Дата документу 23.08.2017 Справа № 554/6572/17
Провадження № 1-кс/554/5748/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУ НП в Полтавській області звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Полтавської області, у якому просив накласти арешт на автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 виданого центром 6341 належить гр. ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт у встановленому нормами КПК України порядку.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 18 серпня 2017 року приблизно о 7 год. 40 хв. по автодорозі Київ-Харків із сторони смт.Решетилівка у напрямку м. Полтава по правій смузі руху рухався автомобіль DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 . В цей час позаду нього у попутному напрямку по правій смузі руху рухався автомобіль HYUNDAI ACCENT д.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 .
Рухаючись по 314-му км вказаної автодороги Київ-Харків водій автомобіля HYUNDAI ACCENT д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_6 скоїв зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля у задню частину півпричепа VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 .
У результаті вказаної ДТП пасажир автомобіля HYUNDAI ACCENT д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, а сам водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 18.08.2017 року автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 вилучено і поміщено на майдан тимчасового тримання ТЗ Решетилівського ВП ГУНП в Полтавській області.
У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 виданого центром 6341 належить гр. ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході огляду місця події 18.08.2017 року автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 був вилучений та він є тимчасово вилученим майном і відповідає критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України.
Слідчий вказав, що на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля "DAF LF 45", д.н.з. НОМЕР_5 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012 року. Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 року не передбачено можливість передачі речових доказів - транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.08.2017 року, автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 виданого центром 6341 належить гр. ОСОБА_4 підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Як убачається з клопотання слідчого накладення арешту на автомобіль він вважає необхідною мірою для збереження інформації у зв`язку з проведенням судової авто-технічної експертизи, експертизи технічного стану, трасологічної експертизи для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин слідчий суддя вважає доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль, який є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, у кримінальному провадженні переконливими.
Однак, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, прийнявши до уваги, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України відноситься до категорії необережних, особа, яка керувала транспортним засобом, не чинить перешкод слідству на стадії досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню - наклавши арешт на майно у виді заборони відчуження та проведення будь яких ремоонтних робіт автомобіля DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на автомобіль марки DAF XF 95.430 д.н. НОМЕР_1 з півпричепом VIBERTY 36S7E д.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 виданого центром 6341 належить гр. ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт у встановленому нормами КПК України порядку.
В іншій частині клопотання відмовити.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1