печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника заявника Київської міської ради ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням Київської міської ради про скасування арешту, накладеного на земельну ділянку у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:
01.06.2017 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання Київської міської ради, яке передано слідчому судді 02.06.2017 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/8855/15-к від 10.09.2015 на земельну ділянку площею 5344,46 кв. м. (обліковий номер 75:051:015) в кварталі вул. Олевської, вул. Клавдієвської та вул. Бахмацької у Святошинському районі м. Києва, з забороною розпорядження вказаною земельною ділянкою, у кримінальному провадженні № 0000501.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що Київська міська рада є власником вищевказаної земельної ділянки, яка в результаті спільної взаємодії з районними оперативними робочими групами та структурними підрозділами КМДА на базі ще декількох недобудованих житлових комплексів створені обслуговуючі кооперативи, які всіляко бажають брати участь у налагодженні діалогу з метою приведення об`єктів у правове поле та зняття арештів із земельних ділянок, а тому з метою надання можливості громадянам членам кооперативу «ОК ЖБК «Екобуд» завершити будівництво ЖК «Сосновий бір», представник заявник просив скасувати арешт з вказаної земельної ділянки.

У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.

Присутній у судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення клопотання, оскільки арешт накладений лише в частині розпорядження вказаною земельною ділянкою, тобто перешкоди для вчинення інших дій відсутні. Вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, заслухавши обґрунтування представника заявника, заперечення слідчого, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням МВС України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000501, внесеному до ЄРДР 05.11.2014 за фактами самовільного зайняття земельних ділянок та самовільного будівництва на особливо цінних землях, землях в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах та зонах особливого режиму використання земель, а також легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом за попередньою змовою групою осіб, за ч. 4 ст. 197-1 та ч. 2 ст. 209 КК України.

17.03.2015 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/8855/15-к накладено арешт на земельну ділянку площею 5344,46 кв. м. (обліковий номер 75:051:015) в кварталі вул. Олевської, вул. Клавдієвської та вул. Бахмацької у Святошинському районі м. Києва, з забороною розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2015 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, врахував, що особою яка подала клопотання було доведено необхідність такого арешту та дійшов висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Так, слідчим суддею при постановленні судового рішення було досліджено обставини встановлені досудовим розслідуванням, а саме, що земельна ділянка площею 5344,46 кв. м. (обліковий номер 75:051:015) в кварталі вул. Олевської, вул. Клавдієвської та вул. Бахмацької у Святошинському районі м. Києва, на якій (за наявною у Департаменті земельних ресурсів інформацією), ведеться будівництво багатоповерхового житлового будинку ЖК «Сосновий Бір», обліковується як землі, не надані у власність чи користування, тобто є предметом вчинення кримінального правопорушення,

Судовим розглядом встановлено, слідство у провадженні триває, проводяться слідчі дії, які спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне розслідування вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, адже арешт накладений лише в частині розпорядження земельною ділянкою, тобто перешкоди для вчинення інших дій, на які заявник вказує, відсутні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, в противагу якому стороною обвинувачення наведено доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності , а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання Київської міської ради про скасування арешту, накладеного на земельну ділянку площею 5344,46 кв. м. (обліковий номер 75:051:015) в кварталі вул. Олевської, вул Клавдієвської та вул. Бахмацької у Святошинському районі м. Києва, з забороною розпорядження, у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1