Справа № 182/5563/16-к
Провадження № 1-в/0182/13/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Нікополь подання Нікопольського МРВ кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтСУ у Дніпропетровській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку у відношенні
ОСОБА_3 , дата народження:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кушва, Свердловської області РФ, не працюючого,
зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,
проживаючого у АДРЕСА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_4 , суд
в с т а н о в и в :
Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 31.10.2016 року відносно ОСОБА_3 , засудженого за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. На підставі п 2), 3), 4) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Однак, відповідно до Закону України № 1492-VІІІ від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016 року було внесено зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ст. 76 КК України.
Нікопольський МРВ КВІ просить суд вирішити питання усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку, а саме: приведення у відповідність резолютивної частини вироку згідно діючого законодавства.
Вислухавши сторін, вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Як встановлено судом, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 р. затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 30 вересня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської обл. та ОСОБА_3 у присутності захисника. ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 309 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі п 2), 3), 4) ч.1 ст. 76 КК України (в редакції, яка діяла станом на 30.09.2016 року) його зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Відповідно до положень ст. 475 КПК України, якщо суд під час здійснення судового провадження на підставі угод переконається, що укладена сторонами угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З вироку вбачається, що ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ст. 309 ч. 2 КК України, 06 липня 2016 року, тобто на момент вчинення злочину діяла ст. 76 КК України в редакції від 14.04.2009 року.
В укладеній 30 вересні 2016 року угоді між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 узгоджено покарання в редакції Кримінального кодексу України, яка діяла станом на 30.09.2016 року в редакції від 14.04.2009 року.
Зміни до ст. 76 КК України (в редакції Закону № 1492-УШ від 07.09.2016 року), набули чинності 08.10.2016 року, відповідно до яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
2. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:
1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином, нова редакція ст. 76 КК України, яка зобов`язує суд покласти певні обов`язки на засудженого, на відміну від попередньої редакції, погіршує його становище.
Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Затвердження судом угоди про застосування положень ст. 76 КК України в редакції від 14.04.2009 року ніяким чином не погіршує становища обвинуваченого, а тому підстав для задоволення подання Нікопольського МРВ КВІ суд не вбачає.
Керуючись ст. 4, 5, 76 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні подання Нікопольського МРВ кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтСУ у Дніпропетровській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку у відношенні ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя: ОСОБА_1