Провадження № 1-кп/734/111/16 Справа № 734/2099/16-к
В И Р О К
іменем України
10 листопада 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.12.2010 за вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на три роки, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на два роки;

- 21.11.2012 за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі, звільнений 18.12.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк один рік шість місяців двадцять шість днів;

- 19.02.2016 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2012, а саме 6 місяців позбавлення волі та остаточною мірою покарання присуджено 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 05.04.2016 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів 4 роки 6 місяців позбавлення волі, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок в військову службу», положень військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призивом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та без поважних причин, 14.08.2015 самовільно залишив розташування НОМЕР_2 військового госпіталю (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) в умовах особливого періоду та в подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу в умовах особливого періоду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю і дав суду покази, які за змістом не мають розбіжностей з вищевикладеним та зі змістом обвинувального акту.

Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Тому суд обмежився дослідженням фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та дійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_3 за ст. 407 ч. 4 КК України кваліфіковані правильно як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу в умовах особливого періоду.
При призначенні міри покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає: рецидив злочину.

З урахуванням зазначених обставин, особи обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проходження служби характеризується негативно, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цих законом санкцій, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, обравши покарання у виді позбавлення волі, згідно вимог ст. 70 КК України остаточно призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 10.11.2016 року, зарахувавши до нього строк покарання відбутого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05.04.2016 року.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Чернігівської області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1 .