Справа № 495/6040/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2017 року м. Білгород - Дністровський
Білгород-дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
слідчого: ОСОБА_4 ,
підозрюваного: ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського Одеської області клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Молога Білгород-Дністровського району Одеської обл.., раніше судимого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, -

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
14 серпня 2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВН ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 серпня 2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , пройшовши на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу через відкриту кватирку дерев`яного вікна проник в приміщення спальної кімнати будинку, в якій на той час відпочивала власниця домоволодіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка побачивши ОСОБА_5 спробувала вибігти на вулицю. Однак на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_6 та, нанісши декілька ударів в область обличчя, завів останню назад до будинку до спальної кімнати. Після чого ОСОБА_5 , застосовуючи фізичне насильство у вигляді нанесення ударів, а також погрози його застосування відносно ОСОБА_6 , яка сприймала її як реальну, керуючись прямим умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті та бажанням принизити потерпілу, всупереч її волі, розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, вступив в статеві зносини природним шляхом з ОСОБА_6 із застосуванням до неї фізичного насильства, направленого на обмеження особистої волі потерпілої, тобто в природний (гетеросексуальний) статевий акт, тим самим зґвалтувавши останню.

11 серпня 2017 року ОСОБА_5 , на підставі ст.208 КПК України о 22 годині 15 хвилин було затримано та поміщено до ІТТ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. 12 серпня 2017 року, на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст.152 ч.1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, а також скоєння інших кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи те, що він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, слідчий вважає, що неможливо запобігти запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з метою запобігання ризику скоєння підозрюваним ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень та ризику переховування підозрюваним від органів досудового слідства і суду з метою уникнення покарання.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, просив застосувати відносно нього міру запобіжного заходу не пов`язаною з позбавленням волі, оскільки має на утриманні матір похилого віку. Крім того, бажає просити вибачення у потерпілої та пройти курс лікування від захворювання нирок.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 11.08.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеський області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002577 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
З урахуванням вище викладеного, а також обставин вказаних у ст. 178 КПК України, відсутність стійких соціальних зв`язків, характеру кримінального правопорушення, що ставиться у підозру ОСОБА_5 поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, приходжу до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим. Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Стосовно правової позиції щодо обрання застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що згідно ч.4 ст. 183 слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину пов`язаного з насильством, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 13 жовтня 2017 року включно, з визначенням місця тримання в Ізмаїльській установі виконання покарань (№22) УДДУВП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Слідчий суддя