Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 квітня 2017 року касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003644.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 серпня по 31 серпня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1899,24 грн, моральної шкоди 70000 грн., та витрат на правову допомогу 4400 грн.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_9 ,

У касаційні скарзі прокурор просить судові рішення скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.Стверджує, що судом при призначені покарання, належним не враховано, що засуджений вчинив тяжке правопорушення із застосуванням ножа, у скоєному не розкаявся, в ході судового слідства намагався ввести в оману суд щодо фактичних обставин справи, не вжив заходів до відшкодування потерпілому завданої шкоди.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, просить судові рушення скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд у суд першої інстанції. При цьому посилається на те, що допущені судом першої інстанції, а в подальшому й апеляційним судом, однобічність та неповнота судового розгляду, істотні порушення кримінального процесуального закону, призвели до невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильного застосування судом кримінального закону. Також, вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України, а ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого без задоволення не навів підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_10 просять залишити останню без задоволення, як безпідставну, а судові рішення без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним, у тому, що він 26 серпня 2015 року, приблизно о 21-40 годині, знаходячись в салоні належного потерпілому ОСОБА_7 автомобіля Mersedes Benz Vito, р/н НОМЕР_1 , який був припаркований на території гаражного комплексу поблизу КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» по вул.Авраменка, 4 у м. Запоріжжі, з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_7 , при цьому застосував небезпечне для життя та здоров`я потерпілого насильство, нанісши останньому принесеним із собою ножем тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Безпосередньо після застосування ОСОБА_6 до ОСОБА_7 насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, ОСОБА_6 висловив ОСОБА_7 вимогу передати гроші, золоті вироби та інші матеріальні цінності, однак потерпілий почав чинити активний опір, у зв`язку чим між ними виникла боротьба, під час якої ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, наніс потерпілому не менше десяти ударів ножем в область голови, обох рук та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які як окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , думку засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу захисника і заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та захисника підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ст. 438 КПК касаційний суд не перевіряє судові рішення щодо неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість перевірка зазначених обставин належить до повноважень суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , за апеляційними скаргами прокурора та захисника засудженого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення вироку місцевого суду без змін.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставила питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . На обґрунтування своїх вимог, посилалась на те, що суд безпідставно прийняв до уваги та поклав в основу вироку показання потерпілого, які іншими доказами не підтверджуються. Зокрема вказувала, що тілесні ушкодження засуджений потерпілому спричинив в ході боротьби, яка виникла у результаті оборони останнім від посягань потерпілого. При цьому зазначав, що ініціатором зустрічі потерпілого та засудженого був саме потерпілий, який переслідував певну мету. Крім того, зазначала, що кількість та локалізація спричинених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ( не менше 29 травматичних впливів) свідчить, що виникли вони при захисті від нападу. Таким чином, на думку захисника, засуджений перебував у стані необхідної оборони.

Проте, залишаючи апеляційну скаргу захисника в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження без задоволення, апеляційний суд своїх висновків належним чином не мотивував, викладених в апеляційній скарзі доводів не перевірив, не навів вичерпних доводів щодо їх необґрунтованості, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
При цьому взагалі поза увагою суду апеляційної інстанції залишились доводи про оцінку доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував вирок щодо наявності у діях ОСОБА_6 , складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК.

Суд дав їм формальну оцінку щодо їх достатності та достовірності, не

проаналізувавши їх з точки зору належності та допустимості.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і такими, що тягнуть скасування ухвали апеляційного суду.
Таким чином касаційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора підлягають частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно ретельно перевірити всі доводи апеляційних скарг, за наявності підстав повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та постановити законне і обґрунтоване рішення.
З урахуванням того, що ОСОБА_6 перебуває під вартою за судовим рішенням, яке скасовується, колегія суддів, виходячи з положень Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважає, що засудженого має бути звільнено з-під варти.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 рокущодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з- під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3