27.03.2017 Справа № 756/8237/16-к
№ 756/8237/16-к
№ 1-кп/756/163/16
27 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, уродженця м. Вишгород Київська області, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, судимого 21.06.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, 69 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 07.03.2016 року близько 10 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочав рух заднім ходом на проїзній частині вул. Прирічна, 17-Г в м. Києві, при цьому не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, в результаті чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину з права на ліво відносно руху вище вказаного автомобіля. В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №1213/е від 23.06.2016 року, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: а) закриту травму лівого кульшового суглобу: перелом проксимальної лівої стегнової кістки з відривом малого вертлюга; б) закриту травму лівого передпліччя: перелом лівої променевої кістки у «типовому» місці. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя, кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до тілесного ушкодження СЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 457ат від 16.06.2016 року: в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 експертом, з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України; з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року і введені в дію з 01.01.2002 pоку, зокрема пунктів:
-10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- 10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення ОСОБА_4 вимог п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та підтвердив час, місце, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у результаті порушення ним вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Крім визнавальних показів обвинуваченого, наданих ним в суді, крім показів потерпілого, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і доказами, дослідженими в судовому засіданні безпосередньо.
Так, відповідно до висновку експерта №1213/е від 23.06.2016 року потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.03.2016 року, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 457ат від 16.06.2016 року: під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Свідоцтвом про смерть від 05.04.2016 року, серія НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві підтверджується смерть ОСОБА_8 у віці 82 років, актовий запис № 149.
Відповідно до лікарської довідки про смерть ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла від дифузного дрібновогнищевого кардіосклероза.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне часткове відшкодування матеріальної школи, спричиненої злочином.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, офіційно не працює, раніше був судимий 21.06.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, 69, 75 КК України до 5 років позбавлення, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 фактично вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком. Однак, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2016 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2013 року. Зазначена ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2016 року набрала законної сили та на момент винесення даного вироку ніким скасована у передбаченому законом порядку не була.
Відповідно до абзацу третього пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами і доповненнями), якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Саме тому, призначаючи ОСОБА_4 покарання за даним вироком, суд не застосовує правила призначення покарань за сукупністю вироків, передбачені ст.ст. 71, 72 КК України.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, покарання у виді обмеження волі з позбавленням обвинуваченого права керувати транспортними засобами на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
При цьому суд з урахуванням обставин справи та особи винного дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення все ж можливі без відбування ним основного покарання та вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд позбавлений можливості прийняти рішення про призначення покарання більш м`якого, оскільки для призначення особі штрафу, суд, відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, має урахувати майновий стан винного. Однак, сторонами не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував фінансову спроможність обвинуваченого, який не працевлаштований. Застосувати виправні роботи до ОСОБА_4 теж неможливо через відсутність у нього трудових відносин.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 703,68 грн. (витрати на проведення судової автотехнічної експертизи) належить покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , стягнувши їх з нього на користь держави.
Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися.
Речові докази відсутні (суду не надавалися та судом не досліджувалися).
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі - з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 703 гривні 68 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя