Справа № 314/6717/16-к
Провадження № 1-в/314/3320/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), 23.10.1990 року народження, уродженця Запорізької області,Токмацького району, село Левадне українець, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешканця: АДРЕСА_1 .

Раніше судимий:
1)20.05.2005 року за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75,76,104 КК України з іспитовим строком 1 рік.

2)07.06.2007 року за ст. 185 ч.3 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Знов засуджений : 26.05.2009 року за ст. 186 ч.3,70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений : 23.03.2012 року умовно-дострокове звільнення з невідбутним строком покарання 1 місяць 15 днів.

По даній справі засуджений: 24.09.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2, 289 ч.2,70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Знову засуджений : 25.12.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Токмацького районного суду від : 24.09.2013 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Зарахувати в строк термін перебування під вартою з 06.08.2013 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від: 01.03.2016 року зараховано з 06.08.2013 року по 19.03.2014 року.

Початок строку: 06.08.2013 рік. Кінець строку: 24.12.2017 рік.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання, про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.08.2013 року. За період тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався наступним чином. Не порушував вимоги режиму утримання. Заохочень та стягнень не мав.

З 06.04.2014 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101). Під час відбування покарання характеризується наступним чином. Має два заохочення та одне стягнення.

На виробництві установи не працевлаштований.

Підтримує зв`язки з рідними, шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

У відношенні до представників адміністрації установи грубощі не проявляє. Приймає участь у суспільно-корисній праці та благоустрої місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Залучався до виконання робіт із благоустрою установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення».

Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.

Позову на відшкодування матеріальних збитків не має. Виконавчі листи не надходили.

Засуджений ОСОБА_4 просить суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Представник адміністрації установи колонії підтримав клопотання засудженого.

Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що до засудженого не доцільно застосувати заохочувальну норму у вигляді ст.81 КК України, так як засуджений не довів свого виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на те, що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд зауважує, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, державою в 2008 році засудженому надавалася пільга умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак у подальшому особа продовжувала вчиняти злочини, що свідчить про стійку направленість в особистості засудженого щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Засуджений не працевлаштований за власним бажанням, що не дає підстав вважати про сумлінне ставлення до праці. За період відбування покарання в установі виконання покарань працював лише:

у липні 2015 11 днів; відсоток виробітку 16,5;

в вересні 2015 26 днів; відсоток виробітку 1,4.

Згідно довідки має лише 2 заохочення та мав 1 стягнення.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

08.12.2016