Справа № 452/1704/16-к
Провадження № 1-кп/452/32/2017
ВИРОК
іменем України
21 березня 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000059 від 25.11.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ; на даний час фактично проживає у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого; відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 10.06.2009 року о 08.00год. в м. Самборі по вул. Корольовій, 81 Львівської області, з метою вирішення своїх та своєї родини соціально-побутових проблем, підійшов до службового автомобіля Самбірської міської ради марки «Volvo 850» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на якому приїхав водій міського голови ОСОБА_7 , який не виходячи з нього зупинив на дорозі біля житлового будинку Самбірського міського голови ОСОБА_5 , де очікував останнього. Побачивши зазначений автомобіль ОСОБА_8 відчинив двері та присів на заднє сидіння з правої сторони позаду переднього сидіння пасажира, де застосовуючи психічне насильство до водія ОСОБА_7 , почав погрожувати йому застосуванням зброї, стартовим пістолетом «Zoraki» - MOD. 914-S Cal. 9мм P.A.K. 073275 Made by ATAK arms Ltd та наказав ОСОБА_7 сидіти тихо та чекати ОСОБА_5 , позбавивши його при цьому можливості вільно рухатися та обмеживши свободу пересування останнього.

Через декілька хвилин до автомобіля на заднє сидіння пасажира з лівої сторони присіли ОСОБА_6 , а на переднє - Самбірський міський голова ОСОБА_11 . У цей момент ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, шляхом демонстрування та подальшим приставляння зброї почергово до кожного з них, як засобу до позбавлення волі та можливості вільного пересування, з метою наступного утримання вищевказаних осіб у салоні даного автомобіля, затримав та позбавив можливості вільно пересуватися потерпілих, примусив перебувати в тому місці, де вони знаходяться і, в подальшому наказав водію рухатись автомобілем по вул. Корольовій м. Самбора у заданому ним напрямку, чим незаконно позбавив волі потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Однак, через короткий час ОСОБА_11 та ОСОБА_6 використавши неуважність ОСОБА_8 , вчинили активний опір останньому, обеззброїли та затримали обвинуваченого, а про вказані обставини повідомили працівників міліції.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, захисника-адвоката та протилежні позиції потерпілих у судовому засіданні, прокурора, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, оскільки він вчинив незаконне позбавлення волі людей, вчинене щодо двох чи більше осіб із застосуванням зброї. На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із наступного:

Допитаний безпосередньо у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 10.06.2009 року о 04.15год. вирушив пішки по залізничній колії з с. Воютичі до м. Самбора з метою зустрітись із мером міста щоб посприяв у вирішенні соціально-побутових питань; із собою узяв спірний пістолет за пояс спортивних штанів, мобільний телефон марки Д500 і чотириста гривень. Того дня перед 08.00год. за адресою у м. Самборі по вул. Корольовій, 81 Львівської області, з метою отримання допомоги, підійшов до службового автомобіля Самбірської міської ради марки «Volvo 850», відчинив двері автомобіля, сів на заднє сидіння з правої сторони позаду пасажира, де і чекав на Самбірського міського голову, спитавши про це перед тим дозволу у водія. Надалі ніяких погроз із застосуванням зброї ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ані ОСОБА_6 не чинив, а лише його кинув на підлогу автомобіля, коли остання зчинила галас у машині. Щодо вищевказаного пістолета, то ОСОБА_8 пояснив, що день чи два напередодні 09.06.2009 року придбав його у м. Дрогобичі Львівської області за 1600гривень, при цьому жодного дозволу на придбання зброї у нього не вимагали; даний пістолет придбав для самозахисту у зв`язку з сімейними обставинами і погрозами стосовно спору про користування землею.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 10.06.2009 року перед 08.00год. ранку на службовому автомобілі Самбірської міської ради марки «Volvo 850» із державним номерним знаком НОМЕР_1 приїхав до будинку Самбірського міського голови в м. Самборі по вул. Корольовій, 81 Львівської області, де і чекав ОСОБА_5 . У цей час ОСОБА_8 відчинив двері автомобіля і спитав чи очікується міський голова, а тоді сів на заднє сидіння з правої сторони позаду пасажира; у руці обвинувачений тримав пістолет, - про що ОСОБА_7 зрозумів, коли той приставив ззаду до шиї. Через декілька хвилин у салон автомобіля на заднє сидіння пасажира з лівої сторони присіла ОСОБА_6 , а на переднє сидіння пасажира присів Самбірський міський голова ОСОБА_11 . Проїхали у такій обстановці 150-200 метрів від будинку, а тоді ОСОБА_12 наказав зупинитись, витягнув ключі із замка запалювання, переліз на заднє сидіння і подужав обвинуваченого із пістолетом на вулицю. У наступному відразу приїхали працівники міліції.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 установлено, що 10.06.2009 року о 08.00год. в м. Самборі по вул. Корольовій, 81 Львівської області разом із своєю дружиною ОСОБА_6 сіли у службовий автомобіль Самбірської міської ради марки «Volvo 850», державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому приїхав водій ОСОБА_7 . На заднє сидіння пасажира з лівої сторони присіла ОСОБА_6 , а він на переднє сидіння пасажира. У цей момент ОСОБА_8 , який вже перебував у даному автомобілі на задньому сидінні, шляхом демонстрації спірного стартового пістолета, який на переконання потерпілого ОСОБА_5 міг стріляти бойовими патронами, чи картеччю та подальшим приставлянням зброї почергово до кожного з них, усупереч Конституції та законів України позбавив можливості вільно пересуватися потерпілих та примусив перебувати в автомобілі. Використавши миттєву неуважність обвинуваченого коли проїхали більше ста метрів від будинку потерпілий ОСОБА_11 вимкнув запалювання автомашини, протиснувся між передніми сидіннями та схопив нападника за шию і викинув на вулицю. Працівники міліції приїхали до чотирьох хвилин; обвинувачений ОСОБА_8 постійно повторював, що не винний і його зрадили.

Аналогічні показання суду надала потерпіла ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_13 підтвердила суду показання обвинуваченого ОСОБА_8 (її сина) з приводу спору про земельну ділянку та про те, що напередодні тієї події писала письмову заяву ОСОБА_5 про надання матеріальної допомоги. Про придбання пістолета сином їй нічого не було відомо.

Із висновку експерта №291/09 від 16.06.2009 року встановлено, що будь-яких пошкоджень на час огляду у ОСОБА_8 не виявлено.

Згідно висновку експерта №5/469 від 24.07.2009 року пістолет кал. 9мм Р.А. моделі «Zoraki mod.914» № НОМЕР_2 є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, придатний до стрільби як газовими чи шумовими патронами кал. 9мм Р.А., так і патронами роздільного зарядження, які складаються з шумових патронів кал. 9мм Р.А. та заводської картечі, діаметром 6,4мм. Даний пістолет виготовлений заводським способом. На момент дослідження патронник ствола пістолета пустий, в рукоятці є магазин без патронів.

У відповідності до акту №176 комплексної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 15.07.2009 року, ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки шизотипового розладу. За своїм психічним станом в даний час він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також психічним захворюванням не страждав, не перебував у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв ознаки шизотипового розладу. Наявні у нього психічні розлади мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкримінованих йому дій ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_8 під час інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його поведінку під час досліджуваної ситуації.

Окрім наведеного вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; за час проживання на території Воютицької сільської ради Самбірського району характеризується позитивно.

Судом проаналізовано вищенаведені висновки експертиз, показання осіб в їх сукупності з матеріалами кримінального провадження і, суд вважає достовірним фактом, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не визнав своєї вини, його винність та причетність до вчинення кримінального правопорушення стверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні. Із об`єктивної сторони обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне позбавлення волі людини, тримання особи в місці, де вона взагалі не бажає або більше не бажає перебувати, або в поміщенні її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього. Із суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: особа усвідомлює, що за законом вона не має права позбавляти волі чи викрадати іншу особу, але бажає це зробити.

Водночас судом звернуто увагу на посилання як обвинуваченого так і захисника-адвоката на розбіжності у показаннях трьох потерпілих стосовно деталей інкримінованого особі кримінального правопорушення. Але при цьому для усіх сторін кримінального провадження беззаперечним залишається людський фактор не пам`ятати дрібні моменти подій, що розвивалися, оскільки вони мали місце ще у червні 2009 року. Тим не менше судом проаналізовано показання трьох потерпілих у співставленні між собою та подібні показання самого обвинуваченого і суд прийшов до однозначного висновку, що ОСОБА_8 учинив незаконне позбавлення волі людей, вчинене щодо двох чи більше осіб із застосуванням зброї, тобто щодо потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Показання потерпілих усіх трьох є однаковими, послідовними і без розбіжностей у частині об`єктивної сторони злочину, - щодо незаконного їх позбавлення волі та при цьому із кваліфікуючим видом застосуванням зброї, - незаконне позбавлення волі полягало в утриманні їх у транспортному засобі, що вони не мали змоги вільно залишити, хоча бажали цього.

Однаково судом звернуто увагу на те, що залишились без відповідей та спростування обвинуваченим придбання ним зброї саме напередодні події інкримінованого злочину; носіння її та демонстрування потерпілим; добирання пішки, а не маршрутним автобусом із села Воютичі до міста Самбора по залізничній колії особи в час, коли при собі мав 400грн.; звернення про допомогу у вирішенні соціально-побутових питань самовільно присівши до службового автомобіля коло місця проживання міського посадовця, коли в тому є компетенція районного змісту і таке вирішується за місцем роботи.

Тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_8 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, показаннями потерпілих як безпосередніх у тому очевидців інкримінованого особі кримінального правопорушення; із урахуванням особи ОСОБА_8 , поведінки до і після вчинення злочину, - суд прийшов до висновку, що його слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки, - що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з тим згідно санкції ч. 2 ст. 146 КК України покарання передбачене у виді позбавлення волі та строк до п`яти років, а тому відповідно до ст. 12 КК України вищевказане кримінальне правопорушення відноситься до злочину середньої тяжкості. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, - особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відбування покарання за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули визначені строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк п`ять років, а подія кримінального правопорушення мала місце 10.06.2009 року, тому ОСОБА_8 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, бо по суті власної позиції обвинувачений та його захисник заперечили закриття кримінального провадження чи ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, а тому кримінальне провадження розглядалось у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Крім того за змістом ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Цивільного позову не заявлено, судові витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню із ОСОБА_8 у користь держави; питання речових доказів згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та на підставі Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від покарання та його відбування в зв`язку із закінченням строку давності за ст. 49 КК України. Провадження у кримінальній справі закрити.

Речовий доказ: стартовий пістолет «Zoraki» - MOD. 914-S Cal. 9мм P.A.K. НОМЕР_2 Made by ATAK arms Ltd передати ГУНП у Львівській області для виконання у встановленому законом порядку.

Стягнути із ОСОБА_8 у користь держави 751,2(сімсот п`ятдесят одну гривню 20коп.)грн. за залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору і роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя