АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/572/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/452/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Широківського виправного центру №75 УДПтС України в Дніпропетровській області, погоджене з головою спостережної комісії при Гречаноподівській сільській раді Широківського району Дніпропетровської області відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженого Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2012

року за ст. 121 ч.2 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі

щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

представник ШВК №45 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити свою ухвалу, якою задовольнити подання начальника Широківського виправного центру №45 щодо його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2012 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

20 липня 2016 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, згідно ст.. 82 КК України, 537,539 КПК України не відбуту частину покарання, яка складає 3 роки 1 місяць 24 дні, замінено на більш м`яке покарання обмеження волі.

22 лютого 2016 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 13.12.2012 року по день набрання чинності вироком суду першої інстанції -12.03.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

12 червня 2017 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Широківського виправного центру №75 УДПтС України в Дніпропетровській області, погоджене з головою спостережної комісії при Гречаноподівській сільській раді Широківського району Дніпропетровської області щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року у задоволенні подання начальника Широківського виправного центру №45 було відмовлено, і своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та не досяг тієї стадії, на якій подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні подання начальника ШВЦ №45 щодо його про умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не врахував те, що він, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі визнав свою провину у вчиненому злочині та щиро розкаявся, за весь період відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, має ряд заохочень, немає стягнень, працював зварювальником та у теперішній час працює на фермі. Також, як зазначає апелянт, судом не було прийнято до уваги, що він має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується, а також вперше притягується до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_6 просив задовольнити його апеляційну скаргу та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою; представник ШВК №45 просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та звільнити його від подальшого відбування покарання.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 в порядку підготовки провадження до апеляційного розгляду, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ч. 5 ст. 82 КК України вбачається, що до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин. Роз`ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року передбачено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

При регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції норм загальних та спеціальних застосовуються спеціальні норми.

Як передбачено у ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. Отже, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_6 є особою, яка відбуває покарання в Широковському виправному центрі №45 після заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під перший критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Також ОСОБА_6 був направлений у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, а саме був направлений до Широківського виправного центру №45 у випадку, передбаченому ст. 82 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, тобто підпадає і під другий критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Але, враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_6 у місця обмеження волі була винесена 20 липня 2016 року, а начальник Широківського виправного центру №45 звернувся з поданням про умовно-достроковое звільнення від подальшого відбування покаранн6я засудженого ОСОБА_6 30 травня 2016 року тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, засуджений ОСОБА_6 не може бути звільнений умовно-достроково. При цьому право засудженого на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за особою залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

Крім того, ОСОБА_6 прибув до Широківського виправного центру №45 для відбування покарання лише 18.08.2016 року, а з поданням про умовно-дострокове звільнення начальник ШВЦ №75 звернувся вже в травні 2016 року, тобто ОСОБА_6 відбув у місцях обмеження волі лише 9 місяців, при цьому за час відбування покарання має лише одне заохочення, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого та його ставлення до праці, які б вказували на доведення виправлення засудженого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання начальника ШВЦ№45 щодо засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки, проте не звернув уваги та не роз`яснив норми закону, як передбачено у ч. 8 ст. 154 КВК України про те , що особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі..

Вказана норма закону свідчить про безпідставність клопотання начальника Широківського ВЦ№45 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , оскільки з часу заміни не відбутої частини покарання більш м`яким минуло менше ніж рік.

Окрім цього, право засудженого ОСОБА_6 на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за ним залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

На підставі викладеного, ухвалу суду щодо ОСОБА_6 слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 81, 82 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, ст.. 154 КВК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу

Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Широківського виправного центру №75 УДПтС України в Дніпропетровській області, погоджене з головою спостережної комісії при Гречаноподівській сільській раді Широківського району Дніпропетровської області відносно засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4