Справа № 182/2205/16-к
Провадження № 1-кс/0182/588/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2016 року м. Нікополь
Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2
розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл.. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2012 року за № 0001186 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Новотроїцьк, Оренбурзької області РФ, директора ТОВ „Вояджер, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :
26 квітня 2016 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. надійшло клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл.. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2012 року за № 0001186 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Нікопольського ВП знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2012 року за № 0001186 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 222 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 згідно наказу № 6 від 03.11.1997 року був призначений на посаду генерального директора ТОВ «Вояджер», в своїй діяльності керувався статутом ТОВ «Вояджер», зареєстрованого Нікопольським міськвиконкомом від 16.04.1997 року, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, здійснював поточне керівництво роботою підприємства, здійснював представництво підприємства у всіх органах без довіреності, приймав рішення про отримання кредитів від банків та інших кредитних установ, тобто був посадовою особою. Крім цього, згідно статуту ТОВ «Вояджер», генеральному директору ОСОБА_5 належить 74 % статутного фонду підприємства.
15 листопада 2007 року між ТОВ «Вояджер» та ВАТ «РайфазенБанкАваль» був укладений договір овердрафту з диференційованою відсотковою ставкою № 015/03-00/203-07 на суму 500 000 грн. строком на 1 рік. В якості забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору був договір застави товарів в обороті № 015/0300/203/1-07 від 15.11.2007 року, згідно якого предметом залогу був товар в обороті у вигляді труби ДСТУ 10704-91, 10705-80 діаметром 219х5-6 в кількості 240,050 тонн балансовою вартістю 1 050 565,25 гривень.
В листопаді 2008 року у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння грошовими коштами, отриманими в якості кредиту від ВАТ «РайфазенБанкАваль» в сумі 500 000 грн. шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Так, в листопаді 2008 року ОСОБА_5 , будучи службовою особою генеральним директором ТОВ «Вояджер», маючи право розпоряджатись грошовими коштами підприємства та товарно-матеріальними цінностями ТОВ «Вояджер», умисно, в особистих інтересах, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів грошовими коштами, отриманими в якості кредиту в ВАТ «РайфазенБанкАваль» по Договору овердрафту з диференційованої відсотковою ставкою № 015/03-00/203-07 від 15.11.2007 року в суму 493 860,75 грн., що є особливо великим розміром. При цьому, заставне майно по вказаному кредитному договору - товар в обороті у вигляді труби ДСТУ 10704-91 10705-80 діаметром 219х5-6мм в кількості 240,050 тонн балансовою вартістю 1 050 565,25 грн. ОСОБА_5 реалізував на протязі 2008 року третім особам, не повідомивши про це кредитора - ВАТ «РайфазенБанкАваль».
В листопаді 2008 року у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння грошовими коштами, отриманими в якості кредиту від ЗАТ «Альфа-банк» в сумі 3 000 000 грн. шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Так, в листопаді 2008 року, ОСОБА_5 , будучи службовою особою генеральним директором ТОВ «Вояджер», маючи право розпоряджатись грошовими коштами підприємства та товарно-матеріальними цінностями ТОВ «Вояджер», умисно, в особистих інтересах, зловживаючи своїм службовим становищем, повторно заволодів грошовими коштами отриманими в якості кредиту в ЗАТ «Альфа-банк» по договору овердрафту 04-ОКЛ/08 від 30.01.2008 року в сумі 2 999 169,21 грн., що є особливо великим розміром.
Крім того, 30 січня 2008 року в м. Харкові між ТОВ «Вояджер» та ЗАТ «Альфа-банк» був укладений договір про надання кредиту в формі овердрафту № 04-ОКЛ/08 на суму 3 000 000 грн. строком на 1 рік. В якості забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору був договір застави майнових прав № 06/08 від 30.01.2008 року, згідно якого ТОВ «Вояджер» передало банку в заставу право вимоги по договору № 01/11-2007 від 01.11.2007 року між ТОВ «Вояджер» та ТОВ «Фірма «Власта» на поставку труб ДСТУ 10705-80 діаметром 219х5мм.
Однак, договір № 01/11-2007 від 01.11.2007 року між ТОВ «Вояджер» та ТОВ «Фірма «Власта» на поставку труб був фіктивним, сторони по даному договору не мали наміру вчиняти будь-які дії та не вчиняли їх.
Таким чином, генеральний директор ТОВ «Вояджер» ОСОБА_5 30.01.2008 року з метою отримання кредиту в банківській установі, надав в ЗАТ «Альфа-банк», завідомо неправдиву інформацію, які містилась в офіційних документах - договорі застави майнових прав № 06/08 від 30.01.2008 року, договір № 01/11-2007 від 01.11.2007 року між ТОВ «Вояджер» та ТОВ «Фірма «Власта» на поставку труб, які містили завідомо неправдиві дані.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, в особливо великих розмірах; ч. 2 ст. 222 КК України, як шахрайство з фінансовими ресурсами, тобто надання посадовою особою суб`єкта господарської діяльності завідомо неправдивої інформації банкам з метою отримання кредитів при відсутності ознак злочину проти власності, що спричинило велику матеріальну шкоду.
16.03.2015 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив умисні злочини, в т.ч. особливо тяжкий, є ризик того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інші тяжкі кримінальні правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти цим ризикам, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, оскільки є підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а після вчинення злочинів він почав переховуватися від слідства, покинув місце проживання, і місце його перебування невідоме, 16.03.2015 р. його було оголошено у розшук, а ухвалою слідчого судді від 28.04.2016 р. було надано дозвіл на його затримання з метою приводу.
Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання слідчого і вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 222 КК України, а також є ризик, що ОСОБА_5 , який вчинив в т.ч. особливо тяжкий злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, тобто є підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 222 КК України та є всі підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Але, враховуючи, що місце перебування ОСОБА_5 невідоме, він переховується від органів досудового розслідування і суду, 16.03.2015 р. його було оголошено у розшук, а ухвалою слідчого судді від 28.04.2016 р. надано дозвіл на його затримання з метою приводу.
Відповідно до п.2) ч.3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.
Оскільки клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядається за обов`язковою участю підозрюваного, але до теперішнього часу підозрюваний ОСОБА_5 затриманий та доставлений до суду не був, а ухвала слідчого судді про дозвіл на його затримання з метою приводу втратила свою законну, тому вважаю за необхідне відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст. 188, 190 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл.. ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2012 року за № 0001186 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1