Справа №488/2275/16-к 03.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2017 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кірове Бериславського району Херсонської області, громадянин України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
потерпілого ОСОБА_7
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/784/318/17 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати та перекваліфікувати його дії з замаху на умисне вбивство на завдання потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень через необережність.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 115 КК України позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Крім того, вироком суду частково задоволено позов представника потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 40000 гривень. Також, задоволено позов прокурора про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави в особі фінансового управління Миколаївської обласної державної адміністрації 1069,17 гривень. Постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 4000 гривень витрат, понесених на надання правової допомоги, та на користь держави судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, в сумі 9526,32 гривень. Вирішено питання щодо речових доказів.
Водночас, ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2017 року внесено виправлення до резолютивної частини зазначеного вище вироку та вказано, що слід вважати ОСОБА_4 винним за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 посилається, що його вина у вчиненні замаху на вбивство не доведена, а обвинувачення ґрунтується тільки на припущеннях та показах потерпілого ОСОБА_7 . Вказує, що не мав наміру стріляти в потерпілого, не має досвіду стрільби, не знав, що треба отримати дозвіл на використання даної травматичної зброї. Зазначає, що дістав пістолет тільки для того, щоб потерпілий нецензурно не висловлювався та вибачився, але той, перелякавшись, вдарив по стволу пістолету, від чого відбувся постріл. Звертає увагу, що судом було відмовлено в задоволенні його клопотання про дослідження відеозапису слідчого експерименту, де потерпілий протирічить показанням, наданим ним в суді. Вказує, що в порушення вимог закону, йому було відмовлено судом в заміні захисника. Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що потерпілий в ході судового розгляду змінив свої свідчення щодо механізму вчинення пострілу, проте судом даній обставині не дана належна оцінка. Також вказує, що судом було безпідставно відмовлено в призначенні повторної експертизи зброї, для визначення можливості пострілу від удару по пістолету потерпілим.

В доповненнях до апеляції також зазначає, що суд під час проголошення вироку визнав його винуватим та призначив покарання за ч.1 ст.115 КК України, а потім вказане виправив опискою, вказавши, що він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, чим порушив його права.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно з вироком суду першої інстанції, 09.03.2016 року, у вечірній час, точно не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись поблизу перехрестя проспекту Богоявленського та вулиці Прибузької в місті Миколаєві у раніше незнайомого йому чоловіка, особу якого не встановлено, придбав саморобний гладкоствольний пістолет калібру 5,6 мм, який є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю та не менше 5 патронів калібру 5,6 мм, які є боєприпасами промислового виготовлення, спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення.
Пізніше в цей же день, близько 19:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні магазину «Продукти», що розташований по вулиці Прибузькій, 166-А в місті Миколаєві, на ґрунті раптово виниклих з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 неприязних відносин, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті останньому, здійснив постріл з пістолета в область його обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального поранення обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Одразу після цих подій потерпілого ОСОБА_7 було доставлено до Миколаївської дитячої обласної лікарні, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_7 , але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
09.03.2016 року, близько 19:00 години, обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції біля магазину «Продукти» по вулиці Прибузькій, 166-А в місті Миколаєві. В ході огляду місця події біля зазначеного магазину було виявлено та вилучено вказані вище пістолет та 5 патронів.
Дії ОСОБА_4 судом в мотивувальній частині вироку кваліфіковані, як незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу - за ч. 1 ст. 263 КК України та (на відміну від резолютивної частини), як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті особі (вбивство) за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав викладених в ній; думку прокурора, потерпілого, його законного представника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається: ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Проте, аналіз мотивувальної та резолютивної частин вироку суду свідчить про те, що визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті особі (вбивство) при викладенні мотивувальної частини вироку, в резолютивній частині вироку суду призначенні покарання ОСОБА_4 , судом визнано його винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 26.01.2017 року було виправлено описки в даному вироку, виправлено статті КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 було визнано винуватим та призначено покарання (а.с. 165).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

З резолютивної частини вироку суду вбачається, що судом першої інстанції, при визнанні винуватості обвинуваченого та призначенні йому покарання було фактично змінено обвинувачення, що визнане судом доведеним, оскільки ОСОБА_4 визнано винуватим не у вчиненні закінченого замаху на вбивство, кваліфікованого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що і було інкриміновано останньому органами досудового розслідування, а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - у вчиненні умисного вбивства, тобто, у закінченому злочині.

Саме за цей злочин (ч.1 ст.115 КК України) ОСОБА_4 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Тому, інша кваліфікація дій обвинуваченого в резолютивній частині вироку суду, не вірно оцінена судом першої інстанції як описка, а являє собою помилку в кваліфікації дій ОСОБА_4 , яка є підставою для скасування вироку суду, оскільки дане рішення є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційний суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, вийти за межі апеляційних вимог обвинуваченого, оскільки цим не погіршується становище останнього, та скасувати вирок суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ст. 370 ч.2 КПК України).
Вказані вище порушення КПК, допущені судом першої інстанції, є істотними.

На підставі викладеного, в зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України) колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення є таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому залишатися в силі не може.

Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п.2,3,4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч.6 ст.9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п.2 ч.1 ст.7 КПК України), вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням вироку з процесуальних підстав, апеляційний суд не вдається до розгляду по суті доводів, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, і в скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення і підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінились, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити йому строк вказаного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.7,9,404,405,407,409,412,415 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_4 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в Корабельному районному суді м. Миколаєва в іншому складі суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3