Справа № 367/8491/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ірпеня матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000329 від 28.09.2016р. по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дочку, працюючого, раніше не судимого, -

у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000329 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки вважали, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення та досудове слідство проведено поверхово та з істотніми порушеннями вимог КПК України.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , складеного старшим слідчим Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 16.11.2016 року та затвердженого прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 17.11.2016 року, вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній послідовний та конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. З даної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті, повинно бути конкретним.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення зазначено, що у ОСОБА_6 у не встановлений час, у невстановленому місці виник злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Зокрема, ОСОБА_6 , будучи досконало обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами, діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї та боєприпасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме револьвер «Kora 007» № НОМЕР_1 , вісім набоїв з маркуванням «47 710», оболочку гранати з маркуванням «30-87» та запалу до гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583». 30.06.2016 року, у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: кв. АДРЕСА_3 виявлено та вилучено револьвер «Kora 007» № НОМЕР_1 , вісім набоїв з маркуванням «47 710», оболочку гранати з маркуванням «30-87» та предмет запал гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583».

Втім, ні з такого викладу фактичних обставин ні з сформульованого обвинувачення, не вбачаються конкретні данні про подію злочину, а саме період зберігання обвинуваченим револьверу «Kora 007» № 01004051, вісім набоїв з маркуванням «47 710», оболочки гранати з маркуванням «30-87» та запалу до гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583», що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи.

З такого, викладу обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, що у ОСОБА_8 у невстановлений час та місці виник злочинний умисел на незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а в подальшому він же при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, зберігав за місцем свого проживання вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: револьвер «Kora 007» № НОМЕР_1 , вісім набоїв з маркуванням «47 710», оболочку гранати з маркуванням «30-87» та запал гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583». та 30.06.2016р. у ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого виявлено та вилучено револьвер «Kora 007» № НОМЕР_1 , вісім набоїв з маркуванням «47 710», оболочку гранати з маркуванням «30-87» та предмет запал гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583», не можливо однозначно зрозуміти чи про один і той саме предмет злочину йде мова, тобто вогнепальної зброї та боєприпасів.

Тобто, в даному обвинувальному акті є суперечності, а саме вказано, що ОСОБА_6 при невстановлених обставинах зберігав запал до гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583», а в ході обшуку місця проживання 30.06.2016 року було виявлено та вилучено предмет запал гранати з написом «19-87 УЗРГМ-2 583».

Крім того, через те, що сформульоване обвинувачення громіздке та об`ємне, оскільки в ньому прокурор посилається на низку нормативно-правових актів та висновки експертів, які не повинні міститись в обвинуваченні, що робить даний обвинувальний акт важким для сприйняття.

Крім того, при описанні фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та викладені формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, які за змістом є повністю тотожними, також в них викладені висновки експертиз, проведених на досудовому слідстві.

Так, в обвинувальному акті при викладенні обставин та обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 у не встановлений час, у невстановленому місці виник злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів для власного вживання. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання наркотичних засобів для власного вживання ОСОБА_6 , у невстановлений час та при невстановлених обставинах придбав наркотичні засоби кокаїн і метадон, таким чином почавши їх зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 30.06.2016 року у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено шматок туалетного паперу в який замотаний прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком, в середині якого знаходилась біла порошкоподібна речовина; прозорий поліетиленовий пакет в якому знаходиться дванадцять зав`язаних згортків синього кольору, в середині яких знаходиться порошкоподібна речовина, прозорий поліетиленовий пакет із білою речовиною, кристалоподібної форми.

З даної частини викладу фактичних обставин встановлених прокурором та обвинувачення, що міститься в обвинувальному акті, не зрозуміло, які саме наркотичні засоби, яким чином та в якій кількості він придбав.

Таким чином прокурором в фактичних обставинах встановлених прокурором та при формулюванні обвинувачення дії обвинуваченого щодо незаконного зберігання наркотичних засобів для власного вживання викладені незрозуміло, непослідовно, некоректно, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та впливають на кваліфікацію дій особи.

Відповідно до ст. 84, ст. 101 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Висновок експерта є процесуальним джерелом доказів, який має докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, які не є обов,язковими для особи або органу, яка здійснює провадження.

Суд, вважає, що описання в обвинувальному акті висновків експерта та інших нормативно-правових актів не є формулюванням обвинувачення по конкретному кримінальному провадженню, які прокурор вважає встановленими, та є посиланням прокурора на зібраний у даному провадженні доказ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт містить у собі не зрозумілий та неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які не відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченим злочину, у якому він обвинувачується, а також викликає незрозумілість у послідовності його дій, часу і місця їх вчинення, що тягне за собою й незрозумілість та некоректність формулювання обвинувачення щодо обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі конкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та які відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченим злочинів, у яких він обвинувачується.

Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає, що викладення прокурором в формулюванні обвинувачення висновків експертів, не є формулюванням обвинувачення в розумінні вимог діючого КПК України та практики Європейського суду з прав людини, а є посиланням прокурора на зібраний під час досудового слідства доказ.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, а також порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 07 днів з моменту його отримання.

Оскільки, суд повертає даний обвинувальний акт, то клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення відеозапису судового розгляду, виклик свідків та витребування матеріалів не підлягають до задоволення, як передчасно заявлені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000329 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, повернути прокурору прокуратури Київської області ОСОБА_3 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 7 днів з моменту його отримання.

Клопотання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення відеозапису судового розгляду, виклик свідків та витребування матеріалів, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1