Справа № 367/1667/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/596/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.05.2017

УХВАЛА
іменем України
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2017 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 18.04.2012 року, з не відбутою частиною покарання 1 рік 12 місяців.
Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 . Вважає апелянт, що встановлений судом факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, відбуваючи покарання засуджений мав 3 стягнення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, 18.04.2012 року ОСОБА_7 було засуджено вироком Бородянського районного суду Київської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.04.2015 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України, зараховано тримання під вартою під час слідування до виправного центру.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.02.2016 року зараховано попереднє ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України: з 25.05.2011 року по 14.12.2011 року, з 07.08.2010 року по 07.10.2010 року, з 26.10.2009 року по 05.11.2009 року, з 06.04.2012 року по 03.05.2012 року.
14 березня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 до ІВЦ № 132 прибув 29.04.2015 року. За період перебування в установі допускав порушення встановлених правил відбування покарання, за що мав 3 стягнення, одне з яких за самовільне залишення меж виправного центру, які погашені у встановленому законом порядку. Із травня по грудень 2015 року був працевлаштований в ТОВ «Декамир», з січня 2016 року - в ТОВ «Спліт-Друк», з лютого 2016 року в ТОВ «УкрГраніт», з березня по квітень 2016 року в ТОВ «Спліт-Друк», з травня 2016 року в ТОВ «УкрГраніт», з липня по вересень 2016 року в ТОВ «Декамир», з жовтня 2016 року по березень 2017 року на території виробництва установи на ТОВ «ІНТЕРСОФТ». До суспільно-корисної праці відноситься задовільно, поставлені завдання виконує якісно та вчасно. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення правами начальника установи. У стосунках із засудженими безконфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. По відношенню до працівників адміністрації тактовний та ввічливий. Правил санітарії та особистої гігієни дотримується. Заходи виховного характеру відвідує, реагує на них вірно. Згідно вироку суду вину визнав повністю, розкаявся. Зв`язки з близькими та рідними підтримує шляхом телефонних розмов та побачень
Суд першої інстанції, розглядаючи питання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Підстав, які б перешкоджали суду застосувати щодо засудженого умовно - дострокове звільнення судом не встановлено, не наведені вони і в апеляційній скарзі прокурора.
Посилання прокурора як на підставу необхідності відмови в задоволенні клопотання на те, що засуджений мав 3 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, то на думку колегії суддів, за умови, що засуджений відбув визначену законом за вчинення злочину більш ніж 2/3 призначеного строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не ґрунтуються на вимогах закону.
Також є надуманим посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що викладені у судовому рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На думку, колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що він став на шлях виправлення, відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання і обґрунтовано застосував до нього умовно - дострокове звільнення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2017 року не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 18.04.2012 року, з невідбутою частиною покарання 1 рік 12 місяців, - без змін.

Головуючий
Судді: