АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5009/16-к Номер провадження 11-кп/786/1061/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора: ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Инта, Республіки Комі, Росії, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою технічною освітою, раніше судимого, засудженого вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.10.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука зараховано термін попереднього ув`язнення з 12.10.2015 року по 11.01.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області звернувся засуджений ОСОБА_7 , який у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як на підставу заявлених вимог покликається на те, що він за час відбування покарання не порушував режим утримання, характеризується задовільно та має одне заохочення, працевлаштований, а тому апелянт вважає, що він довів своє виправлення, а рішення місцевого суду є безпідставним.

Інші учасники судового провадження ухвалу місцевого суду не оскаржували, до початку апеляційного розгляду заперечення проти апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не подавали.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 28.10.2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовлено.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд виходив з того, що на час звернення до суду засуджений не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці не свідчать про їх сумлінність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого в режимі відеоконференції, який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого за безпідставністю, перевіривши матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так, відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2ст. 81 КК).

Відповідно до ч.2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.10.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.03.2016 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 12.10.2015 року по 11.01.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 12.10.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 13.02.2017 року.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно враховано те, що засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

Так, ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, звільненим від відбування покарання за попереднім вироком 06.02.2015 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 4 дні, на шлях виправлення не став і знову був засуджений вироком від 12.10.2015 року за скоєння аналогічного злочину під час періоду умовно-дострокового звільнення.

За висновками адміністрації колонії, 11.05.2016 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, 11.08.2016 року у застосуванні ст. 82 КК України, а 21.09.2016 року у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не досяг необхідного ступеня виправлення.

За період відбування покарання ОСОБА_7 хоча і не має стягнень, але має лише одне заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, яке було накладене 25.08.2016 року, тобто, лише за місяць до розгляду адміністрацією установи та спостережною комісією питання про застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_7 і майже безпосередньо після відмови у застосування до нього ст. 82 КК України.

Все це, в сукупності, як правильно встановлено в суді першої інстанції, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, а його поведінка не є такою, що може слугувати підставою для умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів апеляційного суду вивчивши матеріали подання, особову справу засудженого, заслухавши пояснення самого апелянта погоджується з такими висновками суду, оскільки враховуючи тяжкість та характер вчинених злочинів, характеристику засудженого, відсутність стабільної законослухняної поведінки, а також поведінку засудженого під час виконання покарання, ним не доведено його виправлення.

З огляду на наведене, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення, без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

с у д д і :

___________ ___________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4