Справа № 591/3920/16-к
Провадження № 1-кп/591/96/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0002779 від 23.06.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, що не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126 КК України

Встановив:
22.06.2016 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз будинку АДРЕСА_2 , помітив відчинене вікно кухні квартири АДРЕСА_3 , розташованої на першому поверсі будинку, та у останнього виник умисел на незаконне проникнення у чуже житло. Одразу після цього ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення у чуже житло, діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав, незаконно через відчинене вікно проник усередину квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_4 , чим порушив її право на недоторканість житла, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року та ст.30 Конституції України, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи. Знаходячись в квартирі, ОСОБА_5 був помічений власником квартири - ОСОБА_4 .

Не зупинившись на вчиненому, 22.06.2016 близько 21:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в коридорі квартирі АДРЕСА_4 , побачив власницю квартири ОСОБА_4 та на її запитання, що він робить у належній їй квартирі у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення шкоди здоров`ю потерпілій. Знаходячись напроти останньої, він затулив їй рот рукою, а далі, схопивши однією рукою за волосся, а іншою рукою стиснув шию, спричинивши тим самим фізичний біль та не заподіявши тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 , намагаючись вирватись від ОСОБА_5 , відштовхувала останнього. У цей час малолітня ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_5 з-за спини, вдарила останнього по нозі та, схопивши за одяг, відтягувала від ОСОБА_4 . Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на завдання шкоди здоров`ю потерпілих ОСОБА_5 , повернувшись до малолітньої ОСОБА_7 обличчям, схопив її правою рукою за зап`ясток правої руки та викрутив його назад, спричинивши фізичний біль малолітній ОСОБА_7 та не заподіявши тілесних ушкоджень.

Надалі ОСОБА_5 через незачинене вікно кухні залишив квартиру ОСОБА_4 та в подальшому був затриманий мешканцями вищевказаного будинку.

Своїми навмисними діями, що виразилися у незаконному проникненні до житла, належного ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла, а умисними суспільно-небезпечними діями, які виразились у вчиненні насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_7 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка діяла за себе та як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку з їх примиренням, на підставі ст.46 КК України, відмовилася від заявленого позову.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126 КК України та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, тому що він примирився з потерпілою та відшкодував завдану шкоду.

У відповідності зі ст. 46 КК України особа, яка вперше скоїла умисний злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала заподіяні нею збитки або усунула спричинену шкоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 примирився з потерпілими та відшкодував спричинену шкоду, про свідчить клопотання потерпілої.

Заслухавши прокурора, захисника, потерпілу ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які вважали можливим задовольнити клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими, відшкодуванням спричиненої шкоди, вчиненням злочинів невеликої тяжкості вперше.

Всі збитки, які завдані інкримінованими злочинами ОСОБА_5 відшкодовано добровільно та в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст.372 КПК України, суд,

Ухвалив:
Клопотання потерпілої задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126 КК України - закрити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція в апеляційний суд Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1