Справа № 761/9068/17
Провадження № 1-кп/761/1015/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представника цивільного позивача - ОСОБА_16 , представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження №0002574 від 19.11.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, пенсіонер, не судимий, одружений, проживає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Велика Стариця Київської області, громадянина України, не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Відники Пустомилівського району Львівської області, громадянина України, одружений, раніше не судимий, проживає: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт.Володарка Володарського району Київської області, громадянин України, раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_5 , проживає: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.262 КК України,ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.262 КК України,ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 березня 2017 року кримінальне провадження № 002574 щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 направлене на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва за поданням в.о. голови Святошинського районного суду міста Києва.

Справа розглядається Шевченківським районним судом м.Києва зі стадії підготовчого провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду. Одночасно заявив про застосування до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які полягають в ухиленні від суду, невиконанні процесуальних рішень, що пов*язується також з суспільним резонансом даної справи. Також вважають, що ОСОБА_15 може знищити, сховати, спотворити речі, документи, незаконно впливати на свідків, обвинувачених, оскільки має авторитет та зв*язки колишнього працівника правоохоронного органу, з урахуванням, що інші учасники, особи, причетні до злочинів, перебувають в розшуку, не встановлене їх місце знаходження, тому вважають може перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти призначення обвинувального акта досудового розгляду. Вважають наявними підстави для повернення обвинувального акта прокурору як такого , що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_15 ставить питання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки приміщення Шевченківського районного суду м.Києва не забезпечено умовами, які необхідні для розгляду справи, матеріали якої містять державну таємницю. Обвинуваченому та захиснику вручено не копію, а оригінал обвинувального акту, в якому міститься підпис неіснуючої посадової особи Генеральної прокуратури, копія обвинувального акту не вручена захиснику ОСОБА_7 . Також відзначили, що у формулюванні обвинувачення містяться дані про інших осіб із зазначенням їх конкретних прізвищ, стосовно яких відсутні дані про встановлення вини, які не є обвинуваченими в даній справі, що порушує принцип презумпції невинуватості. Формулювання обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених не виокремлено, відсутня формула злочину стосовно кожного з обвинувачених осіб. Також вважають, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, в ньому не містяться дані про таке процесуальне рішення як обвинувальний акт.

Заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_15 , оскільки вважають відсутні зазначені ризики ухилення, впливу на осіб у кримінальному провадженні, свідків з урахуванням попереднього тривалого перебування під вартою особи, його добросовісної процесуальної поведінки після спливу строку дії запобіжного заходу в суді, наявності міцних сімейних та соціальних зв*язків, позитивних характеристик за місцем служби, проживання. Вказали, що має батьків похилого віку, які за станом здоров*я потребують постійного стороннього догляду.

Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подав скаргу на постанову заступника Генерального прокурора України від 23.02.2015 про зміну групи прокурорів, постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_18 від 10.08.2015 про зміну групи прокурорів, постанову заступника Генерального прокурора України від 09.07.2015 про продовження строку досудового розслідування до дев*яти місяців, постанову першого заступника Генерального прокурора України від 14.09.2015 про продовження строку досудового розслідування до одинадцяти місяців, оскільки вони прийняті з порушенням вимог КПК України. Також ставить питання про зобов*язання прокурора групи прокурорів у даному кримінальному проваджені вчинити дії, виконати вимоги ст. 293 КПК України, вручити під розписку ОСОБА_15 та його захисникам копії обвинувального акту та реєстру матеріалів. Також в скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про незаконність затримання ОСОБА_15 11 червня 2015 року.

Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 також вважають, що обвинувальний акт та реєстр не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином .

Проте обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, винуватість обвинувачених у його вчиненні, не викладені чітко в обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення.

Так, як убачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_15 обвинувачується у пособництві в привласненні вогнепальної зброї та бойових припасів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ознаками ч.5 ст.27, ч.2 ст.262 КК України, а також у незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами, а саме: у носінні, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ознаками ч.5 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 обвинувачуються кожен окремо у перевищенні службових повноважень працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі його прав та повноважень, що спричинили тяжкі наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди ГУМВС України в м.Києві в сумі 2 145 712, 77 грн., тобто у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.365 КК України, а також у пособництві в привласненні вогнепальної зброї та бойових припасів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст.27, ч.2 ст.262 КК України.

Проте в обвинувальному акті фактично відсутнє викладення формулювання обвинувачення у вчиненні кожного із зазначених злочинів особами із викладенням, якими саме індивідуальними діями кожного з них вчинено окремі конкретні злочини, за якою юридичною формулою такі дії кваліфікуються у кожному випадку із вказівкою на кримінально правові норми, порушення яких інкримінуються. Натомість відсутність в обвинувальному акті розмежування формулювання обвинувачення у вчиненні кожного окремого злочину кожним із обвинувачених свідчить про його формальне викладення.

Так, ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, проте в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні вказаного злочину, а саме: не зазначено, які діяння з об*єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 КК України, було вчинено ОСОБА_15 і не викладене формулювання обвинувачення об*єктивної сторони щодо місця, часу, обставин з урахуванням ст. 91 КПК України, виникнення попередньої змови ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Також не зазначено обставини щодо часу, дати вчинення носіння, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб самим ОСОБА_15 . Натомість в обвинувальному акті лише зазначено про продовження ОСОБА_15 вчинення своїх злочинних дій, незаконно поводячись зі зброєю та боєприпасами.

Таким чином, в цій частині відсутні відомості про об*єктивну сторону злочину при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_15 , що свідчить про невиконання вимог ст. 91 КПК України та як наслідок висунення обвинувачення, яке є в цій частині наперед незрозумілим для особи, що є порушенням права на захист.

Також відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_15 в частині зазначення часу, місця індивідуальних діянь ОСОБА_15 , які утворюють склад вчинення ним пособництва в привласненні вогнепальної зброї та бойових припасів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, в обвинувальному акті зокрема щодо ОСОБА_14 також не вказане місце вчинення дій, які утворюються склад злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, відсутнє зазначення про неможливість встановлення місця.

Щодо ОСОБА_12 відсутнє формулювання обвинувачення у вчиненні ч.3 ст.365 КК України, натомість зазначено загальну вказівку, що Діхтяр, Калетин забезпечили відвантаження майна непорушного запасу, без викладення обставин щодо індивідуальних дій ОСОБА_12 , які утворюють об*єктивну сторону вказаного злочину, місця вчинення дій, або неможливості його встановлення.

Щодо вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_12 , передбаченого ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України, також відсутнє формулювання обвинувачення в частині зазначення конкретного місця вчинення дій, які утворюють склад злочину.

Також відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_13 в частині зазначення дій особи, які утворюють склад злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, натомість в обвинувальному акті зазначено формально, що декілька осіб - ОСОБА_20 , Діхтяр, ОСОБА_21 , перевищуючи владу та службові повноваження, за відсутності підстав забезпечили відвантаження протягом періоду часу майна непорушного запасу, при цьому відсутнє формулювання обвинувачення щодо місця вчинення дій ОСОБА_13 , які ікримінуються йому як закінчений злочин.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується кожній особі окремо, що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Одночасно слід зазначити, що пред`явлене особі обвинувачення має бути чітким, містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення кожної з обвинувачених осіб у вчиненні кожного з наведених кримінальних правопорушень, з дотриманням правил ст. 91 КПК України, є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність та межі обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Крім того, обвинувальний акт не містить всупереч вимогам п.5 ч.1 ст. 291 КПК України посилання на положення закону про кримінальну відповідальність в частині обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , як обвинувачуються кожен окремо у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, оскільки редакція статті 365 КК України, яка інкримінується обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , зазнала змін, внесеними відповідно до Закону від 15.04.2008, 11.06.2009, 21.12.2010, 07.04.2011, 21.02.2014.

Такі обставини позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Окрім того, такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак стороною обвинувачення вимоги ст.ст.91,291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Статтею 338 КПК України передбачене право прокурора змінити обвинувачення в суді, проте зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді, оскільки статтею 338 КПК України не передбачене усунення недоліків обвинувального акту в суді.

Крім того, слід відзначити, що обвинувальний акт складений з порушенням засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленого ст.17 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить дані про вчинення злочинів особами із зазначенням їх конкретних прізвищ за відсутності даних про встановлення вини вказаних осіб, виділення матеріалів стосовно них в окреме провадження, такі особи не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведених підстав обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору.

Інші доводи сторони захисту про наявність орфографічної помилки в назві посади прокурора, вручення оригіналу обвинувального акту замість його копії, як вважають захисники, незазначення усіх процесуальних рішень в реєстрі матеріалів досудового розслідування, надання певного грифу матеріалам кримінального провадження, відсутність розписки в підтвердження отримання копії обвинувального акта захисником ОСОБА_7 не слугують підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, в обвинувальному акті містяться відомості про вручення копії обвинувального акту підозрюваному та захиснику ОСОБА_6 . Обвинувальний акт також складений з дотриманням правил ст. 517 КПК України, якою регламентовано охорону державної таємниці під час кримінального провадження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_15 , суд враховує, що згідно з ч.4 ст.194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

При цьому суд ввважає, що доводи про ризики ухилення від суду ґрунтуються на припущеннях з урахуванням даних про особу ОСОБА_15 , який має постійне місце проживання, міцні сімейні та соціальні зв*язки, неповнолітню дитину на утриманні, виключно позитивно характеризується, а також батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду, добросовісно виконував свої процесуальні обов*язки протягом декількох місяців в ході судового розгляду після спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, враховуючи серйозність обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні тяжких злочинів, в тому числі за попередньою змовою групою осіб, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, існують підстави для застосування запобіжного заходу з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_15 .

Одночасно враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має міцні сімейні та соціальні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні, раніше не судимий, його позитивні характеристики та добросовісну процесуальну поведінку під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором не доведено конкретних об`єктивних обставин, які обґрунтовують недостатність застосування до підозрюваного на даній стадії кримінального провадження більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема особистого зобов*язання, обов`язок доказування таких обставин покладається на прокурора в суді у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України. При цьому тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання його винним, не може слугувати єдиною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з урахування репутації, віку підозрюваного та стану здоров`я, з огляду на поведінку підозрюваного, вважає необхідним застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, у вигляді особистого зобов*язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_15 .

При вирішенні скарг захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд враховує, що вказані скарги подані в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, відповідно до частини другої якої, скарги на рішення прокурора, не передбачені ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Разом з тим порушені в скаргах сторони захисту питання не є компетенцією суду на даній стадії судового розгляду, тому скарги захисника підлягають долученню до матеріалів справи, доводи яких можуть бути враховані при дослідженні та оцінці судом доказів в даному кримінальному проваджені.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 177, 194, 303, 314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № №0002574 від 19.11.2015 за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, ч.5 ст.27,ч.2 ст.262 КК України,

ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.262 КК України,ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, - повернути прокурору.

Скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 долучити до матеріалів кримінального провадження.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_15 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, на строк до 11 жовтня 2017 року:

-не відлучатися за межі м.Києва та Київської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: