Справа № 425/2719/16-к
Провадження № 11-кп/782/44/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря : ОСОБА_4

прокурора : ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6

законного представника

малолітнього потерпілого : ОСОБА_7 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційні скарги прокурора Рубіжанського відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого машиністом ПАТ «Рубіжанський КТК», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання в виді виправних робіт за місцем роботи строком на 6 місяців з відрахуванням 10 % заробітку на користь держави.

Як вбачається з вироку суду, 15.08.2016 року, приблизно в період часу з 14-00 до 15-00 годин, більш точний час не встановлено , малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з іншими дітьми знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 .

Напередодні у малолітнього ОСОБА_9 у дворі вказаного будинку виник конфлікт з малолітнім ОСОБА_10 , який після конфлікту розповів про нього своєму батькові ОСОБА_6 .

У обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на завдання малолітньому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізуючи його, він спрямував до місця, де на той час перебував з іншими дітьми малолітній ОСОБА_9 , підійшовши до останнього , який сидів на лавці, з метою завдання йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , замахнувся лівою рукою, намагаючись вдарити його у живіт, але ОСОБА_9 ухилився у бік, через що удар прийшовся кулаком лівої руки в область верхньої третини лівого плеча та грудної клітини ліворуч. В результаті чого, завдав малолітньому потерпілому тілесні ушкодження в вигляді: синця у верхній третині лівого плеча, одного синця на передній поверхні грудної клітини ліворуч, забиття лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 174 від 17.08.2016 року за ступенем тяжкості як окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор Рубіжанського відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його протиправних дій вважає, що вказаний вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Вказує, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , не прийняв до уваги всі обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено, проте доведено обставини, що обтяжують його покарання, передбачені ст. 67 КК України, а саме скоєння кримінального правопорушення щодо малолітньої особи. Більш того, обвинувачений ОСОБА_6 не розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, хоча його вина є повністю доведеною.

Тому прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за своїм розміром є несправедливим через м`якість.

Просить вирок ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи строком на 1 рік з відрахуванням 15 % заробітку в дохід держави.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування посилається, що судом допущена неповнота судового розгляду, вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що умислу на завдання тілесних ушкоджень та іншої будь-якої шкоди малолітньому ОСОБА_9 він не мав, оскільки сам є батьком двох малолітніх дітей та відповідно ставиться до своїх батьківських обов`язків і цілком розуміє безглуздість вирішення ситуації зазначеним способом. Зазначив, що прийшов разом із своїм сином, як батько, на місце, де знаходився малолітній ОСОБА_9 , виключно з метою з`ясування непорозумінь, які виникли між його сином та ОСОБА_9 .

Також , що досудове розслідування у кримінальному провадженні, як і судове слідство, проводилось однобоко та явно з обвинувальним уклоном.

Так, в основу обвинувачення покладені пояснення малолітнього ОСОБА_9 та його знайомого малолітнього ОСОБА_11 , які вказали, що ОСОБА_6 хотів завдати удар кулаком в область живота малолітнього ОСОБА_9 , однак через те, що останній увернувся, його удар прийшовся в плече.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме повідомленню про підозру, слідчим вказано, що ОСОБА_6 реалізуючі свій злочинний намір з метою завдання тілесних ушкоджень, лівою рукою замахнувшись, намагався вдарити малолітнього ОСОБА_9 у живіт, але останній ухилився у бік, тим самим уникнув від вказаного удару. Тоді ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на завдання тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_9 , наніс йому удар кулаком лівої руки в область верхньої третини лівого плеча та грудної клітини. Проте, це не відповідає показам потерпілого та свідка ОСОБА_11 , однак вказаним обставинам суд не надав оцінки.

Також посилається, що неповнота судового розгляду та не об`єктивність досудового розслідування полягає в тому, що слідчий експеримент проведений лише за участю потерпілого, судом не допитані всі свідки у даному кримінальному провадженню, при призначенні та проведенні судово-медичної експертизи не з`ясований та не встановлений механізм отримання тілесних ушкоджень малолітнім ОСОБА_9 .

Зазначає , що малолітнім свідком ОСОБА_10 надані покази про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_9 напередодні виникла бійка, після чого вони один в одного кидали камінням. Жодного з`ясування можливості отримання тілесних ушкоджень від цього потерпілим, ані судом, ані слідчим, не зроблено, як і не з`ясовано, чи могли тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 174 від 17.08.2016 р. містились у потерпілого, утворитись від попадання камінням. ОСОБА_6 вважає, що суд сприйняв критично покази свідка ОСОБА_10 через те, що він є його сином, та судом вчинився емоційний тиск на малолітнього свідка, який розгудився через хвилювання та не міг однозначно відповісти на питання суду та учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт за місцем роботи строком на 1 рік з відрахуванням 15 % заробітку на користь держави,а в іншій частині вирок суду залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, законного представника малолітнього потерпілого, яка просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального та судового проваджень, дослідивши та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого в останньому слові, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перегляд судового рішення проводиться в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , вина якого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, оцінка яких проведена судом першої інстанції згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, як кожного доказу окремо, так і в їх сукупності, достатніх для постановлення вироку, в якому в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України наведено докази, на яких грунтується висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України , зазначено мотиви, з яких судом відкинуто докази сторони захисту. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй законності.

Не зважаючи , що обвинувачений не визнав свою вину , вона підтверджується в повному обсязі, зокрема:

показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який в суді пояснив, що в день зазначених у вироку подій він та малолітній ОСОБА_12 знаходились на вулиці, між ними виник конфлікт, оскільки останній забрав у нього його іграшку та не віддавав назад, він забрав назад свою іграшку, тоді малолітній ОСОБА_12 почав кидати в нього камінням, він відштовхнув ОСОБА_13 , останній розплакався, та пішов додому. Після чого до нього підійшов батько ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_6 , який намагався вдарити його в живіт, однак він пригнувся, тому удар прийшовся в його ліве плече. Від удару він мало не впав, в цей момент поруч були інші діти, він розплакався та пішов додому.

Із показів законного представника малолітнього потерпілого, його матері ОСОБА_7 даних нею в суді першої інстанції, вбачається, що вона в повному обсязі підтвердила покази свого малолітнього сина, який в день конфлікту прийшов додому в сльозах та розповів, що батько ОСОБА_14 хотів його вдарити кулаком в житів, але він ухилився від удару, який прийшовся йому в ліве плече. Намагалася поговорити з батьками ОСОБА_14 , однак, їх телефон не відповідав та дома їх не було, тоді вона звернулась із заявою до органів поліції.

Із показів малолітнього свідка ОСОБА_11 вбачається, що він також підтвердив в повному обсязі покази малолітнього потерпілого ОСОБА_15 в частині того, що в день конфлікту між малолітніми ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_6 ударив малолітнього ОСОБА_15 кулаком, від чого останній ледве не впав, після чого обвинувачений з сином пішли додому , малолітній ОСОБА_15 також пішов додому.

Висновком судово медичної експертизи щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено у нього тілесні ушкодження у вигляді: двох синців : в верхній третині лівого плеча, одного синця на передній поверхні грудної клітини зліва; при огляді на санпропускнику встановлено діагноз : забиття лівого плечового суглобу.

Зазначені тілесні пошкодження виникли від контакту з тупим твердим предметом і могли виникнути в строк та за обставинами, вказаними малолітнім потерпілим ОСОБА_9 , тобто в результаті нанесення йому обвинуваченим удару кулаком в плече та груди.

Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого та його захисника, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Згідно вимог ст. 65 КК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією частини статті Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинене ними правопорушення , при цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, яке , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до правопорушень невеликої тяжкості, та дані про особу винного, який свою провину не визнав в повному обсязі, не судимий, одружений, має на утриманні малолітніх дітей 2007 та 2012 року народження, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з врахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання та наявності обставини, що обтяжує покарання у виді вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, відповідно до ст.ст.66,67 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому судом, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи обвинуваченого, що його обмовили малолітній потерпілий ОСОБА_9 та його батьки, оскільки бажали, щоб він заплатив відповідні кошти, а саме, щоб купив малолітньому ОСОБА_9 велосипед, неспроможні, оскільки покази останнього та його матері являються стабільними, послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються показами свідків та іншими доказами по справі, не довіряти яким у колегії суддів відсутні підстави, окрім того, законний представник малолітнього потерпілого не заявляла цивільний позов , а в апеляційному суді пояснила, що будь-якої матеріальної компенсації від обвинуваченого не вимагає, а наполягає щоб його було покарано за завданні її сину тілесні ушкодження.

Допитаний , як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді судово медичний експерт ОСОБА_17 підтвердив, що під час проведення зазначеної експертизи, малолітній потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що встановлені у нього тілесні пошкодження утворились внаслідок удару кулаком обвинуваченим ОСОБА_6 .

Окрім того, судово медичним експертом підтверджено, що від одного удару кулаком дорослої людини, яким є обвинувачений, у малолітнього потерпілого ОСОБА_9 могли утворитись два тілесних ушкодження у виді синця у верхній третині лівого плеча, та синця на передній поверхні грудної клітини ліворуч, при обставинах, зазначених ним під час слідчого експерименту, окрім того, у малолітнього потерпілого мали місце больові відчуття внаслідок забиття лівого плечового суглобу.

Доводи обвинуваченого, що встановлені у малолітнього потерпілого легкі тілесні ушкодження утворились від того, що напередодні подій малолітні ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_9 кидались один в одного камінням, в зв`язку із чим, один камінь потрапив в малолітнього ОСОБА_9 , від якого у нього утворились встановлені пошкодження, спростовуються показами самого малолітнього ОСОБА_9 , який пояснив, що удар каменем малолітнього ОСОБА_6 прийшовся його в праву сторону, де у нього не встановлені будь-які тілесні ушкодження, а обвинувачений ударив його кулаком лівої руки в ліву верхню частину плеча та грудної клітини, від якого у нього встановлені тілесні ушкодження, вказані у висновках судово-медичної експертизи.

Доводи обвинуваченого, що судом допущено неповноту судового розгляду , оскільки не допитано свідка ОСОБА_18 не приймаються до уваги, так як судом неодноразово приймались заходи з тим, щоб допитати її в судовому засіданні, однак, до суду вона не з`явилась та відмовилась давати показання, мотивуючи свою відмову тим, що як обвинувачений так і потерпіла сторона, є її сусідами, а тому вона не хоче з ними обома псувати стосунки.

Доводи обвинуваченого, що його провину не доведено, апеляційний суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення та як спосіб захисту, спростовується вищезазначеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, які є достатніми, достовірними та допустимими, а відтак відсутні підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний суд розглянув усі доводи апеляційної скарги , поданої на вирок суду, вважає їх необґрунтованими, з`ясування обставин та перевірку їх доказами судом першої інстанції проведено повно та всебічно, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам справи, судом постановлено вмотивований вирок, який відповідає вимогам ст.374 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону, які б перешкоджали чи могли перешкоджати повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, при розгляді даного провадження не було допущено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.ст.407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України та прокурора Рубіжанського відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 грудня 2016 року , яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Копію ухвали направити сторонам.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

________________________ _________________ __________________________