АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000014 від 19.01.2017 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.03.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великосілля Герцаївського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , румуна за національністю, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1ст. 187 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом часткового складання покарань у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено обрану міру запобіжного заходу у виді утримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту затримання 19 січня 2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_7 строк перебування його під вартою з 19 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави витрати пов`язані з проведенням по справі експертиз в розмірі 990 (дев`ятсот дев`яносто) грн. 45 коп.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6

Кримінальне провадження №11-кп/794/178/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
ЄУН №714/160/17 Доповідач: ОСОБА_1

Адвокат ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду в частині призначеного його підзахисному покарання змінити, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що районним судом безпідставно не було враховано такі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини як добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність у потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченого. Крім того, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі було враховано те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде, відсутність непогашених судимостей та думку потерпілої щодо покарання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції просить вирок районного суду в частині призначеного йому покарання змінити, звільнивши його від відбування призначеного покарання із застосуванням вимог ст.ст.75, 76 КК України.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районний суд безпідставно не звільнив його від відбування призначеного покарання, оскільки перераховані у вироку районного суду обставини в своїй сукупності дають, на думку апелянта, всі підстави для застосування до нього положень ст.75 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, ОСОБА_7 18.01.2017 року близько 17 години 30 хвилин, прийшов у господарство ОСОБА_9 в с. Могилівка Герцаївського району Чернівецької області, скориставшись відсутністю власниці та сторонніх осіб, шляхом віджиму вікна, проник до житлового будинку вказаного господарства, звідки в одній із кімнат даного будинку таємно викрав мобільний телефон «IPhone 4», чохол та зарядний пристрій до нього, загальною вартістю 2000 гривень, після чого з місця злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 18.01.2017 року, близько 19 години 05 хвилин йдучи по вулиці Головній в с.Могилівка Герцаївського району Чернівецької області помітив потерпілу ОСОБА_9 , раптово на неї напав ззаду, схопив рукою захватом за шию, підсік ноги, внаслідок чого потерпіла впала на землю, після чого наніс ряд ударів руками в обличчя та по китиці руки, якою захищалася ОСОБА_10 , тягнув за волосся, схопив обома руками за шию та здушував її. При цьому ОСОБА_7 зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з кулоном з жовтого недорогоцінного металу, загальною вартістю 300 гривень, також зірвав з руки потерпілої браслет з жовтого недорогоцінного металу, вартістю 300 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень та легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Вина ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_10 , поєднаного із проникненням у її житло, а також у нападі на потерпілу з метою заволодіння її майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про те, що вирок суду, в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими, корисливими, тяжкими, даними злочинами потерпілій ОСОБА_10 було спричинено матеріальну шкоду, яка частково хоч і була відшкодована, однак не в добровільному порядку, а в результаті затримання обвинуваченого та проведення певних слідчих дій, а також було спричинено потерпілій легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; особу ОСОБА_7 який хоч і не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра, однак він ніде не працює, тобто не займається суспільно-корисною працею, характеризується задовільно за місцем реєстрації та посередньо за місцем фактичного проживання, раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні, корисливі злочини.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилаються апелянти, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.ст.69, 75 КК України.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що суд 1 інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не врахував низку пом`якшуючих його вину обставин, а саме: відшкодування ним спричинених збитків потерпілій та відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої до обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, викрадені ОСОБА_7 речі було повернуто ним не добровільно, а в результаті затримання обвинуваченого та проведенням певних слідчих дій. До того ж, частину викрадених речей, а саме, зарядний пристрій до телефону, який співмешканка обвинуваченого ОСОБА_11 спалила в печі, а також браслет повернуто не було, а їх вартість потерпілій не було відшкодовано. Крім того, в судовому засіданні потерпіла суду повідомила, що хоч вона і не заявляє ніякого цивільного позову, однак їй було спричинено певну моральну шкоду, вона переживає за свою дитину, погано спить по ночам. Обвинуваченого вона не прощає і бажає, щоб йому призначили покарання за законом. А тому, на думку колегії суддів, такі обставини справи не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Більше того, із змісту вироку від 20.03.2017 р., суд при призначенні покарання всі пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини врахував у повному обсязі, зокрема і ті, на які посилаються апелянти, про що вказав у мотивувальній частині вироку та обрав ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі (єдиний передбачений санкціями статей вид покарання), у мінімальному розмірі, передбачений санкцією ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.03.2017 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя