Справа № 1-813/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого______________________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не судимого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, будучи зобовязаним заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2007 року щомісячно сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи від 12.11.2007 року і до повноліття дитини, на користь її матері ОСОБА_5, починаючи з 06.02.2009 року став злісно ухилятися від сплати визначенних судом коштів на утримання дитини, будучи здоровим та працездатним, маючи щомісячний дохід від випадкових заробітків в розмірі 1000 грн. аліменти на дитину потерпілій не платив, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини останній не надавав, продуктами харчування та одягом дитину не забезпечував, вихованням доньки не займався, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментах за період з 06.02.2009 року по 01.06.2010 року за 14 місяців і 24 дні в сумі 4530 грн..

На облік у центрі зайнятості ОСОБА_4 ставати не бажає, на попередження державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби щодо кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів належним чином не реагує.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєному і в повному обсязі підтвердив факт та встановлені досудовим слідством обставини умисного ухилення від сплати потерпілій ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1, а також у повному обсязі визнав заборгованість по аліментах за період з 06.02.2009 року по 01.06.2010 року за 14 місяців і 24 дні в сумі 4530 грн.. Ствердив, що офіційно не працював через те, що не міг знайти підходящої роботи, однак мав доходи від випадкових заробітків. На облік у міському центрі зайнятості не став через те, що там його не можуть забезпечити добре оплачуваною роботою. Іншої матеріальної допомоги на утримання дитини потерпілій не надавав. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнаючи себе винним у вчиненому, в повному обсязі погоджуючись з предявленим обвинуваченням та будучи детально ознайомленим з полодженнями ст. 299 КПК України, підсудний від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані слідством за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обираючи підсудному покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного останнім злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_4 не судимий, повністю визнав себе винним і щиросердно розкаявся у вчиненому, що суд визнає обставиною, яка помякшує відповідальність останнього.

За місцем проживання підсудний характеризується формально посередньо.

Обставин обтяжуючих відповідальність підсудного суд не вбачає.

Наведені обставини, а також запевнення підсудного щодо добровільного і повного погашення потерпілій в найстисліші терміни заборгованості по аліментах, дають суду підстави для висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 164 ч. 1 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням на підсудного обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченного ст. 164 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобовязавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи прозміну постійного місця проживання і регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання останнього.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб від дня його проголошення.

Суддя: Сливка В. В. ,