У Х В А Л А
іменем України

22 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника КВІ ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Зміївського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.04.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням на 2 роки.

Начальник Зміївського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання у зв`язку із закінченням строку випробування, який закінчився 08.04.2015 року.

Представник КВІ ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_7 підтримали клопотання з підстав, викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання, пояснив, що виправився і більше правопорушень вчиняти не буде..

Вислухавши сторони, дослідивши клопотання та матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд дійшов наступного:

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

З клопотання та матеріалів особової справи вбачається, що протягом терміну випробування ОСОБА_5 був засуджений за злочини, які були вчинені до ухвалення у відношенні нього першого вироку.

Так, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, який відбував з 13.11.2013 року по 13.05.2014 року.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.04.2013 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки належить виконувати самостійно. (особова справа а. 26-28, 36).

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.04.2013 року - виконувати самостійно.

В період з 28.11.2014 року по 18.10.2016 року засуджений перебував під вартою та відбував покарання в установах державної кримінально-виконавчої служби.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року засуджений ОСОБА_5 умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 10 місяців 19 днів, на підставі ст. 81 КК України. (а.с. 92-93, 139).

Згідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Незважаючи на те, що діючим законодавством не передбачено переривання або зупинення іспитового строку у зв`язку з засудженням ОСОБА_5 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2013 року до 6 місяців арешту, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2015 року до позбавлення волі строком на 3 роки, у цей період особа, до якої застосовано випробування за попереднім вироком, до покарання, яке слід відбувати реально, суд вважає, що умови іспитового строку в даному випадку повинні виконуватись засудженим ОСОБА_5 після відбуття покарання за вироками, якими він був засуджений до арешту та позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Таким чином, під час відбування покарання у виді позбавлення волі та арешту ОСОБА_5 був позбавлений можливості виконувати покладені на нього обов`язки під час іспитового строку, тому одночасний перебіг строку випробування і строку покарання у виді арешту та позбавлення волі є неможливим.

За таких обставин, у клопотанні безпідставно зазначено, що строк випробування закінчився 08.04.2015 року.

Також, відсутні підстави вважати, що строк випробування закінчився на час судового розгляду клопотання.

За таких обставин, клопотання начальника Зміївського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.04.2013 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 78, 89 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання начальника Зміївського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: