Справа № 554/1059/17
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 23.03.2017
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, українця, громадянина України, з вищою економічною освітою, не одруженого, командира зенітно-ракетної батареї зенітно-ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призваного 22.04.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
22 квітня 2015 року ОСОБА_4 був призваний Полтавським ОМВК на військову службу за контрактом та направлений для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в секторі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Донецької області.
Цього ж дня лейтенант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира зенітної ракетної батареї зенітно - ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
06.09.2015 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 184 від 06.09.2015 року надано щорічну відпустку терміном 23 доби та останній повинен був повернутися до військової частини 28.09.2015 року.
В період з 24.09.2015 року по 27.10.2015 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні у військовому шпиталі (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), після чого мав повернутися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Однак, 28.10.2015 року лейтенант ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби й провести час на власний розсуд, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, в умовах особливого періоду, на службу до місця розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення антитерористичної операції (сектор «М» Донецької області), вчасно не з`явився, та до 16.06.2016 року перебував за місцем свого проживання в смт. Рибці Полтавського району Полтавської області, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що на службу до ЗСУ був призваний за контрактом 22.04.2015 року, перебував у зоні АТО, однак із 28.10.2015 року не прибув до місця служби після лікування та перебував удома до 16.06.2016 рок, ухилившись від військової служби, оскільки боявся розправи своїх підлеглих раніше судимих солдат та доглядав за хворою на тяжке захворювання матір`ю. Крім того, зазначив, що за декілька днів до відпустки отримав легку контузію, яку вилікував самостійно. В госпіталі лікувався від гострого панкреатиту, отриманого не нервовому ґрунті. Також пояснив, що наприкінці 2015 року йому на мобільний телефон телефонували його командир та замполіт, яким він повідомив, що проживає вдома і повертатися на службу не бажає. З грудня 2015 року заробітної плати за контрактом не отримує, але досі рахується військовослужбовцем. 16.06.2016 року він добровільно з`явився до військової служби правопорядку з повинною. У вчиненому щиро розкаявся та просив обмежитись іспитовим строком, водночас визнавши, що не заслуговує високого звання офіцера.
Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ст. 349 КПК України, дослідження доказів, вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме в нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану вважає повністю доведеною.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких, конкретні обставини справи, а також те, що хоча обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, однак не судимий, не одружений, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, здоровий, працездатний, має на утриманні хвору матір похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, не офіційно працює за договорами.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: добровільне з`явлення з зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, участь в АТО, утримання хворої матері похилого віку. Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не установлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства, однак з ряду обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, не тривалого періоду його відсутності на служби, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, був призваний за контрактом і приймав участь в АТО, вважає за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті на рівні мінімальної межі з випробуванням із встановленням йому іспитового строку.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з проходженням військової служби з військовим званням, суд вважає за необхідне позбавити його військового звання «лейтенант».
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_4 військового звання «лейтенант».
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу свого командира військової частини (у разі звільнення з військової служби уповноваженого органу з питань пробації); повідомляти свого командира військової частини (у разі звільнення з військової служби уповноваженого органу з питань пробації) про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до свого командира військової частини (у разі звільнення з військової служби уповноваженого органу з питань пробації).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1