Справа № 359/5355/17
Провадження №1-в/359/246/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 серпня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представників колонії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Бориспільською виправною колонією №119 клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вироком Сквирського районного суду Київської області від 24.03.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України іспитового строку терміном в один рік та встановленням обов`язків; згідно ухвали Сквирського районного суду Київської області від 09.04.2015 року звільнення з іспитовим строком від відбування покарання скасовано, -

в с т а н о в и в :
11.07.2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду на підставі ст. 539 КПК України із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Щодо змісту клопотання, підтримав його повному обсязі, вказавши, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не має жодної догани.
Представник БВК №119 при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду, однак зазначив, що останній, на його думку не став на шлях виправлення, за весь час відбування покарання не має заохочень.
В судовому засіданні прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити, зважаючи на те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, що підтверджується відповідними доказами, наявними в його особовій справі.
Заслухавши пояснення засудженого, думки прокурора та представника колонії, дослідивши матеріали клопотання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання.
Згідно вироку Сквирського районного суду Київської області від 24.04.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України іспитового строку терміном в один рік та встановленням обов`язків; згідно ухвали Сквирського районного суду Київської області від 09.04.2015 року звільнення з іспитовим строком від відбування покарання скасовано.

Початок строку відбування покарання 02.06.2015 року, а кінець строку: 09.06.2018 року. Станом на 04.08.2017 року невідбута частина покарання останнього становить 10 місяців 5 днів. При цьому засуджений відбув 2/3 строку покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав.

В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 14.07.2015 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. Засудженому було запропоновано бути працевлаштованим на виробництві, але він відмовився. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи.

Зважаючи на попередні висновки, ОСОБА_7 не має достатній ступінь виправлення для застосування пільг та звільнення умовно-достроково, що підтверджується наявними в особовій справі доказами та поясненнями представників колонії.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, відбув 2/3 призначеного строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений не довів, що став на шлях виправлення.

Тому суд вважає за доцільне у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного судом слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положень ст. 81 КК України та звільнення умовно-достроково, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 08.08.2017 року.

Суддя: ОСОБА_1