Справа № 314/5675/16-к Провадження № 1-в/314/11/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)», ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Запоріжжя, українець, громадянин України, освіта неповна-середня, не одруженого, не працював, мешкав: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1) 25.06.1993 року за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
2) 29.06.1995 року за ст. 140 ч.2,3,43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений: 25.12.1997 року по відбуттю строку покарання.
3) 15.06.1999 року за ст. 140 ч.2,3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений : 19.07.2001 року по відбуттю строку покарання.
4) 10.09.2002 року за ст. 185 ч.3,187 ч.3, 395, 357, 70 до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Перегляд вироку : 10.09.2002 року Апеляційним судом Запорізької області за ст.185 ч.3,187 ч.3, 395, 396 ч.1, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
5) 14.01.2011 року за ст. 358-1, 3 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Засуджений по даній справі: 06.10.2011 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ст. 187 ч.3,71-1 КК України до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Петраківського районного суду Кіровоградської області від : 23.03.2016 року зараховано з 02.02.2011 року по 21.12.2011 року за вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від: 06.10.2011 року зараховано на підставі ст.72 п.5 КК України із розрахунку 1 доба попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 02.02.2011 року. Кінець строку: 14.03.2018 року
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)», надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.02.2012 року. За період тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області характеризувався негативно, допустив сім порушень режиму утримання. Заохочень не мав.
З 17.02.2012 року відбував покарання у Петровській виправній колонії № - 49 характеризувався наступним чином: допустив два порушення режиму утримання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав чотири заохочення.
З 15.07.2016 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)».
Під час відбування покарання характеризується негативно, має одне не погашене стягнення накладене правами начальника установи, заохочень не має.
У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди тактовний та ввічливий, може проявляти грубість.
Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, стосунки задовільні.
Санітарно гігієнічних норм дотримується. У відношенні до засуджених не конфліктний, товаришує з засудженими різної спрямованості.
Загальноосвітній рівень не підвищує, бібліотеку колонії не відвідує. На заходи виховного впливу не завжди реагує адекватно.
Не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта».
У скоєному злочині провину визнає частково, не розкаюється.
1) Згідно статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України має право на зміну умов тримання після відбуття 1/3 строку покарання 14.03.2014 року 03.10.2016 року відмовлено протокол № 22.
2) Згідно статті 82 Кримінального кодексу України має право на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким після відбуття ? строку покарання 14.07.2015 року 03.10.2016 року відмовлено протокол № 22.
3) Згідно статті 81 Кримінального кодексу України має право на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі після відбуття 2/3 строку покарання 14.03.2016 року 03.10.2016 року відмовлено протокол № 22.
Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Захисник наполягав на задоволенні заяви засудженого про умовнодострокове звільнення.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
Враховуючи те, що поведінка засудженого за період відбування покарання не є сумлінною суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Керуючись ст. 81 КК України , ст.ст. 537,539 КПК України, суд
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)» про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

28.04.2017