АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/42/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 18.11.2002 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 25.04.2003 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 07.08.2008 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;
- 09.07.2009 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 307, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 17.12.2013 року умовно-достроково на невідбутний строк 2 роки 3 місяці 16 днів відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2013 року,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

Строк покарання обраховано з 30.06.2016 року.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_7 залишено без змін, у вигляді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання. В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , не врахував, що матеріальна шкода ОСОБА_7 повністю відшкодована потерпілій ОСОБА_9 , шляхом повернення їй мобільного телефону, а потерпіла ніяких претензій матеріального та морального характеру до останнього не пред`являла.

Крім того, ОСОБА_7 просив суд суворо не карати, не позбавляти його волі, оскільки проживає з цивільною дружиною ОСОБА_10 , їх спільним сином ОСОБА_10 , 2014 р.н. та ще з двома малолітніми дітьми дружини, а основним джерелом існування родини ОСОБА_7 була його неофіційна робота.

Також апелянт вказує на те, що хоч ОСОБА_7 і має непогашену судимість, однак враховуючи ту обставину, що він має соціальні зв`язки, а його родина потребує батька та засоби існування, з врахуванням ставлення ОСОБА_7 до скоєного ним кримінального правопорушення, вважає, що до ОСОБА_7 можна застосувати положення ст. 75 КК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 29.06.2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи в салоні швидкісного трамваю № 3, який перебував на зупинці громадського транспорту «Політехнічна», що за адресою м. Київ вул. Борщагівська, 46/2, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , яка тримала в руці мобільний телефон марки «Самсунг А5», і у нього виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , та скориставшись тим, що остання не звертає на нього уваги, шляхом ривка вирвав з її руки мобільний телефон марки «Самсунг А5», білого кольору, ІМЕІ 1) НОМЕР_1 та 2) НОМЕР_2 , вартістю 6999 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 20 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було та сім-карта мобільного оператора «МТС», вартістю 20 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, який знаходився у силіконовому прозорому чохлі із зображенням «сови», вартістю 200 гривень, і повторно відкрито викрав. Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 була завдана матеріальна шкода на загальну суму 7239 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями відкрито викрав чуже майно /грабіж/ повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, задовільно характеризується за місцем реєстрації та останнім місцем відбування покарання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, матеріальна шкода відшкодована потерпілій шляхом повернення викраденого .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи вказані обставини, тяжкість вчиненого злочину, даних про особу винного, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

В зв`язку з викладеним вище, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КПК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.06.2016 року до набрання вироком законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4