Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/497/17-к
Провадження № 1-кп/376/44/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" квітня 2017 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 0000442 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Терешки Сквирського району Київської області, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст.135 ч.3 КК України, 291 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 27 липня 2016 року, близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав рух гужовим возом, не закріпивши на ньому вантаж, а саме тюк соломи вагою 200 кг., після чого, допустив перевезення пасажира ОСОБА_7 без вжиття заходів, які б виключали можливість перебування пасажира за боковими та заднім габаритами возу, а саме - перевозив ОСОБА_7 зверху на незакріпленому тюку соломи, чим порушив вимоги п.7.5 Правил дорожнього руху, згідно якого перевозити людей гужовим транспортом дозволяється за наявності умов, які б виключали можливість перебування пасажирів за боковими та заднім габаритами транспортного засобу та вимоги п. 22.2 Правил дорожнього руху, згідно якого водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

В подальшому, ОСОБА_5 , рухаючись на гужовому возі грунтовою дорогою, яка знаходиться поблизу АДРЕСА_3 , не справився з керуванням гужовим возом, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю, після чого на нього зверху впав тюк соломи вагою 200 кг., в результаті чого ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: поєднана травма грудної клітки, живота та тазу із розривом брижейки товстої кишки, що ускладнилося внутрішньою крововтратою (крововиливом в черевну порожнину (800 мл) та клітковину тазу), які згідно висновку експерта № 57 від 16.09.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і від яких ОСОБА_7 через деякий час помер.

Крім того, 27 липня 2016 року, близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на ґрунтовій дорозі поряд з вул. Першотравневою у с. Терешки Сквирського району Київської області, будучи особою, яка поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, що виразилося в тому, що ОСОБА_8 керуючи гужовим возом, порушив п.п.7.5, 22.2 Правил дорожнього руху України, в результаті чого ОСОБА_7 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, проявив байдужість і неповагу до права людини на життя та, діючи всупереч вимогам п.2.10 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до лікувального закладу, а з місця пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги ОСОБА_7 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, що в подальшому спричинило його смерть.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому діях визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин викладених в обвинувальном акті, а також додатково пояснив, що шкоду завдану злочинами потерпілій відшкодував в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить суд його суворо не карати. Також в матеріалах кримінального провадження міститься розписка потерпілої з якої вбачається, що вона отримала від обвинуваченого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15 тис. гривень, а саме у відшкодування матеріальної шкоди 4 тис. грн. та 11 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є заява потерпілої вхідний № 2276 від 22.03.2017 року відповідно до якої будь яких претензій майнового чи не майнового характеру до ОСОБА_5 не має. При призначенні покарання обвинуваченому просить врахувати її думку та призначити покарання не пов`язання з позбавленням волі.

Оскільки обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135 КК України та ст. 291 КК України визнав повністю та погодився на скорочений порядок дослідження доказів по справі, наслідки йому були роз`яснені та зрозумілі, за згодою інших учасників судового провадження, судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Діяння обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 135 ч. 3 КК України, як завідоме залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.

Також, діяння обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило загибель людей.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_5 по місцю проживання та навчання характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відшкодував шкоду потерпілій, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , злочин за ч. 3 ст. 135 КК України класифікується як тяжкий, злочин за ст. 291 КК України класифікується як середньої тяжкості, тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і тому відносно нього необхідно застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого вимоги ч. 1 ст. 70 КК України.
Речові докази по справі повернути за належністю.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст. 370,374 КПК України, суд,-

засудив:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135 КК України, ст. 291 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 135 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

-за ст. 291 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів за принципом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ, а саме гужовий віз, вилучений 10.02.2017 року за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити останньому.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1