Справа № 467/210/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника Арбузинського МРВ з питань пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000046 від 05 лютого 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кабардино Балканської республіки, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

-21 травня 2010 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням на 2 роки ;

-09 грудня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки ;

-01 лютого 2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі ;

-01 серпня 2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі ;

-31 жовтня 2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доведеним, що 04 лютого 2017 року близько 18 год.00 хв. на вул. Тіністій в с. Зелена Поляна Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс декілька ударів рукояткою від молотка в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 65 від 06.02.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, дав показання, підтвердив обставини скоєння правопорушення та пояснив суду, що в нього дійсно були неприязні відносини з потерпілим, оскільки останній ображав його покійну дружину та вагітну доньку, а нещодавно звинуватив його в крадіжці самогону, побив його, але побої він не знімав, так як не було грошей їхати в лікарню. Він дійсно наніс потерпілому близько чотирьох ударів в область голови дерев`яною частиною молотка на АДРЕСА_2 біля свого будинку.

Потерпілий ОСОБА_7 був присутнім в судових засіданнях 16.03.2017 року, 22.03.2017 року, однак 19.04.2017 року подав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу без його участі.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджуються з обставинами, встановленими досудовим слідством.
Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За такого, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, у відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний наявний у провадженні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, так як він своїми умисними діями наніс потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання, а також те, що згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), який згідно ч.2 ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення правопорушення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.
При цьому суд переконаний, що дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним повністю, щиро розкаявся у скоєному, що відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує йому покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів.

Ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368 - 371, 373 - 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 ( вісімдесят ) годин.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 ( тридцяти днів ) з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1