АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/503/17 Головуючий 1-ої інстанції:
Справа: № 642/4459/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК
У Х В А Л А
Іменем України
02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року, відповідно до якого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців позбавлення волі,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання з покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 08 липня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що, 17 вересня 2015 року, у період часу з 13:00 до 14:00, він, знаходячись на території торгівельної площадки «Казка», що розташована на території Холодногірського району м. Харкова, на розі вулиць Полтавський шлях та Холодногірська, помітивши ОСОБА_8 , який у цей момент клав до задньої кишені штанів, одягнених на нього, мобільний телефон марки S-Теll, модель М 910, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, маючи на меті привласнити мобільний телефон потерпілого, підійшов до нього впритул та непомітно для ОСОБА_8 , дістав з кишені його штанів вказаний мобільний телефон марки S-Теll, модель М 910, тим самим повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.
Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, реалізувавши його ОСОБА_9 , отримавши від останнього грошові кошти у розмірі близько 900 гривень.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 11 грудня 2015 року ринкова вартість мобільного телефону марки S-Теll, модель М 910, без урахування вартості зарядного пристрою та стерео гарнітури, з урахуванням зносу, станом на 17 вересня 2015 року складала 2295 гривень, 00 коп. Своїми умисними противоправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2295 гривень, 00 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок, по суті, змінити, пом`якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що суд першої інстанції недостатньо врахував пом`якшуючі покарання обставини та не в повній мірі дослідив дані про його особу: активно співпрацював зі слідством, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, має 6-річного сина і вагітну цивільну дружину, яка є сиротою, а тому він є єдиним годувальником сім`ї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Зі змісту вироку вбачається, що покарання ОСОБА_7 суд призначив відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції кримінального закону, який передбачає відповідальність за вчинене, з урахуванням характеру, ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого не працюючий, не одружений, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що його обтяжує, і дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, близькому до мінімального з передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, за якою його засуджено.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Перевіряючи можливість призначення покарання ОСОБА_7 з застосуванням вимог ст. 69 КК України, колегія суддів, вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його обтяжує, зазначає, що такі обставини як щире каяття та визнання своєї вини були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, але вони не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, а такі обставини як наявність неповнолітнього сина та вагітної цивільної дружини не підтверджені матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин, підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого за розміром покарання, ніж призначив суд першої інстанції, у тому числі із застосуванням ст.69 КК України, не вбачається.
Тому, суд дійшов правильного висновку, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, близькому до мінімального з передбачених санкцією ч.2 ст. 185 КК України, за якою його засуджено, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за даним вироком лише частково приєднав покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують, у зв`язку з чим ця апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: