Провадження № 11-кп/779/193/2017
Категорія ч.2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №120 160 7 за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франкіської області ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новошино Жидачівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави 660 (шістсот шістдесят) грн. 66 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вказаний злочин вчинено за наступних обставинах: 01.07.2016 року, близько 23:00 год. обвинувачений ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , знаходячись на перехресті вулиць Є.Коновальця та Національної Гвардії в м.Івано-Франківську, побачив потерпілого ОСОБА_12 який знаходився на узбіччі дороги. В цей момент у ОСОБА_8 рапіово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_8 , під приводом невиконання пеобгрунтованої вимоги підійшов до ОСОБА_12 та рукою наніс останньому удар в обличчя, після чого останній, намагаючись уникнути подальшого конфлікту почав тікати в сторону вуд.Мельника, що в м.Івано-Франківську, однак біжучи повз житловий будинок АДРЕСА_2 , спотикнувся та впав на землю. В свою чергу ОСОБА_8 наздогнавши потерпілого ОСОБА_12 та скориставшись тим, що останній знаходиться на землі, припинив його волю до опору почав наносити йому удари кулаками по голові чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці повік обох очей, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, синців та саден в ділянках тулуба та обох верхніх кінцівок, що згідно висновку судово-медичної експертизи №659/377-Д відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, відкрито заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia», моделі «Corporation -206», вартістю 153,00 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку компанії «МТС», вартістю 21,69 грн., чоловічим взуттям, вартістю 511,00 грн. та грошовими коштами в сумі 490 грн. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1218,94 грн.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_8 вважає вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2017 року, таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що Івано-Франківський міський суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично визнав вину частково. Суд першої інстанції не досліджував докази, які ніким не оспорювались, вказав на відсутність обставин, які обтяжують покарання, однак органом досудового розслідування вказувалась обставина, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 23.02.2017 року скасувати з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Призначаючи покарання судом першої інстанції правильно враховані всі фактичні обставини справи та прийнято обґрунтоване, законне рішення та призначено покарання достатнє для виправлення та усвідомлення обвинуваченим своїх дій. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, заслухавши, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив доводи апеляції, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає до задоволення з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого.

Положеннями ч.3 ст. 349 КПК України передбачено можливість визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Зі звукозапису судового засідання від 13 лютого 2017 року вбачається, що суд належним чином не виконав вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України. Так, вирішивши питання про можливість скороченого розгляду головуючим не було взято до уваги те, що обвинувачений пояснив перебіг вчиненого злочину та визнав себе винним за обставин, які не узгоджуються із обвинуваченням та ставить під сумнів правильність кваліфікації діянь за ч. 2 ст.186 КК України.

Зокрема ОСОБА_8 фактично визнав вину частково і пояснював у суді першої інстанції, що удари потерпілому він наносив у зв`язку із конфліктом, який виник між ними, а коли потерпілий ОСОБА_12 намагався втекти, у нього випав мобільний телефон, який ОСОБА_8 підняв та поклав до кишені. Проте судом не було звернуто належної уваги на вказане та продовжено судовий розгляд у скороченому порядку.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи потерпілий ОСОБА_12 був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, яке відбувалось 13 лютого 2017 року, однак немає даних про повідомлення його про час і дату судового засідання, яке відбувалось 23 лютого 2017 року. Суд першої інстанції не з`ясував думку потерпілого, щодо дослідження доказів та фактичних обставин справи, чим допустив порушення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий судовий розгляд у той же суд.

Мотивованою є і вказівка прокурора про м`якість призначеного покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції учасників процесу з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

При призначенні покарання суду слід врахувати також доводи прокурора щодо відповідності покарання вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та можливості застосування ст. 69 та 75 КК України..

На підставі викладеного та керуючись 404, 405, 407,412,415, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в цьому ж суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3