Справа № 456/2013/17
Провадження № 1-кс/456/409/2017
УХВАЛА

28 липня 2017 року слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки Фольцваген Транспортер Т-4 р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 на час досудового розслідування кримінального провадження. Місцем зберігання автомобіля маркиФольцваген Транспортер Т-4 р/н НОМЕР_1 визначити автостоянку, що за адресою Львівська область, м. Стрий, вул. Коссака, 11. Покликається на те, що 21.07.2016 року близько 22 години на перехресті вул. Л.Українки та вул. Добрівлянська в м. Стрий Львівської області, автомобіль марки Фольцваген Транспортер Т-4 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , зіткнувся із велосипедом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з місця ДТП доставлений до Стрийської ЦРЛ, де від отриманих травм помер.

За даним фактом 21.07.2016 року було розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до ЄРДР за №0001523 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Автомобіль марки Фольцваген Транспортер Т-4 р/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом, а тому з метою недопущення відчуження вказаного автомобіля просить накласти на нього арешт.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, суд вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд вважає, що в порушення вимог ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено достатньо підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно, а лише додано копії протоколів допиту свідків, що ніяким чином не доводять наявність підстав для арешту вказаного майна.

З висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №4868/4869 від 16.11.2016 року вбачається, що з технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля марки Фольцваген Транспортер Т-4 р/н НОМЕР_1 з велосипедом Салют є обставини, пов`язані з тим, що дії велосипедиста ОСОБА_7 не відповідали вимогам пунктів 10.1 Правил дорожнього руху України, який почав змінювати напрямок руху, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху на відстані, коли водій автомобіля ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедом Салют шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування транспортного засобу.

Стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні необхідність здійснення такого арешту, не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, що вказують на вчинення певною особою кримінального правопорушення, не зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1