АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/515/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, працюючого на посаді голови спостережної ради ГК «СЄПЄК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_9 , наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, відсутність підозрюваного за місцем реєстрації та місцем свого проживання, у зв`язку з чим він оголошений у міжнародний розшук та прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для запобіганням подальшим спробам ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, необґрунтовану та невмотивовану, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що слідчим суддею під час прийняття оскаржуваного рішення не визначено, які докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та не спростовано доводи сторони захисту про те, що всі докази сторони обвинувачення зібрані з порушенням встановленого в КПК порядку. Додає, що слідчий суддя не врахував та не спростував доводи захисту, що надані до клопотання матеріали та процесуальні документи про прийняття процесуальних рішень не узгоджуються між собою та не містять доказів існування кримінального провадження №0000436 щодо ОСОБА_9 .
Також адвокат, стверджує, що ні в клопотанні, ні в судовому засіданні прокурор не надав жодного доказу, який би підтверджував існування зазначених в клопотанні ризиків та перебування ОСОБА_9 у міжнародному розшуку.
Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя не перевірив чи набув ОСОБА_9 статусу підозрюваного. Так захисник вказує, що ні повідомлення про підозру від 17.03.2014 року, ні повідомлення про зміну підозри від 21.04.2016 року ОСОБА_9 , у встановленому законом порядку, вручено не було.
Одночасно адвокат, зазначає, що строки досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 вже завершені і сторона обвинувачення не надала суду доказів того, що строки досудового розслідування були продовжені у відповідності до встановленого законодавством порядку. Тому, на думку апелянта, повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 21 квітня 2016 року, за яким подане клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою складено поза межами строків встановлених ст. 219 КПК України.
Також захисник вказує, що слідчий суддя допустив й інші істотні процесуальні порушення та порушив порядок призначення судового розгляду даного клопотання, порушив принцип змагальності процесу, надав переваги стороні обвинувачення та не забезпечив всебічний, повний та об`єктивний розгляд клопотання, порушив принцип територіальної підсудності, оскільки орган досудового розслідування - Головне слідче управління ГПУ, знаходиться у межах територіальної юрисдикції Подільського району.
В підсумку захисник зазначає, що слідчим суддею, в порушення встановленого законом порядку, не визначено розміру застави та рішення суду в цій частині є необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000076, відомості про яке 11 березня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

17 березня 2014 року ОСОБА_9 у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.

Постановою слідчого слідчо-оперативної групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 від 17 березня 2014 року ОСОБА_9 оголошено у розшук.

25.03.2014 року ОСОБА_9 оголошено у міжнародний розшук.

26.05.2014 року матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі ч. 3 ст. 217 та ч. 3 ст. 280 КПК України виділені в окреме провадження за № 0000436.

За результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000436 здобуто достатні докази про вчинення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України, у зв`язку з чим, стосовно нього 21.04.2016 року складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

27.07.2016 року кримінальне провадження № 0000436 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України на підставі ст. ст. 36, 110, 217 КПК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0000400, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно номер № 0000400.

16.11.2016 року матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України, на підставі ст. ст. 36, 110, 217 КПК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0003393.

Згідно постанови першого заступника Генерального прокурора України від 14.05.2014 року строк слідства у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 продовжено до 12 місяців.

Заступник начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся доПечерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 січня 2017 року, дане клопотання задоволено та обрано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати ймовірною підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих заступником начальника Головного слідчого управління Генеральної прокуратури Україниматеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є доведеними.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік, міцність соціальних та сімейних зв`язків, репутацію, майновий стан, інші дані про особу в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, невстановлених співучасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею не враховано та не спростовано доводи захисту, що надані до клопотання матеріали та процесуальні документи про прийняття процесуальних рішень не узгоджуються між собою та не містять доказів існування кримінального провадження №0000436 щодо ОСОБА_9 мають характер припущення, спростовуються доданими до клопотання матеріалами, а тому не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.
Непереконливими є і доводи щодо відсутності доказів на підтвердження перебування ОСОБА_9 у міжнародному розшуку, оскільки вони спростовуються матеріалами доданими до клопотання, а саме листом Генеральної прокуратури України від 17.03.2014 року № 07/2/4-19080-14 (а.с. 255 т. 1), листом Міністерства Внутрішніх справ України Робочого апарату Укрбюро Інтерполу від 25.03.2014 року (а.с. 257 т. 1), листами Служби Безпеки України від 11.09.2014 року № 8/2/1-10160, від 15.04.2014 року № 8/2/1-3863 (а.с. 262, 263 т. 1), листом Генеральної прокуратури України від 25.08.2016 року № 10/1/2-22342-15 (а.с. 81 т. 3) та іншими матеріалами.
Твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_9 статусу підозрюваного, оскільки ні повідомлення про підозру від 17.03.2014 року, ні повідомлення про зміну підозри від 21.04.2016 року ОСОБА_9 , у встановленому законом порядку, вручено не було, є необґрунтованими, оскільки вони були вручені особі у порядку передбаченому КПК України на випадок неможливості особистого вручення.
Посилання апелянта на закінчення строків досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 спростовується постановами органу досудового розслідування про зупинення досудового розслідування і цей період не враховується до загального періоду досудового розслідування.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу порушення територіальної підслідності, оскільки орган досудового розслідування - Головне слідче управління ГПУ, знаходиться у межах територіальної юрисдикції Подільського району, то вони є помилковими, оскільки орган досудового розслідування перебуває на території Печерського району м. Києва.
Крім того, посилання захисника на невизначення підозрюваному розміру застави, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніше як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення учасників судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги захисника з приводу незаконності, необґрунтованості та невмотивованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 січня 2017 року, якою задоволено клопотання заступника начальника третього відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4