Провадження 1кп-200/112/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
за участю:
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003310 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньо-технічною освітою, не заміжньої, яка має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 року о 05.20 годині ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту по вул. Панікахи, 15 у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, підійшла до потерпілої ОСОБА_4 , схопила її правою рукою за волосся та штовхнула, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_4 впала на землю. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, з корисливих мотивів, шляхом ривка вирвала з рук потерпілої ОСОБА_4 сумку, яка для потерпілої не складає матеріальної цінності, в якій знаходилося два мобільних телефони: «Lenovo Р780» вартістю 2000 грн., з сім-картою мобільного оператору «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої на має, на рахунку якої грошових коштів не було, та «Samsung SM-B105E Вlack» вартістю 360 грн., а всього на загальну суму 2360 грн.

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, визнала частково та пояснила, що 09.08.2016 року близько 05.20 годині вона знаходячись на зупинці громадського транспорту по вул. Панікахи у м. Дніпро, підійшла до раніше незнайомої ОСОБА_4 та попросила у неї запальничку. Але ОСОБА_4 їй відмовила у грубій формі і між ними виник словесний конфлікт, в ході якого вони почали висловлюватися нецензурною лайкою. В ході конфлікту вона дуже розлютилася, підійшла до ОСОБА_4 , схопила її за волосся та відтягнувши за кіоск, який знаходився на зупинці, штовхнула її на землю. Коли ОСОБА_4 впала на землю, вона вирвала у неї з плеча сумку і побігла за ТЦ «Терра». ОСОБА_4 кричала їй щоб вона зупинилася, але вона проігнорувала її вимогу і втекла. Оглянувши вміст сумки, вона побачила два мобільних телефони марки «Леново» і «Самсунг», які вона сховала під кущі біля школи. Через деякий час, коли вона повернулася щоб забрати телефони, їх вже там не було. З переліком та вартістю викраденого майна згодна. Вину визнає частково, оскільки в неї не було умислу на викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 , а сумку вона забрала з метою провчити потерпілу.

Окрім показань обвинуваченої, в яких вона визнає свою провину частково, провина обвинуваченої повністю підтверджується доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні про те, що 09.08.2016 року близько 05.20 годині вона знаходилася на зупинці громадського транспорту по вул. Панікахи у м. Дніпро, де чекала маршрутне таксі. В цей час до неї підійшла раніше незнайома ОСОБА_5 з чоловіком та попросили дати подзвонити мобільний телефон. Вона надала ОСОБА_5 один з мобільних телефонів і ОСОБА_5 після розмови повернула їй телефон. Після чого ОСОБА_5 попросила дати їй прикурити і вона дала їй запальничку, при цьому ніякого конфлікту між нею та ОСОБА_5 не було, нецензурною лайкою вони не висловлювалися. Потім, приблизно через 3-5 хвилини, коли вона знаходилася спиною до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 підійшла до неї та схопивши її за волосся, стала тягти за кіоск, який знаходився на зупинці, а після того, як вона впала, вона її вдарила і вихопивши в неї сумку, разом з чоловіком стали убігати. Вона піднявшись, побігла за ними і кричала, щоб вони зупинилися і повернули сумку. Але ОСОБА_5 не реагувала на її слова, а чоловік, який був з ОСОБА_5 , сказав їй, щоб вона не бігла за ними, а то буде ще гірше. Після чого вона звернулася до чоловіка, який проходив повз неї з проханням викликати поліцію. Внаслідок скоєного у відношенні неї злочину в неї була викрадена сумка, яка не складає для неї матеріальної цінності, в якій знаходилося два мобільних телефони: «Lenovo Р780» вартістю 2000 грн., з сім-картою мобільного оператору «Київстар», та «Samsung SM-B105E Вlack» вартістю 360 грн., а всього їй була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 2360 грн.

А також письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 09.08.2016 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості, розташована в районі буд. АДРЕСА_2 . ( т.1 а.с. 3).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 , серед представлених для впізнання осіб, впевнено впізнала ОСОБА_5 як особу, яка 09.08.2016 року відкрито заволоділа її майном. (т.1 а.с. 15-18).

-висновком судової товарознавчої експертизи № 2608 від 26.10.2016 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo Р780» з урахуванням зносу станом на 09.08.2016 року складала 2000 грн., мобільного телефону «Samsung SM-B105E Вlack» складала 360 грн. ( т.1 а.с. 26-31).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2016 року за участю ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 розказала та показала механізм вчинення злочину, а саме, як вона схопила потерпілу за волосся та забрала в неї сумку. ( т.1 а.с. 41-46).

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченої доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України.

Суд не може прийняти до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що в неї не було умислу на відкрите викрадення майна потерпілої, а сумку вона забрала з метою провчити потерпілу за те, що та їй відмовила у грубій формі надати запальничку і між ними виник словесний конфлікт, та вважає, що вони дані нею з метою уникнути відповідальності. Покази обвинуваченої повністю спростовуються послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_4 , допитаної у судовому засіданні, яка пояснила, що вона на прохання ОСОБА_5 надавала їй і мобільний телефон, і запальничку, і між ними будь яких конфліктів не виникало, а ОСОБА_5 з невідомих для неї причин схопила її за волосся, а коли вона впала, вихватила в неї сумку та почала убігати, при цьому не реагуючи на її вимоги зупинитися і повернути їй сумку. Крім того, як встановлено у суді, між потерпілою та ОСОБА_5 неприязнених стосунків не було, вони раніше не знайомі, а тому причин оговорювати ОСОБА_5 в потерпілої не має.

Таким чином дії обвинуваченої щодо заволодіння майном і подальшим його розпорядженням свідчать про наявність у неї умислу на відкрите заволодіння чужим майном.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, враховуючи тяжкість скоєного, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, із застосуванням звільнення від відбування покарання із іспитовим строком на підставі ст. 75,76 КК України, що є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винною ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши її відповідно до п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м. Дніпропетровська