Справа № 359/5467/16-к
Провадження № 1-кп/359/58/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за участю потерпілої ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.05.2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (покарання не відбуто), -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :
В ході судового розгляду, прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , на підставі ст. 338 КПК України, з урахуванням ч.1 ст.341 КПК України, складено та погоджено з керівником органу прокуратури обвинувальний акт, в якому змінено обсяг обвинувачення та приведено обвинувальний акт у відповідність до вимог п.3 п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Копії обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням було вручено обвинуваченому в судовому засіданні, потерпілій, та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.107-109).

Так, ОСОБА_3 , будучи раніше судимий вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2012 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп., на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та повторно вчинив умисний злочин середньої тяжкості, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_3 , перебуваючи в гостях свого батька за адресою: АДРЕСА_1 , точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, побачив у ОСОБА_7 , яка на той час мешкала за вказаною адресою, два мобільні телефони марки «LG D285» та «Samsung GT-Е 2121В», які їй належали.

Так, наступного разу 12.07.2015 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебував в гостях у свого батька, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на тумбочці в кімнаті вказаного будинку побачив мобільний телефон марки «LG D285» який належав ОСОБА_8 . Скориставшись тим, що ОСОБА_4 спить, та за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії носять таємний, протиправний характер, з поверхні тумбочки викрав мобільний телефон марки «LG D285» вартістю 2175 грн.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного наміру, 12.07.2015 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 вийшов на подвір`я з будинку АДРЕСА_1 , та пішов до автомобіля марки «ГАЗ Т-95-33023 КФУ ПБ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його батьку ОСОБА_9 .

Маючи при собі дублікат ключів від даного автомобіля, ОСОБА_3 відімкнув двері вказаного автомобіля та сів до його салону, де побачив належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2121В». Потім ОСОБА_3 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із салону вищевказаного автомобіля мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2121B» вартістю 1063 грн. У подальшому викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3 238 грн.

Обвинувачений визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що він в 2015 році, точної дати він не пам`ятає, перебував в гостях у свого батька в будинку АДРЕСА_1 , де побачив у ОСОБА_7 два її мобільні телефони марки «LG» та «Samsung». Вирішивши викрасти дані мобільні телефони, він 12 липня 2015 року, близько 1 години ночі, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та те, що ОСОБА_4 спить, з тумбочки в кімнаті будинку викрав мобільний телефон марки «LG D285». Після цього він вийшов на подвір`я з будинку та пішов до автомобіля марки «ГАЗ Т-95-33023 КФУ ПБ», який належить його батьку ОСОБА_9 . Маючи при собі дублікати ключів від даного автомобіля, він відімкнув двері вказаного автомобіля сів до його салону, де знайшов належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2121В» та викрав його. Викраденим майном він розпорядився на власний розсуд. В судовому засіданні розкаявся та просив вибачення у потерпілої.

Обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним досліджувати докази відносно цих обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та приєднані матеріали стосовно судових витрат та речових доказів. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_3 суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні, ОСОБА_3 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювались коли потерпіла та інші особи за ним не спостерігали. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_3 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Корислива мета полягає у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений прагнув обернути чуже майно на свою користь. Дві крадіжки які скоїв обвинувачений були скоєні в один день, мали єдину мету та охоплювались одним умислом. В результаті обвинувачений одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном. Таким чином, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є закінченим.

ОСОБА_3 раніше судимий вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2012 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КК України, вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями, визначаються повторними лише у випадках передбачених в Особливій частині цього кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято. Суму штрафу призначену вище вказаним вироком, обвинувачений станом на момент розгляду даного кримінального провадження не сплатив ( а.с. 35). В судовому засіданні даний факт не заперечував.

Таким чином, не відбувши попереднє покарання, обвинувачений повторно вчинив злочин проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 р. № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_3 міститься ознака повторності.

Тому суд вважає, що ОСОБА_3 повинен бути засуджений:

- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше судимий за вчинення злочину проти власності, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, офіційно не працює. Перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони разом проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення належить призначити покарання у виді позбавлення на певний строк.

Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин не відбувши покарання призначене вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2012 р., яким його було засуджено за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., суд вважає за необхідне виконувати призначені покарання самостійно. Так, згідно вимог ч.3 ст.72 КК України кожне з призначених покарань має виконуватися самостійно, оскільки покарання у виді штрафу складанню з іншим видом покарання не підлягає.
Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи середню тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 пред`явила до ОСОБА_3 цивільний позов. Так, потерпіла просить стягнути зі ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 3238 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Пред`явлений позов обвинувачений визнав частково.

Цивільний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана внаслідок злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами і відмовити в ньому в тій його частині, яка доказами не доведена.

Встановлено, що у зв`язку із викраденням майна потерпіла ОСОБА_7 зазнала матеріальної шкоди у розмірі 3 238 гривень. Винним в її заподіянні є обвинувачений ОСОБА_3 , тому на нього покладається обов`язок відшкодувати ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 3 238 гривень. ОСОБА_3 добровільно не виконав цей обов`язок, в цій частині суму цивільного позову визнав повністю.

Тому для відновлення порушеного права з нього на користь потерпілої ОСОБА_7 слід примусово стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3 238 гривень.

Крім того, згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, має право на відшкодування моральної шкоди. Її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Потерпіла посилається на те, що внаслідок відсутності в неї мобільних телефонів вона зазнала сильних емоційних, душевних страждань та дискомфорту, бо тривалий час вона була позбавлена можливості спілкування зі своїми рідними, друзями та колегами. Суд приймає до уваги те, що шкода потерпілій заподіяна протиправними діями обвинуваченого, а тому моральна шкода їй була також заподіяна.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з характеру та тривалості моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 . Разом з тим, суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, те, що на даний час останній не працевлаштований та на його утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому з огляду на засади розумності і справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди на користь ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 тисяч грн. 00 коп. Саме така сума на думку суду є справедливою по відношенню до потерпілої.

Речові докази: дві коробки з під мобільних телефонів «LG D285» ІМЕІ: НОМЕР_2 другий ІМЕІ: НОМЕР_3 та «Самсунг GT-E 2121B» ІМЕІ: НОМЕР_4 , які передані під розписку ОСОБА_7 залишити у власності ОСОБА_7 .

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 250 гривень 00 копійок (а.с.64).

Керуючись ст. 22, п.1 ст. 100, ч.2 ст.124, ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст.ст. 374, 376 КПК України, ст. ст. 32, 50, 65-67, 75-76, ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

п р и с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Відповідно до ч. 3 ст.72 КК України покарання призначене вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2012 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. 00 коп. - виконувати самостійно.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави - 250 (двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 3 238 (три тисячі двісті тридцять вісім) гривень 00 копійок, та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази: дві коробки з під мобільних телефонів «LG D285» ІМЕІ: НОМЕР_2 другий ІМЕІ: НОМЕР_3 та «Самсунг GT-E 2121B» ІМЕІ: НОМЕР_4 , які передані під розписку ОСОБА_7 - залишити у власності ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1