;
- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання складена 22.12.2015 року слідчим ОСОБА_13 згідно якої мобільний телефон «Nokia W 118» визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ;
- заява ОСОБА_6 про отримання мобільного телефону «Nokia W 118»;
- висновок експерта від 24.12.2015 № 2489 про ринкову вартість жіночої сумки чорного кольору, з матеріалу схожого на шкіру, з урахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 12.11.2015 в середньому може складати 140, 00 гривень,
- протокол огляду предмету складений слідчим ОСОБА_13 від 24.12.2015 року, за участю понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , предметом огляду є сумка чорна з матеріалу схожого на шкіру;
- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання складена 24.12.2015 року слідчим ОСОБА_13 згідно якої сумку чорну з матеріалу схожого на шкіру визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ;
- розписка ОСОБА_6 про отримання мобільного телефону «Nokia W 118» на відповідальне зберігання.
Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та показаннями обвинуваченого.
Суд, аналізуючи досліджені докази в їхній сукупності, користуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації діям обвинуваченого.
Зокрема, провівши судовий розгляд, проаналізувавши докази в сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 187 КК України, (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому повторно) на ч. 2 ст. 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно).
Суд вважає, що враховуючи санкцію ч. 2 ст. 186 КК України та беручи до уваги п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, відповідно до якого суд може перекваліфікувати кримінально карне діяння з однієї статті на іншу, або декілька статей кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, суд при перекваліфікації дій обвинуваченого, за новою кваліфікацією навіть за сукупністю злочинів дотримався принципу положень ст. 337 КПК України, стосовно покращення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження в частині зміни правової кваліфікації.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо епізоду від 12.11.2015 згідно обвинувального акту, кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у розпилюванні препарату сльозоточивої та дратівної дії «Терен 4М» потерпілій в обличчя, вчинив напад відносно останньої та відкрито шляхом ривку заволодів майном ОСОБА_6 , а саме жіночою сумкою чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 2489 від 24.12.2015 року складає 140 грн. та мобільним телефоном «Нокиа W118» в корпусі рожевого кольору, який знаходився у вказаній сумці, вартість якого згідно висновку експерта № 2490 від 17.12.2015 року складає 398 грн. 30 копійок, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 538 грн. 30 коп.
Однак, дана кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений пояснив, що 12 листопада 2015 року він знаходився в районі вул. 12 Квітня. Близько о 17:00 годині проходив по дворах зазначеної вулиці та побачив дівчину, яка переклала щось з карманів куртки до сумки, він проходячи поряд смикнув її сумку та побіг вниз по двору, добіг до трансформаторної будки відкрив сумку, забрав мобільний телефон, який поклав до карману, а сумку кинув за трансформаторну будку. Після цього ОСОБА_4 направився в сторону арки, де був зупинений працівниками поліції, які запропонували показати вміст карманів. На запитання працівників поліції «Чий телефон?», ОСОБА_4 відповів, що його, але в той же момент під`їхав автомобіль поліції, у якій знаходилася потерпіла, яка вказала на нього пальцем. Після цього працівники поліції посадили ОСОБА_4 до автомобіля поліції та повезли до відділу поліції Орджонікідзевського району.
Після цього, ОСОБА_4 вивели з кабінету та повезли на Критий ринок, де йому дали у руці газовий балончик та наказали, щоб він сприснув свої речі, а потім повезли ще в один двір, де сказали, щоб він сказав, про те, що він скоїв ще один епізод злочину. Після того поїхали у відділок поліції та надали аркуші паперу для того, щоб ОСОБА_4 підписав їх. Після без адвоката провели впізнання за участю потерпілої. Після цього відправили до ІТУ. На другий день перед тим, як викликати адвоката завели до начальника поліції і нагадали, що він повинен казати.
Доказів, які б спростували такі показання ОСОБА_4 стороною обвинувачення не надано.
Потерпіла ОСОБА_6 померла і з об`єктивних причини під час судового розгляду потерпіла не давала показання, через це суд позбавлений можливості провести за цим епізодом судове слідство та встановити істину по справі.
Свідків, понятих та інших доказів, які підтвердили б позицію обвинувачення причетності ОСОБА_4 до скоєного злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України в суді під час судового слідства стороною обвинувачення не представлено.
Крім того, органами обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 мав при собі балончик сльозоточивої та дратівної дії «Терен 4М», оскільки при обшуку цей балончик у ОСОБА_4 відповідно до матеріалів кримінального провадження не вилучався.
В обвинувальному акті балончик «Терен 4М», як речовий доказ не зазначений.
Суду, обвинуваченому та стороні захисту сторона обвинувачення надала для огляду газовий балончик 26.12.2016. Під час огляду обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що це не той газовий балончик, який органами досудового слідства давали йому тримати в руках і говорити, що він належить саме йому. Оскільки на балончику були характерні подряпини та дефекти. Також дефекти зазначені у протоколі огляду предмету від 15.11.2015, як «балон має дефекти у вигляді пошкодження його корпусу вм`ятинами та подряпинами...». На пред`явленому суду балоні вм`ятин не було, а подряпини були свіжими. Крім того, підписи понятих, не співпадають з підписами, які містяться в протоколі огляду.
Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про спростування факту наявності у ОСОБА_4 вказаного газового балончику «Терен 4М», внаслідок чого у суду виникає сумнів, що він при умисному заволодінні чужого майна застосував насилля, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , що виразилось у застосуванні газового балончику «Терен 4М», тобто скоїв розбійний напад відносно останньої, що суд не може покласти в основу вироку.
З наведеного, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого щодо розбійного нападу по епізоду від 12.11.2015 не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, однак його винуватість по даному епізоду у відкритому викраденні чужого майна, яке він скоїв повторно в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, тому що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно (епізод з потерпілою ОСОБА_6 ).
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України за наступних обставин: 13 жовтня 2015 року, приблизно о «05» годині «00» хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді № 2 будинку № 11 по вулиці Патріотичній в місті Запоріжжя, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, із застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилось у застосуванні газового балончику «Терен 4М», скоїв розбійний напад відносно останньої, та заволодів майном ОСОБА_18 , а саме мобільним телефоном Samsung Galaxy SM-G7102Z, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3112 гривень 20 копійок.
Вину за епізодом від 13.10.2015, у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, зазначив, що він не причетний до події, яка відбулась 13.10.2015. Під час досудового розслідування оговорював себе, так як співробітники поліції здійснювали на нього тиск.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що 13.10.2015 о 05 годині перебувала у тамбурі під`їзду № 2 в будинку АДРЕСА_4 разом із своєю подругою, в під`їзд зайшов чоловік, в темній спортивній одежі, розпилив газ із балончику та відібрав у неї телефон та втік з місця злочину. Зазначила, що від газу вона перестала бачити та їй було важко дихати. В судовому засіданні зазначила, що по росту та структурі тіла обвинувачений можливо схожий із особою, яка на неї напала, проте обличчя вона не бачила, а тому впізнати його не може. Далі подруга зателефонувала на її мобільний телефон, однак мобільний телефон, що викрали був увімкнений приблизно 30-40 хвилин, та особа відповідала на смс, вимагала грошові кошти за повернення телефону. Далі потерпіла викликала поліцію, та поїхала до відділення поліції для дачі пояснень, потім вона ще раз була в поліції та їй повернули телефон. На теперішній час телефон повернутий, претензій до обвинуваченого не має.
В ході судового розгляду кримінального провадження судом допитано наступних свідків:
Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що її чоловік подарував їй на день народження мобільний телефон, через тиждень їй зателефонували з поліції та запропонували під`їхати в прокуратуру, далі їй стало відомо, що телефон крадений, у зв`язку з чим в неї вилучили телефон. Чоловік повідомив, що телефон купив у свого друга, оскільки той йому не підходить.
Свідок ОСОБА_20 пояснила, що 13.10.2015 о 05 годині перебувала у тамбурі під`їзду № 2 в будинку АДРЕСА_4 разом із своєю подругою ОСОБА_18 , вони повернулись із караоке, та вирішили покурити в під`їзді, далі в під`їзд зайшов чоловік, забризкав їм очі газом, свідок пояснила, що вона нічого не бачила, та особу впізнати не зможе. Далі вони зайшли до квартири та викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 13.10.2015 продала йому мобільний телефон «Samsung Grand2».
Крім того, судом досліджено письмові докази по даному кримінальному провадженню:
- протокол огляду предмету від 13.10.2015, а саме мобільного телефону Самсунг гелаксі DV18364847L в корпусі чорного кольору в чохлі рожевого кольору складений слідчим ОСОБА_22 за участю понятих: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , під час увімкнення «меню» при відкритті папки «повідомлення» відкривається перелік повідомлень: перше повідомлення від контакту «Асюня» НОМЕР_1 після відкриття вказаного повідомлення відкривається перелік переписки: 1) 06:38 13.10.2015Асюня: видео супер и фотки тоже, будет вк; 2) ОСОБА_20 : трубку слабо взять; 06:48 Асюня! Я в кинотеатре; 3) 06:49 Асюня 100 долларів; 06:51 ОСОБА_20 у тебя последний шанс; 4) 06:52 Асюня ок!пока! 5) 07:00 Асюна у вас последний шанс; 6) 07:01 Кузнєцова С.Р Это у тебя мало времени. Давай у подьезда. 7) 07:01 Асюня! 200 долларок; 8) 07:03 Асюня! Ладно удачи; 9) 07:06 Асюня! 200 долларів; 10) 07:06 Асюня! 200 долларів; 11) Асюня! Да., до протоколу долучено фото таблицю;
- протокол огляду місця події від 13.10.2015 складений слідчим ОСОБА_25 за участю понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 за участю спеціаліста СТКОР ОСОБА_28 місцем огляду є перший поверх під`їзду № 2 розташованого в будинку АДРЕСА_4 , вхід в під`їзд здійснюється із двору вищезазначеного будинку, через двостворчаті двері, оснащені одним комбінованим, механічним замком, який будь яких пошкоджень не має. На момент огляду вхідні двері функціонують нормально, по призначенню. Перед вхідними дверима бетонне крильце. Після входу в під`їзд мається характерний запах газу.
- акт про застосування службової собаки кінологічного центру ГУМВС України в Запорізькій області від 13.10.2015 відповідно до якого речей та предметів не знайдено.
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2015 складений слідчим ОСОБА_29 за участю понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 відповідно до якого ОСОБА_32 за виразом обличчя, статурою, зростом впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 13.10.2015 продала йому мобільний телефон «Samsung Grand2».
- протокол тимчасового вилучення майна від 22.10.2015 складений оперуповноваженим ОСОБА_33 за участю понятих ОСОБА_34 , ОСОБА_8 вилучив майно у ОСОБА_19 , а саме мобільний телефон «Samsung Grand2» у корпусі білого кольору без пошкоджень.
- висновок експерта від 11.12.2015 № 2502 про ринкову вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy G7102Z» з урахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 13.10.2015 в середньому може складати 3112, 20 коп.
- протокол огляду предмету від 13.12.2015 складений слідчим ОСОБА_13 у присутності понятих: ОСОБА_35 , ОСОБА_17 предметом огляду є мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand 2».
- постанова про визнання речових доказів від 13.12.2015 відповідно до якої мобільний телефон «Samsung Galaxy SM-102Z» визнано речовим доказом;
- протокол огляду від 12.11.2015 складений прокурором ОСОБА_3 в присутності понятих ОСОБА_36 , ОСОБА_37 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , спеціаліста СКР-Маланевіч, інспектора криміналіста Галустяна оглянуто ділянку місцевості розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 РРУ за в/з адресою розташований «Критий ринок», Центральний вхід на «Критий ринок» знаходиться навпроти проїзної частини по вул. 40 РРУ. З правої і лівої сторони від входу в ринок знаходяться ряди кіосків. Біля кіоску «Крамничка» стоїть чоловік на вигляд 30-35 років, зріст 175-180 см, худощавий, на момент проведення ОПП одягнений у темну шапку, темну куртку, темні спортивні штани, та кросівки. Чоловік представився, як ОСОБА_4 . В ході огляду у громадянина ОСОБА_4 було вилучено предмет ззовні схожий на балончик з написом «Терен 4п» і упаковано в спец пакет № 2462897. В правому внутрішньому нагрудному кармані було виявлено мобільний телефон NokiaW118 в корпусі «розкладушка» рожевого кольору з наліпкою на верхній поверхні білого кольору і упаковано в спец пакет №2462898.
- протокол огляду предмету від 15.11.2015 складений слідчим ОСОБА_13 за участю понятих ОСОБА_38 , ОСОБА_39 предметом огляду є металевий балон сірого кольору, який складається з трьох частин. Балон має дефекти у вигляді пошкоджень його корпусу вм`ятинами та подряпинами. На балоні мається напис «Терен-4М» та інструкція застосування вказаного засобу.
Всі досліджені судом докази по даному злочину жодним чином не підтверджують обставин вчинення саме ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та його вину за епізодом від 13.10.2015.
Потерпіла ОСОБА_18 відповідно до протоколу про скоєння відносно неї правопорушення від 13.10.2015 та протоколу допита потерпілого від 13.10.2015 стверджувала, що саме невідома особа при нападі приснула в очі балончиком, тому вона не могла бачити нападника, та підозрювала у скоєнні злочину інших осіб, зазначаючи інші прикмети нападника. 17.05.2016 року під час судового слідства, потерпіла зазначила, що не бачила в чому був нападник, не змогла навіть згадати в якому місяці було відносно неї скоєно злочин. Потерпіла зазначила, що було темно і вона не бачила нападника, та не могла його бачити, а може тільки впізнати його на дотик. Впізнання особи обвинуваченого на досудовому слідстві за участю потерпілої не проводилося. Як і впізнання на дотик. Тому твердження про те, що саме обвинуваченим ОСОБА_4 було скоєне це кримінальне правопорушення, потерпілою обґрунтовано не доведено і не може братися судом, як доказ причетності ОСОБА_4 до скоєння вказаного кримінального правопорушення.
26.07.2016 під час судового слідства свідок ОСОБА_19 пояснила, що обвинуваченого не знає, бачить його вперше. За кримінальним провадженням викликана у якості свідка по обставинам, що чоловік подарував їй мобільний телефон Самсунг білого кольору, та від працівників поліції дізналася, що телефон вкрадений. У зв`язку з цим цей телефон віддано та залучено 13.10.2015 до матеріалів кримінального провадження. Інших даних, що мають значення для кримінального провадження свідку не відомо.
26.07.2016 під час судового слідства свідок ОСОБА_20 пояснила на судовому слідстві, що вони з потерпілою в момент нападу невідомим чоловіком були разом. Обвинуваченого вона не знає, бачить його вперше. Розглянути нападника під час нападу не було можливості, оскільки його не бачила та бачити не могла. Крім того на досудовому слідстві цей свідок органами досудового розслідування не допитувався. Інших даних, що мають значення для кримінального провадження свідку не відомо.
15.09.2016 сторона обвинувачення забезпечила явку в судове засідання особи в якості свідка. Особа не надала суду жодного документу, що посвідчує особу. Через це особу судом встановлено не було. Чоловік пояснив, що є громадянином ОСОБА_40 володіє арабським, французьким, руською мовами, але українською мовою дуже замало, був без перекладача. Допиту цієї особи на досудовому слідстві органами досудового розслідування не проводилося. В ході судового розгляду він пояснив суду, що був на стадії досудового слідства і за його участю був складений протокол впізнання, але протокол також складений державною мовою, якою він не володіє. Перекладача не було надано, що він підписував, пояснити не зміг.
Також за епізодом від 13.10.2016, що зазначений в обвинувальному акті, суду до матеріалів кримінального провадження наданий протокол огляду предмету від 13.10.2015 в якому міститься смс-переписка між ОСОБА_20 та невідомою особою, номер якої не зазначено та не встановлено.
Аналізуючи наведене, суд, всебічно, повно й безпосередньо з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, перевіривши його доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, а також зважаючи на те, що сторона обвинувачення проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України по епізоду від 13.10.2015 не знайшла свого підтвердження.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Органом досудового слідства не надано доказів на підтвердження обвинувачення про час, місце, мотив та спосіб викрадення майна у потерпілої ОСОБА_18 , будь-яких інших даних, що могли б спростувати версію обвинуваченого, судом не встановлено, як і не наведено достатню кількість доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпані можливості їх отримати.
При ухвалені вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».
Згідно з ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціє юта законами України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».
Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, т.б. за епізодом від 13.10.2015, а отже він підлягає виправданню на підставі п.2 ч. 1ст. 373КПК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він посягнув на чуже майно, скоївши тяжкий злочин.
Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів та має непогашену судимість, не працює.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки наявність непогашеної судимості за вчинення тяжких корисливих злочинів дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення від 26.11.2015 року № 838-У111) суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування, зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження, апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12.11.2015 по день ухвалення судового рішення 19.06.2017.
Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370 374, п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з 12.11.2015 року по день ухвалення судового рішення 19.06.2017 року.
Строк покарання вираховувати з моменту фактичного затримання з 12.11.2015 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити без змін.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілим залишити потерпілим.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1