Справа № 308/162/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому засіданні матеріали за апеляційною скаргою начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.01.2017 року.

Даною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6 про арешт товарно-матеріальних цінностей.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що перераховане в клопотанні майно втратило статус тимчасово вилученого майна і було повернуто власнику за ухвалою слідчого судді, воно не може вважатися речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки ухвалою слідчого судді від 27.12.2016 року фактично констатовано, що зазначені докази були отримані без дотримання встановленої законом процедури, тому підлягають поверненню, відтак підстав для накладення такого арешту немає.

В клопотанні про арешт майна встановлено, що службові особи ТОВ ТД Північна кабельна компанія (, м. Чернігів, вул. І. Мазепи буд. 66), у період з лютого 2015 року по серпень 2016 року, з використанням підконтрольного СГД - ТОВ Північна кабельна компанія (, м. Чернігів, вул. І. Мазепи буд. 66), здійснили фінансово-господарські операції з придбання кабелів, дроту, пластикату, тощо у низки СГД з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ "Бенін груп" (), ТОВ "Престиж консалт" (), ТОВ "Фінросторг" (), ТОВ "Едвант актив" (), ТОВ "Протрансмаш" (), ТОВ "Лакрост" (), ТОВ "Актив базис" (), ТОВ "Буд-гуд" (), ТОВ "Дагер" (), з метою подальшого виробництва для реалізації кабельно-провідникової продукції, в результаті чого штучно завищили податковий кредит з ПДВ, у наслідок чого умисно ухилилися від сплати податку на додану вартість на суму 726 288,17 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

Так, встановлено, що ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія здійснює діяльність з жовтня 2014 року та виключно реалізовує кабелі різних видів, із зазначенням в податкових накладних кодів УКТЗЕД (що вказується при реалізації імпортованого товару). Разом з тим у ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія відсутні імпортні операції, а згідно архіву електронної звітності часткове придбання кабелів і сировини здійснюється від СГД з ознаками фіктивності, які не відображають їх придбання та не проводять імпортних операцій.

Крім цього встановлено, що ТОВ ТД Північна кабельна компанія здійснює реалізацію кабелю в адресу СГД, які перебувають на податковому обліку в Закарпатській області, а саме: ТОВ ВЛГ Кабель Україна (код 22089093, м. Ужгород, вул. Міксата, 15) і ТОВ ВЛГ Кабель-Україна (, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги буд. 187).

Поряд з тим, 02.09.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000040, внесено відомості, що можуть свідчити про умисне ухилення від сплати податків директором ТОВ ВЛГ Кабель Україна (, юридична адреса: м. Ужгород, вул. Міксата, 15) громадянином ОСОБА_7 ( р. н. о. к. п. п.: НОМЕР_1 ), який у період діяльності з січня 2014 по червень 2016 здійснив безтоварні операції з СГД м. Києва, а саме: ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія (), ТОВ Трініті - Плюс (), та ТОВ ТД Інкор (), в результаті чого безпідставно завищив податковий кредит з ПДВ на загальну суму 7267,9 тис. грн., з якої безпідставно заявив до бюджетного відшкодування суму ПДВ в розмірі 1087,9 тис. грн., чим умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на суму 6180,0 тис. грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 3 ст. 212 КК України/

В ході досудового розслідування 23.11.2016 з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області отримано ухвалу № 308/12217/16-к від 23.11.2016, якою надано дозвіл на проведення слідчої дії обшуку за адресою розташування офісного та виробничих приміщень, що орендується ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія та ТОВ Північна Кабельна Компанія а саме: м. Чернігів, вул. Щорса (Мазепи), 66/1.

30.11.2016 в ході проведення обшуку офісного та виробничих приміщень, що орендується ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія та ТОВ Північна Кабельна Компанія а саме: м. Чернігів, вул. Щорса (Мазепи), 66/1, виявлено та вилучено кабельно-провідникову продукцію різних видів, калібрів та маркувань, сировина (заготовки) та обладнання (станки) для її виготовлення за переліком, зазначеним у клопотанні.

В подальшому, не дивлячись на те, що виявлені товарно-матеріальні цінності відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і є речовим доказом у кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2016 року, вказане вище майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою розташування офісного та виробничих приміщень, що орендується ТОВ ТД Північна Кабельна Компанія та ТОВ Північна Кабельна Компанія а саме: м. Чернігів, вул. Щорса (Мазепи), 66/1 повернуто власнику.

Вказані матеріальні об`єкти містять на собі відомості (назву товару, країну походження, технічні характеристики тощо), які необхідні органу досудового розслідування для проведення у кримінальному провадженні ряду експертиз з метою встановлення їх відповідності ДСТУ та ТУ та визначенню їх ринкової вартості. Встановлення цих обставин є важливим та необхідним для визначення під час досудового розслідування суми несплачених митних платежів та податків.

Такі обставини дають підстави вважати, що вилучені ТМЦ відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та в своїй сукупності є доказом злочину.

В апеляційній скарзі начальник відділу прокуратури Закарпатської області просить скасувати ухвалу слідчого судді як необґрунтовану та постановити нову, якою клопотання задовольнити. Вказує на те, що під час обшуку відібрано зразки продукції для проведення експертизи, а відмова в арешті товарно-матеріальних цінностей може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо. Вилучені під час обшуку цінності відповідають критеріям, зазначеним у ст.. 98 КПК України та у своїй сукупності є доказом злочину. Вказане в клопотанні майно є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення та тільки захід у виді накладення арешту на майно може забезпечити його схоронність до становлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Звертає увагу суду на те, що в ухвалі слідчого судді є посилання на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2016 року, постановленої в іншому кримінальному провадженні, яка жодним з учасників не подавалась, а тому в судовому засіданні не досліджувалась.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу та вказали, що на даний час кримінальні провадження не об`єднані та слідчим не проводилися слідчі дії щодо огляду майна та встановлення його кількості на даний час у вказаному кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга щодо незаконності ухвали слідчого судді підлягає частковому задоволенню, оскільки клопотання слідчого про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону так як не містить підстав і мети та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, з поданого слідчому судді клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000082 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2016 року з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення злочину за ч.1 ст. 212 КК України. При цьому слідчий просить накласти арешт на цінності, які були виявлені та вилучені в ході проведення слідчої дії обшуку за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2016 року, а саме: кабельно-провідникову продукцію різних видів, калібрів та маркувань, сировину ( заготовки) та обладнання ( станки) для її виготовлення, яка відповідає критеріям ст.. 98 КПК України і є речовим доказом у кримінальному провадженні.

З наведених обставин вбачається, що наведені в клопотанні слідчого товарно-матеріальні цінності можуть бути речовими доказами в іншому кримінальному провадженні, як такі, що виявлені та вилучені в межах проведення слідчої дії в іншому кримінальному провадженні. Інших підстав і мети для накладення арешту та обґрунтування необхідності такого арешту з вказівкою на проведені слідчі дії саме в межах кримінального провадження № 0000082 клопотання слідчого не містить, а тому його слід визнати таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України.

Крім того , додані до клопотання копії документів та протоколів слідчих дій жодною службовою особою не завірені.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору для усунення недоліків.

Однак слідчим суддею вимог зазначеної норми не дотримано, у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання слідчого поверненню прокурору в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст.167-175, 407 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Закарпатської області задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.01.2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6 про арешт товарно-матеріальних цінностей скасувати.

Клопотання слідчого з ОВС СУ фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6 про арешт товарно-матеріальних цінностей повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: