Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 631/1850/13-к
провадження № 1-кп/632/15/17

03 січня 2017 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, мешканки АДРЕСА_1 , працюючої Головним державним ревізором - інспектором Нововодолазького відділення Південної ОДПІ ГУДФС у Харківській області, заміжньої, не судимої, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2013 року прокурор Нововодолазького району Харківської області радник юстиції ОСОБА_7 затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 09 серпня 2013 року.

Згідно зазначеного процесуального рішення ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за наступних обставин.
Так, наказом по Міністерству доходів і зборів України № 1808-о від 05 липня 2013 року ОСОБА_5 була призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника Нововодолазької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі Нововодолазька ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області), їй був встановлений посадовий оклад згідно зі штатним розписом та присвоєно 10-й ранг державного службовця.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_5 займала посаду, віднесену до п`ятої категорії посад службовців, та відносилася до службових осіб, які займають відповідальне становище.

Наказом начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № 33 від 15 липня 2013 року встановлено розподіл обов`язків по керівництву роботою структурних підрозділів Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_5 , як заступник начальника керувала роботою відділу доходів і зборів з фізичних осіб та адміністративно господарського сектору.

ОСОБА_5 , працюючи на посаді заступника начальника Нововдолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, отримала неправомірну вигоду за наступних обставин.

10 липня 2012 року до Нововодолазької міжрайонної Державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби (далі Нововодолазької МДПІ) надійшло звернення ОСОБА_8 щодо неправомірних, на думку заявника, дій ФО-П ОСОБА_9 , згідно якого вбачається, що остання здійснювала підприємницьку діяльність після спливу терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку. Розгляд вказаного звернення був доручений ОСОБА_5 , яка на той час займала посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ Харківської області ДПС.

16 липня 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та відповідно змінено прізвище на ОСОБА_11 .

30 липня 2012 року за № 62/Б/17-0-25 ОСОБА_12 надано відповідь за підписом заступника начальника Нововодолазької МДПІ Харківської області ДПС ОСОБА_13 , виконавцем якої була ОСОБА_5 , відповідно до якого, з питань порушення прав ОСОБА_12 останній рекомендовано звертатися до органів виконавчої влади у сфері захисту прав та інтересів споживачів.

Наприкінці 2012 року, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_4 , що вона має передати їй гроші у сумі 5000 гривень за вирішення питання щодо невжиття фінансових санкцій за здійснення останньою підприємницької діяльності після спливу терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку, відповідно до вимог Податкового кодексу України, на що ОСОБА_4 погодилася, розуміючи, що ОСОБА_5 як співробітник податкової інспекції може застосувати до неї зазначені фінансові санкції.

Постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 20 березня 2013 року «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» утворена Нововодолазька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області.

На початку червня 2013 року ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди повідомила ОСОБА_4 , що вона має терміново передати їй гроші в сумі 1500 гривень за вирішення питання щодо невжиття фінансових санкцій за здійснення підприємницької діяльності після спливу терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку, відповідно до вимог Податкового кодексу України, оскільки її справами цікавиться прокуратура.

13 серпня 2013 року близько шістнадцятої години ОСОБА_4 , діючи за усною вказівкою заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області ОСОБА_5 , передала останній гроші в сумі 1500 гривень, залишивши їх в червоній папці на робочому столі ОСОБА_5 у її робочому кабінеті № НОМЕР_1 , який знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , за вчинення ОСОБА_5 з використанням службового становища дій в інтересах ОСОБА_4 , щодо звільнення останньої від сплати фінансових санкцій.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винною себе у висунутому їй обвинуваченні не визнала і показала, що вона згідно наказу по Міністерству доходів і зборів України № 1808-о від 05 липня 2013 року була призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, яку займала до травня 2016 року.

Наказом начальника Нововодолазької ОДПІ № 33 від 15 липня 2013 року був встановлений розподіл обов`язків по керівництву роботою структурних підрозділів зазначеної інспекції, згідно якого вона як заступник начальника здійснювала керівництво роботою відділу доходів і зборів з фізичних осіб та адміністративно-господарського сектору.

10 липня 2012 року, на той час, до Нововодолазької МДПІ надійшло звернення ОСОБА_12 на дії суб`єкта господарювання ФО-П ОСОБА_9 , що перебувала на обліку в зазначеній податковій інспекції, з якого вбачалося, що між цими особами був укладений договір про надання послуг із встановлення меблів. ФО-П ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), отримавши передоплату, умови договору не виконала меблі ОСОБА_12 встановлені не були. У зв`язку з чим остання просила вжити до ОСОБА_4 заходи щодо повернення коштів.

Станом на 10 липня 2012 року вона ( ОСОБА_5 ) займала посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ. Оскільки звернення ОСОБА_12 стосувалося ФО-П, його розгляд було доручено їй (обвинуваченій).

Розгляд звернення ОСОБА_12 проводився в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Для з`ясування обставин, про які йшлося у зазначеному зверненні, ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) була викликана до Нововодолазької МДПІ. Одночасно відповідні листи були направлені до органів внутрішніх справ та податкової міліції. Відповідей на них не надійшло.

Оскільки під час розгляду звернення не вдалося встановити, чи отримувала ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) від ОСОБА_12 гроші в якості передоплати, чи ні, останній було запропоновано звернутися за захистом своїх прав до суду, про що на адресу ОСОБА_12 був направлений лист відповідного змісту за підписом заступника начальника податкової інспекції ОСОБА_13 ..

Під час розгляду звернення ОСОБА_12 підстав для проведення перевірки діяльності суб`єкта господарювання ФО-П ОСОБА_9 встановлено не було, оскільки не було встановлено, що потерпіла проводила підприємницьку діяльність і отримала прибуток.

У грудні 2012 року за власною ініціативою до Нововодолазької МДПІ прибула ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), яка заявила, що вона підприємницької діяльності не здійснювала і коштів від ОСОБА_12 не отримувала, про що надала письмові пояснення.

Також ОСОБА_5 показала, що штрафні санкції до ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) застосувати було не можливо, оскільки остання відповідно до декларацій, які були подані нею до Нововодолазької МДПІ, звітувала про відсутність діяльності після того, як скінчився строк дії свідоцтва про сплату єдиного податку, тобто будучі на загальній системі оподаткування вона ніякої підприємницької діяльності не здійснювала. Фактів отримання коштів від здійснення діяльності, про яку повідомила ОСОБА_12 , які б підтверджувалися належним чином, податковим органом встановлено не було. Тобто законних підстав для проведення перевірки діяльності ФО-П ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) та застосування до останньої фінансових санкцій не було.

Крім того обвинувачена показала, що вона як заступник начальника Нововодолазької ОДПІ згідно наданих їй повноважень і за своїми функціональними обов`язками не мала права вирішувати питання щодо періодичності проведення перевірок, застосування чи не застосування фінансових санкцій. Тим більше не мала вона таких повноважень, займаючи посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ.

Для проведення перевірки повинні бути підстави документально підтверджена інформація про порушення податкового законодавства. При встановлені таких порушень начальнику інспекції керівнику податкового органу подається відповідна доповідна записка з викладенням фактів, після чого останнім видається наказ про проведення перевірки та ним же виписується відповідне направлення. Перевірку проводить інспектор. Вона мала право лише керувати проведенням перевірки. Фінансові санкції в силу своїх повноважень міг і може застосовувати лише керівник податкового органу начальник інспекції на підставі акту перевірки, шляхом затвердження повідомлення рішення, складеного ревізором інспектором, яке вона лише погоджувала.
На початку червня 2013 року їй зателефонувала ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) і поцікавилася тим, як їй потрібно діяти щоб поновити свідоцтво платника єдиного податку і які для цього потрібні документи.

З цих же питань потерпіла прибула до інспекції в один із днів серпня 2013 року, однак відповідну заяву, як їй було запропоновано, не подала.

13 серпня 2013 року у другій половині дня коли вона (обвинувачена) перебувала на селекторній нараді, потерпіла прибула до Нововодолазької ОДПІ знову.

Оскільки питання, що підіймалися на нараді, стосувалися її підрозділу, вона направилася до кабінету, де розміщені відділи податкового аудиту та доходів і зборів з фізичних осіб, а також знаходиться її робоче місце, щоб взяти документи. У коридорі вона зустріла ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), з якою разом зайшла до робочого кабінету № 14 в будинку № 14 - адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ, який знаходиться по вулиці 19-го Партз`їзду в смт Нова Водолага. Перебуваючи в значеному кабінеті вона, готуючи необхідні документи, одночасно спілкувалася з ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ). з приводу набуття останньою статусу платника єдиного податку.

При цьому обвинувачена показала, що під час спілкування вона знаходилася за свої робочим столом, а ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) сиділа навпроти. Також ОСОБА_5 пояснила, що вона не бачила, як потерпіла залишила гроші, оскільки повністю не могла спостерігати за її діями, тому що огляд був обмежений наявною на столі стопкою паперів, а також у зв`язку з тим, що вона збирала документи на нараду.
З потерпілою вона спілкувалася не більше однієї хвилини.

Після того, як ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) залишила кабінет, до нього одразу забігли співробітники правоохоронних органів, які виявили у червоній папці, що лежала на її робочому столі, помічені спеціальним засобом гроші в сумі 1500 гривень. Ці гроші в подальшому були вилучені.

Також ОСОБА_5 показала, що, на її думку, гроші були покладені до зазначеної папки потерпілою. Будь-яких вимог щодо передачі їй грошей в якості неправомірної вигоди вона ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) не висувала і неправомірної вигоди від потерпілої не отримувала.

Крім того ОСОБА_5 показала, що співробітники правоохоронних органів оглянули ящики її робочого столу, а також особисті речі. Документів, які б обґрунтовували законність проведення зазначеної слідчої дії їй не пред`являли і не оголошували.

Стаття 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, наведених вище, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України
(в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), стороною обвинувачення надані наступні докази: показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , які були безпосередньо дослідженні у судовому засіданні.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_4 (прізвище до заміжжя ОСОБА_9 ), вбачається, що з 2004 року вона була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець і була платником єдиного податку. Займалася діяльністю, пов`язаною з внутрішнім оздобленням приміщень та встановленням меблів. У 2012 році свідоцтва платника єдиного податку вона не мала.
Між нею і ОСОБА_12 у квітня 2012 року був укладений договір, за яким остання оплату повністю не здійснила. В подальшому спір був вирішений судом.

Однак ОСОБА_12 все одно звернулася до податкової інспекції з заявою на її дії. Оскільки вона (потерпіла) не мешкала за адресою реєстрації, то після отримання відповідного виклику до інспекції прибула її мати. Розглядом заяви ОСОБА_12 займалася ОСОБА_5 , яка повідомила її матері, що до неї ( ОСОБА_4 ) будуть застосовані фінансові санкції в розмірі 75000 гривень. У подальшому обвинувачена зателефонувала їй і запросила прибути до неї у податкову інспекцію особисто.

У грудні 2012 року вона прибула до Нововодолазької МДПІ, де зустрілася з ОСОБА_5 .. Остання повідомила, що ОСОБА_12 подала заяву на її дії про те, що вона не виконала умов договору. При цьому ОСОБА_5 пояснила їй, що до скарги додана копія договору, в якому зазначено, що вона (потерпіла) отримала від ОСОБА_12 гроші, тобто здійснювала підприємницьку діяльність, не маючи відповідного свідоцтва платника єдиного податку, за що їй загрожують фінансові санкції в сумі 75000 гривень.

Одночасно ОСОБА_18 запропонувала їй написати пояснення про те, що вона гроші готівкою не отримувала, оскільки розрахунки з приватними підприємцями повинні проводитись в безготівковій формі, при цьому обвинувачена пояснила їй, що наявність пояснення такого змісту надасть їй можливість не розглядати звернення ОСОБА_12 , а вона (потерпіла) зможе уникнути застосування фінансових санкцій. У подальшому ОСОБА_5 відвела її до іншого кабінету, де друга жінка зазначила, що за вирішення цього питання вона повинна сплатити 5000 гривень. В свою чергу ОСОБА_5 пояснила, що вона одноособово це питання вирішити не може.

Оскільки грошей у неї при собі не було, обвинувачена надала їй рахунок, куди потрібно було перерахувати 5000 гривень під видом благодійного внеску. Перераховувати гроші вона відмовилася, заявивши, що привезе зазначену суму готівкою. В свою чергу ОСОБА_5 , відібравши у неї письмове пояснення, повідомила, що долучить його до її особової справи і розгляд заяви ОСОБА_12 буде припинений лише після того, як вона (обвинувачена) отримає 5000 гривень.
Через деякий час їй зателефонувала ОСОБА_5 і повідомила, що у зв`язку з тим, що ходом розгляду вказаної заяви цікавиться прокуратура, вона більше чекати не може, і зажадала передачі їй зазначеної суми грошей.

Домовившись про суму у 3000 гривень, вона під час особистої зустрічі передала ОСОБА_5 частину обумовленої суми - 1500 гривень.

Крім того ОСОБА_4 показала, що розмову, яка відбувалася між нею і обвинуваченою під час передачі грошей першої частини суми, вона з власної ініціативи фіксувала за допомогою диктофону, з метою викриття протиправних дій ОСОБА_5 .

У подальшому, усвідомивши неправомірність вимог і дій ОСОБА_5 , вона звернулася з заявою про це до правоохоронного органу, під контролем співробітників якого 1500 гривень другу частину оговореної суми, які заздалегідь були скопійовані і описані, передала 13 серпня 2013 року обвинуваченій в її службовому кабінеті, поклавши їх у червону папку, яка знаходилася на робочому столі ОСОБА_5 ..

При цьому потерпіла показала, що коли вона у цей день вперше зайшла до робочого кабінету обвинуваченої, їй повідомили, що ОСОБА_5 перебуває на селекторній нараді. Обвинувачену вона чекала в коридорі біля дверей кабінету.

Після того, як підійшла ОСОБА_5 , вони разом зайшли до кабінету № 14 в адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ, що знаходиться на вулиці 19-го Партз`їзду в смт Нова Водолага, обвинувачена сіла за свій робочий стіл, вона - навпроти.

В цей момент вона запитала у ОСОБА_5 , куди покласти гроші, остання вказала на червону паку, яка знаходилася на її робочому столі і яку вона відкрила для цього. Поклавши 1500 гривень у цю папку, поставивши обвинуваченій декілька питань, вона залишила приміщення кабінету. Також потерпіла показала, що після передачі зазначеної суми грошей обвинувачена запевнила, що по заяві ОСОБА_12 її більше турбувати не будуть і що всі питання з цього приводу закриті.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що до 31 травня 2014 року вона працювала на посаді Головного державного ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області. В її обов`язки входило проведення планових та позапланових документальних перевірок ФО-П. ОСОБА_5 займала посаду начальника зазначеного відділу і була її керівником. Їх робочі місця та робочі місця інших співробітників знаходилися у кабінеті № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_2 .

Також свідок показала, що планові перевірки ФО-П проводилися згідно планів, які складалися і затверджувалися щоквартально, позапланові перевірки проводилися за заявою підприємця, а саме: коли він припиняє свою діяльність. Направлення на позапланову перевірку виписувалося керівником податкового органну на підставі його наказу, про проведення перевірки повідомлявся підприємець. ОСОБА_5 як начальник відповідного відділу не могла одноособово ініціювати проведення перевірки, оскільки для її проведення повинні бути підстави підтверджені факти порушення податкового законодавства, обвинувачена лише візувала погоджувала документи, що стосувалися проведення перевірок.

За результатами перевірки складається акт, в якому відображаються порушення законодавства, виявлені під час її проведення. Якщо в ході перевірки виявлені порушення податкового законодавства, які тягнуть застосування штрафних санкцій, то в залежності від його виду розмір санкцій розраховується спеціальною комп`ютерною програмою. Повідомлення - рішення про їх застосування виноситься керівником податкового органу начальником інспекції, а за його відсутності - заступником.

При цьому ОСОБА_14 показала, що 13 серпня 2013 року, в другій половині дня вона перебувала на своєму робочому місці в зазначеному вище кабінеті. В цьому ж приміщенні крім неї знаходилася ОСОБА_15 .. ОСОБА_5 перебувала на нараді в іншому кабінеті.

За відсутності обвинуваченої до кабінету зайшла ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), яка спитала, де вона може знайти ОСОБА_5 .. Після чого вийшла з кабінету та чекала обвинувачену в коридорі.

Через деякий час до кабінету зайшли ОСОБА_5 і ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ). Обвинувачена сіла за свій робочий стіл, а потерпіла - навпроти. Зазначені особи спілкувалися між собою, їхню розмову чутно не було. Вона не бачила, щоб потерпіла передавала обвинуваченій гроші. Уваги на них не звертала, оскільки була зайнята своєю роботою. Після того, як ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) залишила кабінет, до нього одразу забігли співробітники правоохоронних органів, які в присутності понятих в одній із папок на робочому столі ОСОБА_5 виявили гроші, потім оглянули ящики столу, папки і документи, що на ньому знаходилися, а також особисті речі обвинуваченої.

Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що вона працювала в Нововодолазькій ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області на посаді Головного державного ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб і займалася контрольно-перевірочною роботою щодо сплати податків з доходів фізичних осіб. У 2012 році ОСОБА_5 займала посаду начальника цього відділу, а згодом - посаду заступника начальника Нововодолазької ОДПІ.

13 серпня 2013 року в другій половині дня вона перебувала на своєму робочому місці, яке знаходиться у кабінеті № НОМЕР_1 в будинку № 14 - адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ, що розташований по вулиці 19-го Партз`їзду в смт. Нова Водолага. У цьому ж кабінеті, крім інших співробітників, знаходиться робоче місце ОСОБА_5 .. В той час, коли обвинувачена перебувала на селекторній нараді в іншому кабінеті, до приміщення згаданого вище кабінету зайшла ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), яка поцікавилася, де вона може знайти ОСОБА_5 .. Після чого потерпіла стала чекати обвинувачену в коридорі. Потім ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) зайшли до кабінету. Обвинувачена сіла за свій стіл, потерпіла - навпроти. Між останніми відбулася розмова. Її змісту вона не чула і що відбувалося між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) не бачила, оскільки сиділа до них спиною і займалася своєю роботою. Після того, як потерпіла вийшла з кабінету, до нього одразу забігли співробітники правоохоронних органів, які в присутності понятих виявили гроші. Де були виявлені гроші і звідки вони були вилучені, вона не бачила, оскільки має поганий зір і сиділа спиною до робочого місця ОСОБА_5 .. У подальшому зі слів зазначених співробітників їй стало відомо, що гроші були виявлені в одній із папок на робочому столі ОСОБА_5 , потім вони оглянули ящики столу, документи, що на ньому знаходилися, а також особисті речі обвинуваченої.

Крім того, свідок показала, що рішення про застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій міг приймати лише керівник податкового органу начальник інспекції, або його заступник у разі відсутності першого, на підставі акту документальної перевірки, якою встановлено порушення законодавства, в тому числі з питань оподаткування.

При цьому за допомогою спеціальної комп`ютерної програми, що здійснює розрахунок штрафних (фінансових) санкцій ревізор-інспектор виготовляє повідомлення - рішення, яке узгоджується з юристом, начальником відділу та заступником начальника податкової інспекції, після чого воно подається на затвердження керівнику податкового органу, а потім надсилається (вручається) платнику податків.

ОСОБА_5 не могла одноособово ініціювати проведення перевірки щодо платника податків, не маючи документально підтверджених фактів порушення законодавства, та прийняти рішення про застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій, оскільки за законом не мала таких повноважень, також це виключає і встановлений порядок їх застосування, про який зазначено вище.

Свідок ОСОБА_16 показала суду, що до 10 грудня 2013 року вона працювала на посаді Головного державного ревізора інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області. ОСОБА_5 працювала на посаді заступника начальника цієї ж інспекції. Обвинуваченій вона не підпорядковувалася.

13 серпня 2013 року в другій половині дня вона перебувала на своєму робочому місці, яке знаходиться у кабінеті № НОМЕР_1 в будинку № 14 - адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ, що розташований по вулиці 19-го Партз`їзду в смт Нова Водолага. Як спілкувалися ОСОБА_5 і ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) вона не бачила, оскільки займалася своєю роботою. У цей проміжок часу до кабінету зайшли співробітники правоохоронних органів, які проводили слідчу дію. Як, у кого та звідки вилучалися гроші, вона не бачила, тому що події відбувалися позаду неї і вона не оберталася.

Із показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що у 2012 році він працював на посаді заступника начальника відділу доходів і зборів з фізичних осіб Нововодолазької МДПІ Харківської області ДПС. ОСОБА_5 займала посаду начальника цього відділу. В його обов`язки входило здійснення контрольно-перевірочної роботи.

13 серпня 2013 року він перебував у відпустці.

У листопаді 2013 року відносно ОСОБА_5 як посадової особи - заступника начальника Нововодолазької ОДПІ проводилося службове розслідування в якому, крім інших посадових осіб зазначеної інспекції та обласного апарату, приймав участь і він. Службове розслідування проводилася на виконання листа ГУ Міндоходів у Харківській області від 06 листопада цього ж року та відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМ України від 13.06.2000 року № 950.

Під час службового розслідування були досліджені і проаналізовані: копії заяви ОСОБА_12 та договору купівлі - продажу від 28 квітня 2012 року, особова справа ФО-П ОСОБА_9 , звітність, яка подавалася останньою до Нововодолазької ОДПІ.

Всі документи щодо діяльності ФО-П зосереджуються в її особовій (юридичній) справі.

Зі звітності, поданої ФО-П ОСОБА_9 , було встановлено, що вона підприємницьку діяльність не здійснювала. В ході зазначеного розслідування було встановлено, що будь-які перевірки діяльності Ф-ОП ОСОБА_9 не проводилися, відтак були відсутні підстави для застосування відносно неї штрафних (фінансових) санкцій, оскільки підставою їх застосування є порушення законодавства, в тому числі податкового, які можуть бути виявлені тільки під час перевірок, види і порядок проведення яких визначені Податковим кодексом. Також встановлено, що підстав для проведення перевірок діяльності ФО-П ОСОБА_9 , передбачених зазначеним Кодексом, у інспекції не було.

Крім того свідок показав, що за даними наявних матеріалів, зокрема звернення ОСОБА_12 , йшлося про отримання ФО-П ОСОБА_9 від неї суми грошей в якості попередньої оплати, роботи не виконувалися. Попередня оплата відповідно до норм Податкового кодексу не входить до переліку доходів. За відсутності доходів, податкові зобов`язання не утворюються. Оскільки, згідно звернення ОСОБА_12 , ФО-П ОСОБА_9 отримувала від неї гроші готівкою, то за це порушення, у разі його належного підтвердження, до потерпілої могли бути застосовані фінансові санкції, передбачені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які відповідно до Перехідних положень цього Закону, за даний вид порушення становили одну гривню.

Комісією під час проведення службового розслідування встановлено, що при розгляді звернення ОСОБА_12 стосовно діяльності ФО-П ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) начальником відділу оподаткування фізичних осіб ОСОБА_5 було вжито заходів в межах компетенції контролюючих органів. Законодавчі підстави, причини та умови щодо ініціювання прийняття керівником ОДПІ рішення про проведення позапланової документальної перевірки ФО-П ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) у начальника відділу оподаткування фізичних осіб ОСОБА_5 були відсутні.

Свідок ОСОБА_13 заступник начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області показала суду, що вдень 13 серпня 2013 року вона разом з ОСОБА_19 знаходилася на селекторній нараді в кабінеті начальника зазначеної інспекції. В кабінеті № 14 вона в той день не перебувала і про обставини передачі обвинуваченій та отримання останньою неправомірної вигоди їй нічого не відомо.

При цьому свідок показала, що у 2012 році ОСОБА_5 , яка на той час займала посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ Харківської області ДПС, проводилася перевірка за зверненням ОСОБА_12 , яка скаржилася на дії ФО-П ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ).

Оскільки під час розгляду звернення не вдалося встановити, отримувала ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) від ОСОБА_12 гроші в якості передоплати чи ні, останній було запропоновано звернутися за захистом своїх прав до суду, про що на адресу ОСОБА_12 був направлений лист відповідного змісту.

Також ОСОБА_13 показала, що вона була головою комісії, яка проводила службове розслідування відносно ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_20 , який був допитаний судом за клопотанням сторони захисту, показав, що він в період часу з 06 червня 2013 року по 27 квітня 2016 року займав посаду начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області.

13 серпня 2013 року він перебував у відпустці і на роботі був відсутній.

Також свідок показав, що в листопаді 2013 року відносно ОСОБА_5 було проведене службове розслідування, в ході якого було встановлено, що при розгляді звернення ОСОБА_12 обвинувачена діяла в межах своїх службових повноважень і відповідно до вимог законодавства, будь-яких порушень в її діях не виявлено. Також було встановлено, що підстав для призначення позапланової документальної перевірки діяльності Ф-ОП ОСОБА_9 не було, відтак не було і підстав для застосування відносно потерпілої штрафних (фінансових) санкцій.

Рішення про застосування відносно суб`єкта господарювання штрафних (фінансових) санкцій може бути прийняте лише ним, як керівником податкового органу і лише на підставі акту перевірки, в якому відображаються факти порушення податкового законодавства, встановлені під час проведення перевірки.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , суд встановив, що своїми показаннями вони підтвердили тільки факт того, що ОСОБА_5 займала посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ, а згодом була призначена на посаду заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області.
Окрім викладеного свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили лише факт спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що відбулося о другій половині дня 13 серпня 2013 року у кабінеті № 14 Нововодолазької ОДПІ, а також факт виявлення на робочому місці обвинуваченої грошових коштів у сумі 1500 гривень та подальшого їх вилучення, які учасниками судового провадження не оспорюються.
Суд, оцінивши в сукупності показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 приходить до висновку, що їх показання не тільки не підтверджують обвинувачення, що пред`явлено ОСОБА_5 , але й свідчать про те, що остання, займаючи посаду як начальника відділу оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ, так і заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області в силу своїх повноважень не мала права приймати рішення про проведення перевірок, застосування штрафних (фінансових) санкцій до платників податків, або звільнення останніх від їх застосування.

Крім того, доводи ОСОБА_5 про те, що вона згідно наданих їй повноважень не мала права приймати рішення про проведення перевірок, застосування чи не застосування штрафних (фінансових) санкцій до платників податків, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_20 .

Дослідивши і оцінивши показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , суд приходить до висновку, що вказані показання ніяким чином не доводять причетність обвинуваченої ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), а тому не можуть бути взяті судом до уваги, як доказ вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Окрім показань потерпілої ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ) та свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), стороною обвинувачення суду були надані наступні письмові та речові докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
Так, згідно копії Положення про відділ оподаткування фізичних осіб Нововодолазької МДПІ Харківської області додаток № 7 до наказу цієї ж інспекції від 28 травня 2012 року № 131 (т. 1 а.с. 15 - 36), зазначений відділ був структурним підрозділом і підпорядковувався заступнику начальника МДПІ пункти 1.1, 1.2.

Основним завданням відділу було здійснення контролю за справлянням податку з доходів фізичних осіб, за додержанням фізичними та юридичними особами податкового законодавства, правильності обчислення, повнотою і своєчасністю сплати податків та обов`язкових платежів.

Зазначений відділ здійснював адміністрування ряду податків і зборів, серед яких податок на доходи фізичних осіб та єдиний податок.

Функція 2.2 «Керівництво зазначеним підрозділом», окрім іншого, містило таку процедуру, як розгляд та участь у розгляді звернень, скарг (повторних звернень, скарг) громадян, суб`єктів господарювання, органів державної влади, народних депутатів з питань правомірності дій посадових осіб та підготовка за їх результатами довідок, висновків, іншої інформації.

Функція 2.22 «Організація особистого прийому громадян посадовими особами ДПІ та забезпечення розгляду звернень громадян» передбачала таку процедуру, як розгляд звернень громадян та надання відповідей на них.

Функція 2.53 «Адміністрування податків, які сплачують фізичні особи підприємці та само зайняті особи», крім іншого, передбачала такі процедури, як проведення камеральних та документальних невиїзних перевірок самозайнятих осіб, складання актів; застосування до платників податків штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог законів з питань оподаткування; складання та надіслання (вручення) платнику податку податкових повідомлень рішень і розрахунків податкових зобов`язань з податків та штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового законодавства.

Нововодолазька ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області була утворена згідно постанови КМ України № 229 від 20 березня 2013 року «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів»(т. 1 а.с. 46 - 47).

Згідно Додатку 2 до цієї ж постанови КМ України до Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області в порядку реорганізації була приєднана Нововодолазька МДПІ ДПС.

Нововодолазька ОДПІ визначена правонаступником Нововодолазької МДПІ.

Положенням про Нововодолазьку ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, яке затверджене наказом Міністерства доходів і зборів України № 58 від 17 квітня 2013 року (т.1 а.с. 37 - 42 ) було визначено структуру, підпорядкованість, основні завдання, засади та напрямки діяльності зазначеної інспекції.

Окрім іншого в цьому Положенні відображені права згаданої інспекції для виконання покладених на неї завдань, визначені повноваження начальника інспекції.

Наказом Міністерства доходів і зборів України № 1808-о від 05 липня 2013 року ОСОБА_5 була призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, як така, що перебувала у кадровому резерві.

Згідно цього ж наказу ОСОБА_5 був встановлений посадовий оклад та присвоєно 10 ранг державного службовця (т. 1 а.с. 43).

Наказом начальника Нововодолазької ОДПІ № 33 від 15 липня 2013 року «Про розподіл обов`язків між керівництвом Нововодолазької ОДПІ…. » встановлено розподіл обов`язків по керівництву роботою структурних підрозділів зазначеної інспекції.

Згідно п. 1.3 зазначеного наказу ОСОБА_5 як заступнику начальника Нововодолазької ОДПІ був розподілений обов`язок по керівництву роботою відділу доходів і зборів з фізичних осіб та адміністративно господарського сектору. (т. 1 а.с. 55, 56).

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09 серпня 2013 року вбачається, що прокурор відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Харківської області ОСОБА_21 (далі прокурор ОСОБА_21 ) прийняв усну заяву від ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, скоєне працівниками податкового органу (т.1 а.с.2).
При цьому ОСОБА_4 у своїй заяві повідомила прокурора, що працівники Нововодолазької МДПІ Харківської області отримали неправомірну грошову винагороду в розмірі 1500 гривень та вимагають ще 1500 гривень за не вжиття фінансових санкцій за порушення касової дисципліни.
У судовому засіданні ОСОБА_4 показала, що на підтвердження поданої заяви, про яку зазначено вище, вона передала прокурору два носії флеш-карту і оптичний лазерний диск з записами розмов, що відбулися між нею і ОСОБА_5 06 і 08 серпня 2013 року, які були зроблені нею з власної ініціативи на диктофон з метою викриття обвинуваченої у вчиненні злочину.

В якості доказів вини ОСОБА_5 стороною обвинувачення суду були надані оптичний лазерний диск «CD-R Verbatim» із записами розмов, які, зі слів ОСОБА_4 , відбулися між нею і ОСОБА_5 06 і 08 серпня 2013 року, що були зроблені потерпілою з власної ініціативи на диктофон, який був при ній, та стенограма розмови громадянки ОСОБА_22 з начальником відділу ДПІ в …ському районі Харківської області «В», у якій наведено зміст однієї з розмов, зафіксованих на вказаному диску (т. 1 а.с. 10 - 12).

При цьому слід зазначити, що вказана стенограма відображає лише надрукований текст розмови, будь яких реквізитів, що пред`являються до документа, дозволяють ідентифікувати його та визнати процесуальним, а саме: місця, часу та підстави складання, прізвища, ім`я та по батькові, посади і підпису особи, що його склала, характеристик технічних засобів фіксації та носіїв інформації, умов та порядку їх використання, послідовність дій, отриманих в результаті процесуальної дії, відомостей, важливих для цього кримінального провадження, не містить.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 87 цього ж Кодексу, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а саме на фактичних даних, одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Відповідно до глави 21 КПК України втручання у приватне спілкування відноситься до негласних слідчих (розшукових) дій, для проведення яких законом передбачені спеціальний порядок та перелік осіб їх здійснення.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення суду не доведено того, що надані докази звукозаписи розмов, одержані шляхом не цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно розшукову діяльність», крім того здійснені вони особою, не уповноваженою на їх здійснення та без спеціального дозволу суду, суд вважає за необхідне, керуючись вимогами ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 87, ч.1 ст. 89 КПК України, визнати дані докази записи розмов, які міститься на оптичному лазерному диску «CD-R Verbatim» та стенограму розмови громадянки ОСОБА_22 з начальником відділу ДПІ в …ському районі Харківської області «В», складеної за наслідками прослуховування однієї із розмов, що зафіксовані на зазначеному диску, недопустимими і не використовувати їх при ухваленні рішення в даному кримінальному провадженні.

Із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року (т.1 а.с. 190 - 198) вбачається, що зазначена негласна слідча (розшукова) дія була проведена оперуповноваженим з ОВС УБОЗ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_23 на виконання доручення в порядку ст. 36 КПК України прокурора ОСОБА_21 у кримінальному провадженні № 0000228 від 09 серпня 2013 року.

Одночасно в цьому ж протоколі вказано, що оперуповноважений ОСОБА_23 діяв на підставі доручення прокуратури Харківської області про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 13 серпня 2013 року про, що ним був складений згаданий протокол.

Згідно цього ж протоколу та відповідного додатку до нього, зазначеним оперативним співробітником на підставі доручення прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту о 13 годині 13 серпня 2013 року було здійснено огляд, помітку та вручення заявнику ОСОБА_4 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр.

Оглядом грошових купюр встановлено, що вони являють собою українську гривню - сім купюр номіналом 200 гривень: серія ЕФ № 0672990, серія ЄЕ № 6632136, серія ЄЖ № 5891441, серія ЄГ № 3320045, серія ЄШ № 2214456, серія КГ № 9216628, серія ВА № 1587428; дві купюри номіналом 50 гривень: серія ЗД № 0449425, серія КК № 3116909.

В процесі огляду зазначені купюри були скопійовані та помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника (порошку) «Світлячок - М».

Ксерокопії вказаних вище грошових купюр долучені до протоколу в якості додатку.

Крім того, із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину вбачається, що 13 серпня 2013 року о 15 годині 39 хвилин 13 серпня 2013 року ОСОБА_4 прибула до приміщення Нововодолазької ОДПІ. О 16 годині 02 хвилини потерпіла зустрілася з ОСОБА_5 , після чого вони зайшли до службового кабінету. В процесі розмови ОСОБА_5 жестом показала щоб ОСОБА_4 поклала гроші в папку червоного кольору, яка знаходилася у неї з краю робочого столу. ОСОБА_5 відкрила зазначену папку, ОСОБА_4 поклала гроші всередину папки. О 16 годині 04 хвилини потерпіла вийшла із кабінету.

При цьому в протоколі зазначено, що стенограма розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міститься у додатку до даного протоколу та міститься на флеш носії.

Також стороною обвинувачення суду були надані речові докази: флеш носії: дві карти пам`яті № 402н/т13 і 403 н/т13 13.08.2013 року. На пакетах, в яких вони були передані суду, містяться надписи наступного змісту: «Флеш носій …. із записами розмов заявника ОСОБА_4 та підозрюваної ОСОБА_5 ».

Судом були створені необхідні умови та вжиті всі можливі заходи, щодо дослідження інформації, яка зафіксована на зазначених носіях. Однак під час вчинення у судовому засіданні процесуальних дій, передбачених ст. 359 КПК України суду не вдалося відтворити інформацію, що зафіксована на картах пам`яті № 402н/т13 і 403н/т13 13.08.2013 року.

Із висновку судово-криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 12890 від 12 березня 2015 року (т. 3 а.с. 214 - 219) вбачається, що підчас проведення відповідних досліджень експерту, який використовував стандартні апаратні засоби вводу/виводу та програмні засоби персонального комп`ютеру, відтворити записи, зафіксовані на зазначених картах пам`яті не представилося можливим.

У подальшому за допомогою наявного у експерта спеціального обладнання, інформація зафіксована в області даних карти пам`яті під № 402н/т13, була перезаписана на жорсткий диск персонального комп`ютера у форматі «.otd», переконвертована для подальшої роботи у формат «.avi» та досліджена.
Відтворити за допомогою наявних в розпорядженні експертів програмних продуктів записи, зафіксовані на карту пам`яті під № 403н/т13, не представилось можливим.
У судовому засіданні прокурор заявив про неможливість відтворення інформації, зафіксованої на згаданих носіях у зв`язку з їх пошкодженням та про неможливість усунення вказаних недоліків будь яким чином, оскільки карти пам`яті № 402н/т13 і 403н/т13 13.08.2013 року є єдиними носіями отриманої інформації.

Таким чином, суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з об`єктивних причин був позбавлений можливості безпосередньо дослідити інформацію, що зафіксована на вказаних носіях, які є речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи наведені докази фактичні данні, які містяться в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року та додатках до нього, а також зазначені речові докази, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частини 1 і 7 статті 214 КПК України передбачають, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює прокурор.

Частиною 1 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Із витягу з кримінального провадження № 0000228 від 09 серпня 2013 року (т. 1 а.с.1) вбачається, що прокурор ОСОБА_21 , прийнявши заяву ОСОБА_4 , про яку зазначено вище, в цей же день відповідні відомості в порядку ст. 214 КПК України вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368 КК України, тобто було розпочате розслідування.

Органом досудового розслідування визначена прокуратура Харківської області.

Постановою в.о. прокурора Харківської області від 30 серпня 2013 року відповідно до ч. 4 ст. 216, ст. 218 та ч. 1 Перехідних положень КПК України здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КПК України було визначено за прокуратурою Нововодолазького району Харківської області (т. 1 а.с. 203 - 204).

Постановою заступника прокурора Харківської області від 03 вересня 2013 року була визначена група прокурорів у кримінальному провадженні № 0000228 від 09 серпня 2013 року до складу якої окрім інших було включено прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_21 . Старшим групи прокурорів призначено прокурора Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_7 , який 09 вересня 2013 року і визначив слідчого, що здійснюватиме досудове розслідування слідчого цієї ж прокуратури ОСОБА_24 (т. 1 а.с. 205, 206).

Із витягу з кримінального провадження № 0000228 від 09 вересня 2013 року (т. 1 а.с.206) вбачається, що прокурор ОСОБА_7 , отримавши дане кримінальне провадження, в порядку ст. 214 КПК України вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування визначена прокуратура Нововодолазького району Харківської області.

Дослідивши наведені процесуальні документи, суд приходить до висновку, що, прийнявши заяву ОСОБА_4 , внісши відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2013 року, прокурор ОСОБА_21 наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування не передав і проведення досудового розслідування не доручав.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 КПК України слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування даного кримінального провадження, керівником органу досудового розслідування фактично до 09 вересня 2013 року визначений не був.

Натомість прокурор ОСОБА_21 , не будучі визначеним в порядку ст. 37 КПК України прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, не являючись процесуальним керівником під час проведення його досудового розслідування, не будучі включеним до відповідної групи прокурорів, а також за відсутності процесуального керівника, який повинен був бути визначений згідно наведеної норми, в період з 09 серпня по 03 вересня 2013 року одноособово здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження, провівши ряд слідчих та процесуальних дій, надав ряд доручень на проведення слідчих (розшукових) дій та негласної слідчої (розшукової) дії, про яку зазначено вище.

Однак, згідно ч. 2 ст. 36 КПК України доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам уповноважений лише прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.
Частина 4 ст. 246 КПК України передбачає, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.
Системний аналіз ст. ст. 36, 37, 246 КПК України дозволяє прийти до висновку, що зазначене рішення уповноважений прийняти прокурор, який є процесуальним керівником.
Згідно ч. 6 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії має право проводити слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.
Із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року вбачається, що, зазначена негласна слідча (розшукова) дія була проведена за відсутності рішення прокурора, передбаченого ч. 4 ст. 246 КПК України, в тому числі про залучення до її проведення ОСОБА_4 , а також за відсутності рішення про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів грошових купюр, шляхом їх огляду, помітки та вручення потерпілій, що передбачено ст. 273 згаданого Кодексу.

На відсутність згаданих рішень прокурора вказують і ті факти, що станом на 13 серпня 2013 року процесуальний керівник в даному кримінальному проваджені визначений не був, відповідне доручення було направлене для виконання не слідчому, а одразу до оперативного підрозділу.

Також у зазначеному протоколі вказано, що відповідно до ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області № 526-т від 09 серпня 2013 року, на підставі ст. 252 КПК України при проведенні контролю за вчиненням злочину за допомогою технічних засобів здійснювалася аудіо, - відео фіксація розмов, рухів, дій ОСОБА_5 ..

Стаття 252 КПК України передбачає, що фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.
Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших засобів.

Відповідно до ст. ст. 260, 271 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи і контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту є різними за своїм змістом негласними слідчими (розшуковими) діями, хід і результати яких, відповідно до ст. ст. 104, 252 КПК України, повинні бути зафіксовані в окремих протоколах, однак, в порушення наведених норм КПК України, хід і результати зазначених негласних слідчих (розшукових) дій зафіксовані в одному протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року.

Крім того, додатком до зазначеного протоколу є стенограма розмови між ОСОБА_25 і ОСОБА_5 , виконана у вигляді друкованого тексту, яка в порушення ч. 3 ст. 105 КПК України виготовлена не належним чином, оскільки не містить даних щодо обставин, за яких вона була складена, та не засвідчена підписом особи, яка її виготовила.

Зазначене свідчить про те, що фактичні данні, які містяться в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року та додатках до нього, були отримані і зафіксовані з грубими порушенням порядку, що встановлений КПК України, сукупність, яких наведена вище, а тому згідно положень ст. 86, ч. 1 ст. 89 КПК України, суд визнає протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2013 року з додатками, а також речові докази: дві карти пам`яті № 402н/т13 і 403н/т13 та аркуш паперу на якому містяться зразки препарату «Світлячок - М» - недопустимими доказами.
13 серпня 2013 року прокурором ОСОБА_21 в присутності понятих, за участю ОСОБА_5 , співробітника податкової міліції ОСОБА_26 , співробітників міліції: ОСОБА_23 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 та працівників Нововодолазької ОДПІ: ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 був проведений огляд місця події кабінету № 14 в адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ, яка знаходиться за адресою: Харківська область, смт Нова Водолага, вулиця 19-го Партз`їзду, 14.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13 серпня 2013 року (т. 1 а.с. 57 - 60) та відеозапису вказаної слідчої дії, під час її проведення на робочому столі ОСОБА_5 в папці червоного кольору були виявлені та вилучені гроші в сумі 1500 гривень сім купюр номіналом 200 гривень: серія ЕФ № 0672990, серія ЄЕ № 6632136, серія ЄЖ № 5891441, серія ЄГ № 3320045, серія ЄШ № 2214456, серія КГ № 9216628, серія ВА № 1587428; дві купюри номіналом 50 гривень: серія ЗД № 0449425, серія КК № 3116909, зі слідами люмінесцентного барвника.

Крім того, із значеного протоколу вбачається, що під час огляду місця події були виявлені та вилучені: червона папка, документи, які в ній містилися, системний блок персонального комп`ютера та щоденник.

В подальшому виявлені і вилучені гроші, папка з документами та інші зазначені вище предмети були долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1 а.с. 255 - 258).

Речові докази зазначені вище грошові купюри були оглянуті в судовому засіданні.

Обвинувачена та її захисник заявили про те, що зазначений протокол огляду місця події, відеозапис вказаної слідчої дії, гроші та інші предмети, які були вилучені під час її проведення, слід визнати недопустимими доказами, оскільки огляд місця події був проведений прокурором ОСОБА_21 , який станом на 13 серпня 2013 року не був призначений процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні. Також сторона захисту вказала, що прокурор ОСОБА_21 , внісши відповідні відомості до ЄРДР, в порушення вимог ч. 7 ст. 217 КПК України наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування не передав, а фактично виконуючи функції слідчого провів ряд процесуальних і слідчих дій, в тому числі огляд місця події.

Крім того, обвинувачена та її захисник заявили про те, що зазначені вище докази повинні бути визнані недопустимими, оскільки огляд місця події службового приміщення, яке є володінням особи, в порушення ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 237 КПК України був проведений прокурором ОСОБА_21 без ухвали слідчого судді, яка б дозволяла проводити обшук володіння особи.

В обґрунтування наведених доводів сторона захисту послалася на процесуальні документи, про які вже зазначено у вироку, фактичні дані, що зафіксовані у протоколі огляду місця події та відеозаписі вказаної слідчої дії, показання свідка ОСОБА_20 та документи, а саме: копію реєстраційного посвідчення на будинок, договір оренди від 28 січня 2013 року та додаткову угоду від 20 червня 2013 року, лист директора Нововодолазького районного спортивно технічного клубу товариства сприяння обороні України (далі Нововодолазькій РСТК ТСОУ) від 23 травня 2014 року.

Як встановлено судом, прокурор ОСОБА_21 , не будучі визначеним в порядку ст. 37 КПК України прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, не являючись процесуальним керівником під час проведення його досудового розслідування, не будучі включеними до відповідної групи прокурорів, а також за відсутності процесуального керівника, який повинен бути визначений згідно наведеної норми, в період з 09 серпня по 03 вересня 2013 року одноособово здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження, провівши ряд слідчих дій, в тому числі і огляд місця події 13 серпня 2013 року.

Крім того, судом встановлено, що зазначена слідча дія була проведена з порушенням вимог ст. ст. 233, 237 КПК України.

Так, згідно статті 237 КПК України , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Стаття 233 КПК України передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Свідок ОСОБА_20 , на той час начальник Нововодолазької ОДПІ, показав суду, що 13 серпня 2013 року він перебував у відпустці.

Співробітниками правоохоронних органів до участі в проведенні слідчих дій не залучався.

Також свідок показав, що будинок, в якому знаходиться податкова інспекція - на той час Нововодолазька ОДПІ, не був власністю Державної фіскальної служби, орендувався і орендується податковою інспекцією у Нововодолазького РСТК ТСОУ.

Із копії реєстраційного посвідчення на будинок (т. 2 а.с. 114), вбачається, що будинок АДРЕСА_2 , належить Нововодолазькій районній спілці товариства сприяння обороні України.

Згідно договору оренди від 28 січня 2013 року (т. 2 а.с. 115, 116) та додаткової угоди від 20 червня 2013 року до зазначеного договору, будинок АДРЕСА_2 був орендований Нововодолазькою ОДПІ у Нововодолазького РСТК ТСОУ.

Із листа директора Нововодолазького РСТК ТСОУ від 23 травня 2014 року (т. 2 а.с.113) вбачається, що дозвіл посадовим особам прокуратури Харківської області на проведення 13 серпня 2013 року огляду службового кабінету ОСОБА_5 , що знаходиться в приміщенні зазначеного РСТК, не надався.

В протоколі огляду місця події від 13 серпня 2013 року відсутнє посилання на ухвалу слідчого судді про дозвіл на огляд володіння особи. Крім того із зазначеного протоколу і відеозапису вказаної слідчої дії вбачається, що огляд місця події був проведений за відсутності власника (користувача) вказаного приміщення, особам, які були присутні під час її проведення, про наявність відповідного рішення не повідомлялося і ухвала слідчого судді про дозвіл на огляд володіння особи не оголошувалася. Не був представлений зазначений процесуальний документ і суду.

Таким чином суд приходить до висновку, що огляд місця події службового кабінету № 14, який знаходиться в будинку № 14 - адміністративній будівлі Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, що розташований по вулиці 19го Партз`їзду (на даний час вулиця Васильківського Сергія) в смт Нова Водолага Харківської області, був проведений без ухвали слідчого судді про дозвіл на огляд володіння особи та добровільної згоди особи, яка ним володіє.

Крім того, дослідивши відеозапис зазначеної слідчої дії, який є додатком до протоколу огляду місця події від 13 серпня 2013 року, суд встановив наступне.

Так, в ході огляду місця події ОСОБА_5 на вимогу співробітника міліції ОСОБА_28 передала останньому наступні документи: завдання заступника голови ДПС у Харківській області про розгляд звернення ОСОБА_12 , копію заяви останньої, копію договору купівлі продажу товарів від 28 квітня 2012 року, копію сторінок паспорту на ім`я ОСОБА_30 та свідоцтва про державну реєстрацію ФО-П ОСОБА_9 , рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_12 та ФО-П ОСОБА_30 , лист на ім`я ОСОБА_12 про стан розгляду її заяви, чек про оплату поштового відправлення, лист-виклик на ім`я ОСОБА_30 , листи на адресу начальника Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області та начальника відділу податкової міліції Харківської ОДПІ, відповідь на останній лист.

При цьому зазначений співробітник міліції завив, що ці документи описувати не потрібно.

Прокурором, який проводив дану слідчу дію, вказані документи не оглядалися, в протоколі не описувалися і фактично ним не вилучалися.

Під час проведення досудового розслідування процесуальні рішення про долучення вказаних документів до матеріалів даного кримінального провадження не приймалися.

Зазначені документи були надані суду в якості доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

В ході огляду місця події ОСОБА_5 заявила, що виявлені гроші їй не належать і що вони були покладені до папки ОСОБА_9 , яка рилася у неї на столі, однак ця заява до протоколу внесена не була.

Крім того, згідно протоколу щоденник був виявлений та вилучений у кабінеті № 14. Відеозапис же свідчить про те, що ця річ була виявлена співробітником правоохоронного органу в кабінеті начальника Нововодолазької ОДПІ, де слідчі дії не проводилися, та принесена до приміщення, де проводився огляд, звідки вона і була вилучена.
Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може покластися суд при ухваленні судового рішення.

Стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Враховуючи вимоги ст. ст. 86, 87 КПК України суд визнає недопустимими доказами протокол огляду місця події від 13 серпня 2013 року та додаток до нього - відеокасету із записом зазначеної слідчої дії, яка визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, речові докази та документи, що були вилучені під час зазначеної слідчої дії, а саме: гроші в сумі 1500 гривень, які описані вище, червону папку, системний блок персонального комп`ютеру, документи, що містилися в червоній папці, щоденник, завдання заступника голови ДПС у Харківській області про розгляд звернення ОСОБА_12 , копію заяви останньої, копію договору купівлі продажу товарів від 28 квітня 2012 року, копію сторінок паспорту на ім`я ОСОБА_30 та свідоцтва про державну реєстрацію ФО-П ОСОБА_9 , два рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_12 та ФО-П ОСОБА_30 , лист на ім`я ОСОБА_12 про стан розгляду її заяви, чек про оплату поштового відправлення, лист виклик на ім`я ОСОБА_30 , листи на адресу начальника Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області та начальника відділу податкової міліції Харківської ОДПІ, відповідь на останній лист, оскільки в порушення ст. ст. 36, 37, ч. 1-3 ст. 233, ст. 237 КПК України огляд місця події був проведений прокурором ОСОБА_21 , який на час проведення даної слідчої дії не був визначений прокурором, що здійснюватиме повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні і не являвся процесуальним керівником, без належного дотримання процесуальної процедури, яка передбачена для проведення огляду, а також без ухвали слідчого судді про дозвіл на огляд володіння особи та за відсутності добровільної згоди особи, яка є власником зазначеної вище будівлі.

19 серпня 2013 року прокурором ОСОБА_21 призначено судово хімічну експертизу (т.1 а.с. 109 - 110).

З висновку судово-хімічної експертизи № 136 від 05 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 113 - 115), вбачається, що на поверхні грошових купюр сумою 1500 гривень, на зовнішній і внутрішній поверхні папки і документах, а також на аркуші паперу, який представлено у якості зразка помітки грошових купюр, присутні нашарування спеціальної хімічної речовини, що люмінесціює яскраво зеленим кольором.

Спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні грошових купюр сумою 1500 гривень, спеціальна хімічна речовина, що виявлена на зовнішній і внутрішній поверхні папки і документах, мають спільну родову належність між собою, а також зі спеціальною хімічною речовиною, яка представлена у якості зразка помітки грошових купюр на аркуші паперу білого кольору.

На підставі ст. ст. 86, ч. 1 ст. 89 КПК України суд визнає зазначений висновок експертизи недопустимим доказом, оскільки вказана експертиза була проведена на підставі рішення прокурора, який на час її призначення не був визначений прокурором, що здійснюватиме повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, і не являвся процесуальним керівником, тобто зазначений доказ був отриманий з порушенням порядку, який передбачений КПК України.

Крім того предметами зазначеного дослідження були речові докази, які отримані з істотними порушенням норм КПК України і визнані недопустимими доказами.

Судом була досліджена інформація про вхідні, вихідні дзвінки та СМС-повідомлення за телефонним номером НОМЕР_2 у період з 25 травня по 15 серпня 2013 року, викладена у формі таблиці, яка міститься на оптичному лазерному диску, що був наданий суду в якості речового доказу (т. 1 а.с.186,187).

Згідно наданої інформації вбачається лише, що зазначений телефонний номер використовувався у вказаний період часу. Однак досліджені дані не містять відомостей, ким із абонентів були зроблені та отримані дзвінки.

Обвинувачена підтвердила, що зазначений телефонний номер використовувався у службових питанням співробітниками Нововодолазької ОДПІ, які працювали з нею у одному кабінеті. Також ОСОБА_5 не заперечувала і того, що за цим номером вона могла спілкуватися з потерпілою, оскільки остання перебуває на обліку у згаданій податковій інспекції.

У свою чергу ОСОБА_4 зазначила, що на цей телефонний номер вона телефонувала ОСОБА_5 з приводу передачі обвинуваченій неправомірної вигоди.

Суд не може прийняти самі по собі фактичні дані, які зафіксовані на вказаному диску, доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки стороною обвинувачення суду не надано інформації щодо телефонного номеру потерпілої, з якого ОСОБА_4 телефонувала обвинуваченій, і на який, у свою чергу, телефонувала ОСОБА_5 , і що саме зазначеними особами були здійснені ці дзвінки.

Із відповідних характеристик вбачається, що ОСОБА_5 за місцем мешкання і роботи характеризується позитивно, раніше не судима.

Диспозиція ст. 368 КК України передбачає обов`язкову умову - вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої особі влади чи службового становища.
Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи не виконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що, працюючи на посаді заступника начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, тобто будучі службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержала від потерпілої неправомірну вигоду за вчинення з використанням свого службового становища дій в інтересах ОСОБА_4 щодо звільнення останньої від сплати фінансових санкцій.

При цьому, в пред`явленому обвинуваченні зазначено лише те, що наказом начальника Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області № 33 від 15 липня 2013 року встановлено розподіл обов`язків по керівництву роботою структурних підрозділів Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_5 , як заступник начальника керувала роботою відділу доходів і зборів з фізичних осіб та адміністративно господарського сектору.

Однак прокурор, формулюючи обвинувачення в обвинувальному акті, не зазначив, які ж дії, що входять до службових повноважень службової особи на користь потерпілої ОСОБА_4 повинна була здійснити обвинувачена ОСОБА_5 . Не вказано прокурором також, яких заходів на користь потерпілої ОСОБА_4 обвинувачена могла вжити або вжила до інших службових осіб завдяки своєму службовому становищу.
Показання ж свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , а також наведені вище письмові докази та досліджений речовий доказ, не підтверджують обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 , а підтверджують показання обвинуваченої, що вона згідно наданих їй повноважень не мала права приймати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до платників податків, та вчиняти дії щодо звільнення останніх від їх застосування, а також про те, що не було підстав для накладення штрафних (фінансових) санкцій на ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, показань потерпілої ОСОБА_4 про те, що начебто ОСОБА_5 вимагала та отримала від неї неправомірну вигоду, є недостатнім для висновку про доведеність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року).
Суд, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: - вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; - кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; - в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Тому в силу наведеного обґрунтування, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинна бути виправдана за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), на підставі п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України - через не доведення вчинення нею кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення експертиз необхідно віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України № 221-VII від 18 квітня 2013 року), та через не доведення вчинення нею кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується - виправдати.
Речові докази: два оптичних лазерних диски «CD-R Verbatim», дві відеокасети, флеш-носії - дві карти пам`яті № 402н/т13, № 403н/т13 13.08.2013, пакет з аркушем білого паперу, на якому містяться зразки препарату «Світлячок-М» відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження; гроші в сумі 1500 гривень, полімерну папку - швидкозшивач із галузевими документами діяльності ОДПІ, системний блок комп`ютера чорного кольору, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути законним володільцям.

Судові витрати в розмірі 3686 гривень 80 копійок - віднести на рахунок держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1