Дата документу Справа № 311/2518/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/2518/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/396/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001545 від 17 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Василівка Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Вільнянським слідчим ізолятором),

захисника-адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області),

ВСТАНОВИВ:
потерпілий ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання змінений на тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено відраховувати з 23 листопада 2016 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь: потерпілого ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 2000 грн, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу - 3000 грн; в дохід держави за проведення судової трасологічної експертизи №1116-Т від 03 серпня 2016 року 351,84 грн, судової товарознавчої експертизи №1183 від 18 серпня 2016 року 263,88 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. В обґрунтування своїх вимог вказує на тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має наміру відшкодовувати моральну шкоду. Також апелянт зазначає, що суд не врахував його правову позицію щодо призначення обвинуваченому суворого покарання і не дав в повній мірі оцінку його діям вчинення злочину в період іспитового строку, зловживання спиртними напоями.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 17 липня 2016 року, приблизно о 03-00 годині, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, з корисливих мотивів, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом зняття двох рам дерев`яного вікна, проник до приміщення будинку за вказаною адресою, де в одній з кімнат виявив та таємно викрав майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_9 , тим самим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4966 грн 33 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; прокурора, яка вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до Закону віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, проте він є раніше судимою особою, вчинив кримінальне правопорушення в період випробування, не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, але на мінімальний строк.

Крім того суд правильно застосував положення ст.71 КК України, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.

Призначене обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. Обставини, на які посилається потерпілий, фактично були враховані судом першої інстанції при призначені покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, відповідно і для задоволення апеляційної скарги, не вбачає.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.404 КПК України, ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахувати обвинуваченому період його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 23 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно (до дня набрання чинності Закону України №2046-VIІІ від 18 травня 2017 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 період його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 23 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно (до дня набрання чинності Закону України №2046-VIІІ від 18 травня 2017 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4