справа № 216/1578/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, раніше не судимого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не маючого, учасником АТО та бойових дій не являється, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, у військовому званні старшого сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-
Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1126-VII від 17.03.2014 року, відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Хмельницької області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання вищезазначеного Указу Президента України та визначених завдань Старокостянтинівським ОРВК Хмельницької області 24.03.2014 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він з 25.11.2014 року став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта В НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді заступника командира взводу - командира гармати у військовому званні старшого сержанта.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-Х11 від 25.03.1992 року з 24.03.2014 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В кінці грудня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 26.12.2014 року біля 08 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частин - польова пошта НОМЕР_2 ) та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
03.03.2017 року біля 13год. 00хв., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на посаді заступника командира взводу - командира гармати у військовому званні старшого сержанта, 26.12.2014 року біля 08год. 00хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з мстою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 03.03.2017 року біля 13год. 00хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що 26.12.2014 року біля 08 год. 00 хв. він самовільно без дозволу командування залишив військову частину, де проходив військову службу та поїхав до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до хворої матері. Зрозумівши помилковість свого вчинку та розкаюючись у вчиненому 03.03.2017 року біля 13год. він прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе. У вчиненому злочині щиро розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- актом службового розслідування, яким було встановлено самовільне залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини а.с.7-8;
- рапортом т.в.о. командира військової частини ПП НОМЕР_3 від 26.12.2014 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_4 відсутній на військовій службі з 26.12.2014 року а.с.10;
- наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 28.01.2015 року № 270 про завершення розслідування, відповідно до якого про самовільне залишення військової частини ОСОБА_4 - повідомлено військового прокурора для вжиття заходів правового реагування а.с.13;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2014 року № 6, відповідно до якого старший сержант ОСОБА_4 з 25.11.2014 року прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого сержанта військової частини НОМЕР_5 - а.с.27;
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирства, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, і вважає необхідним для виправлення обвинуваченого призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ч.1 ст. 408 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) та повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: