Справа № 748/2173/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/410/2017
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козелець Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого мірошником ТОВ «ВКФ «АГІД», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. М.Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_3 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 солідарно 1291 грн. 65 коп. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальні витрати по 1280 грн. 93 коп. з кожного.

Питання про долю речових доказів та документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 06 квітня 2015 року, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , що діяв повторно, перебуваючи на території маслосирцеху, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом вільного зняття із завісів, відкрито викрали дві секції воріт, вироблених з металевих труб, загальною довжиною 27 м, металевої арматури, загальною довжиною 42 м, чотирьох металевих завіс розмірами 4х20 см, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2559-2567/16-24 від 25.08.2016 року складає 958 грн. 38 коп., та відкрито викрали одну секцію воріт, вироблену з металевих труб, загальною довжиною 9,85 м, металевої арматури, загальною довжиною 20,8 м, двох металевих завіс розмірами 4х20 см, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2559-2567/16-24 від 25.08.2016 року складає 306 грн. 27 коп., що належали потерпілому ОСОБА_10 , заподіявши матеріальної шкоди на загальну суму 1264 грн. 65 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності своєї вини, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши положення ст.ст. 69, 75 КК України, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України та не пов`язане із позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання фактично характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження та дружину, які потребують його піклування та матеріальної підтримки, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд призначив йому надміру суворий вид покарання.

Звертає увагу, що потерпілий не має до нього жодних претензій, в зв`язку з відшкодуванням завданих йому збитків, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на суворість призначеного покарання та просить вирок суду скасувати, в зв`язку з порушенням його права на захист, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, мотивуючи тим, що на його вимогу, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України, суд не забезпечив участь захисника у судовому засіданні, чим грубо порушив його право на захист.

Обираючи покарання, не дотримання вимог ст. 66 КК України та не врахував повне визнання ним своєї вини, щиросердне каяття, допомогу в розкритті злочину. При наявності трьох пом`якшуючих обставин, суд безпідставно не застосував ст. 69 КК України та не призначив покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив перекваліфікувати його дії з грабежу на крадіжку чужого майна, пом`якшити покарання шляхом переходу до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, захисника адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого про скасування судового рішення у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального закону, права на захист, потерпілого ОСОБА_10 , який просив про пом`якшення покарання обом обвинуваченим, особливо обвинуваченому ОСОБА_6 , який попросив у нього вибачення. Повністю відшкодував моральну та матеріальну шкоду, має складне сімейне становище, працює, прокурора ОСОБА_11 , який не погодився з аргументами сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , 15 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині, в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які просили не викрадати воріт, відкрито зняли ворота, завантажили на багажник автомобіля та відвезли в пункт прийму металобрухту.

Суд першої інстанції провів повний судовий розгляд, під час якого допитав свідка ОСОБА_12 під присягою та будучи попередженою про кримінальну відповідальність, яка підтвердила, що попереджала обвинувачених, щоб не чіпали воріт, проте вони на неї не зважали.

Аналогічні показання свідка ОСОБА_13 , який також робив зауваження не чіпати чужого майна. При цьому, обидва обвинувачені в суді першої інстанції підтвердили слова свідків, які попереджали їх утриматися від дій по заволодінню воротами, проте вони діяли, нехтуючи думкою очевидців.

Грабіжник, на відміну від злодія, не приховує свого наміру протиправно заволодіти чужим майном, діє відкрито для сторонніх осіб і нехтуючи думкою очевидців, які розуміють протиправний характер таких дій, як у даному випадку.

Викрадення воріт та причетність до злочину обвинувачених були відомі працівникам поліції вже наступного дня, оскільки окрім присутніх очевидців при відкритому викраденні майна, були й інші громадяни, які бачили вилучення воріт, автомобіль, на якому їх перевозили.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу неправильної юридичної оцінки його дій, є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та підтвердженими під час судового розгляду.

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про порушення права на захист, також не знайшли свого підтвердження.

В матеріалах справи є протокол від 26 серпня 2016 року ( а. п. 138), з якого вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснювалося право на захист, в тому числі шляхом призначення захисника за рахунок держави.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 був оголошений в розшук ( а. п. 28-29). По розшуку відібрана підписка про явку до суду (а. п. 45).

Незважаючи на зобов`язання, обвинувачений ОСОБА_7 знову не з`явився на судове засідання, у зв`язку з чим прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, яке було задоволене судом 29 грудня 2016 року під час підготовчого судового засідання ( а. п. 55-59).

Технічний запис підготовчого судового засідання свідчить, що в судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_7 була вручена як пам`ятка про права та обов`язки, так і роз`яснений закон мати захисника за рахунок держави. При цьому суддя після роз`яснення закону, доступними словами спитала, чи потрібно призначити ОСОБА_7 захисника безкоштовно, на що він відповів відмовою.

Складання окремого документу про роз`яснення права обвинуваченому на захист під час судового провадження, кримінально - процесуальним законом не передбачено.

Згідно журналу судового засідання та технічного запису, положення ст. 345 КПК України, суд першої інстанції виконав, шляхом з`ясування у осіб, які беруть участь у справі, розуміння їх прав та обов`язків, які вже роз"яснювалися у підготовчому судовому засіданні.

Після проголошення вироку суду, обвинуваченому ОСОБА_7 не роз`яснювалося право на захист шляхом залучення захисника за рахунок держави, проте в апеляційній скарзі він скористався цим правом і суд апеляційної інстанції його задовольнив.

Не погоджуючись із видом та строком покарання, обвинувачений ОСОБА_7 намагається знайти недоліки досудового слідства та судового розгляду, щоб таким чином покращити своє становище.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суду, згідно з вимогами ч. 1ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також данні, які певним чином позитивно характеризують винного.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заявляючи про визнання своєї причетності до злочину, фактично вини не визнає, критично не оцінює своїх дій, суспільно-корисною працею не займається, матеріальна шкода відшкодована потерпілому іншим обвинуваченим, пограбування воріт вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком. Уникнув відповідальності завдяки недолікам в роботі кримінально-виконавчої інспекції та суду.

23 листопада 2015 року Чернігівський районний суд Чернігівської області розглянув подання КВІ Чернігівського району та звільнив від покарання ОСОБА_7 , засудженого цим же судом 12 листопада 2014 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Судовий розгляд відбувався без участі прокурора, представника кримінально - виконавчої інспекції та самого засудженого ОСОБА_7 (а. п. 176).

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду справи, відсутні навіть ті пом`якшуючі обставини, на які послався суд першої інстанції.

Приймаючи до уваги, суспільну небезпечність вчиненого злочину, його обставини, особу обвинуваченого, який має негативні соціальні зв`язки та схильності, характеризується посередньо, критично не оцінює своєї поведінки, обране судом покарання відповідає засадам законності, справедливості та обґрунтованості покарання.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , який повністю визнав свою провину, розкаявся, після вчинення злочину працевлаштувався, має родину, де виховується малолітня дитина, попросив у потерпілого пробачення та повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок спільних дій з обвинуваченим ОСОБА_7 . Перелічені обставини разом з відсутністю негативних даних про особу винного, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Потерпілий ОСОБА_10 пробачив саме ОСОБА_6 та просив не позбавляти його волі.

Прохання апеляційної скарги про обрання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 втретє притягується до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, при критичній оцінці своїх дій, не може утриматися від протиправної поведінки, а тому заслуговує тільки на зниження строку покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_6 , на підставі ст. 69 КК України, знизити покарання, призначене за ч. 2 ст. 186 КК України, до трьох років позбавлення волі.

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16