Справа № 468/193/14-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
27.07.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Баштанського районного відділу з питань пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання з випробуванням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року за ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч.2, 70 ч.1, 4, 75, 76 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в два роки,
За вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч.2, 70 ч.1, 4, 75, 76 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в два роки.
Від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про його звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, протягом якого він не порушував визначених судом обов`язків та не вчинив нових злочинів, оскільки до теперішнього часу відсутній вирок, який набрав законної сили, який би вказував на те, що засуджений протягом іспитового строку вчинив новий злочин. Крім того, засуджений просив суд зняти з нього судимість за даним вироком.
Вислухавши думку прокурора, представника органу з питань пробації, які вважали, що неможливо звільнити засудженого від призначеного судом покарання, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку нових злочинів і тільки після ухвалення судом відповідного вироку можна ставити питання про те чи витримав засуджений іспитовий строк, думку засудженого ОСОБА_5 , який вважав, що він підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку та його судимість за даним вироком слід зняти, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
ОСОБА_5 засуджений за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в два роки.
Відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
За такого встановлений вироком суду іспитовий строк сплив 03.03.2017 року.
Згідно з ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч.1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 КК України.
За такого, процитовані вище норми передбачають три альтернативні наслідки звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням: звільнення від призначеного покарання за закінченням іспитового строку; направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі порушення обов`язків та систематичного вчинення адміністративних правопорушень; засудження за правилами ст.ст. 71, 72 КК України у разі вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку.
При цьому, останні два наслідки вказані вище виключають перший (звільнення від відбування покарання), проте мають бути підтверджені відповідними рішеннями: ухвалою суду про направлення засудженого для відбування покарання або вироком суду про вчинення засудженим в період іспитового строку нового злочину. І відмова засудженому у його звільненні від відбування покарання після спливу іспитового строку може ґрунтуватись виключно на вказаних вище судових рішеннях.
З матеріалів клопотання засудженого та матеріалів кримінального провадження, в якому ОСОБА_5 засуджений з випробуванням, слідує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів в період іспитового строку, проте до спливу визначеного судом іспитового строку і на теперішній час факт вчинення даних злочинів ОСОБА_5 не встановлений вироком який набрав законної сили.
Варто зазначити, що при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку (ст. 539 КПК України), суд має керуватись загальними засадами кримінального провадження, визначеними в ст. 7 КПК України, серед яких презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка кореспондується з положеннями ст. 62 Конституції України, за якою ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Комплекс вказаних положень нормативних актів вказує на те, що, загальними засадами кримінального процесу закріплено не тільки презумпцію невинуватості, а й вказано яким саме єдиним джерелом така презумпція може бути спростована вироком, який набрав законної сили.
Всі інші джерела та відомості (в тому числі відомості з інформаційних баз, письмові повідомлення про підозру, обвинувальні акти) можуть лише давати підстави для відповідних припущень, якими однозначно не може спростовуватись встановлена законом презумпція.
При цьому, цілком очевидно, що відмова засудженому у звільненні від покарання після спливу іспитового строку через передчасність такого клопотання, оскільки судом в іншому провадженні не вирішено питань про його винність чи невинуватість у вчиненні інших злочинів, не може вважатись обґрунтованою оскільки, по-перше, після спливу більш ніж двох місяців по закінченню іспитового строку відсутні підстави стверджувати про передчасність розгляду такого питання, по-друге, така відмова через невирішеність іншого кримінального провадження за своєю суттю суперечитиме вказаній вище презумпції невинуватості та суперечитиме принципу правової визначеності долі засудженого та його статусу по спливу іспитового строку без будь-яких рішень щодо наслідків спливу такого строку.
Оскільки іспитовий строк визначений ОСОБА_5 вироком суду сплив та суду не надано відповідних судових рішень, які набрали законної сили, про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за порушення обов`язків чи систематичне вчинення адміністративних правопорушень або про засудження за правилами ст.ст. 71, 72 КК України за вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку, - в суду відсутні законні підстави для відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання, а тому засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Подальше ж можливе засудження особи за вчинений в період іспитового строку злочин вироком, який набрав законної сили, може бути підставою для перегляду винесеної судом ухвали відповідно до п.5 ч.2 ст. 459 КПК України.
Що ж стосується вимог ОСОБА_5 про зняття з нього судимості за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року відповідно до ст. 91 КК України то суд вважає, що така вимога не може бути задоволена судом одночасно з рішенням про звільнення від покарання за закінченням іспитового строку, оскільки ст. 91 КК України щодо можливості дострокового зняття судимості стосується інших випадків, в даному ж випадку в разі набрання ухвалою суду про звільнення законної сили судимість особи буде погашена, що не потребує її зняття, а тому такі вимоги за своєю суттю не можуть поєднуватись.
На підставі викладеного, ч.3 ст. 75, ст. 78 КК України та керуючись ст.ст. 7, 17, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Заяву засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року за ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч.2, 70 ч.1, 4, 75, 76 КК України до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в два роки, - звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
В частині задоволення заяви про дострокове погашення судимості ОСОБА_5 вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
СУДДЯ: