АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/126/17 Справа № 711/9245/16-к Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого в режимі

відеоконференції ОСОБА_7

представника Черкаської

ВК № 62 в режимі

відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання останнього, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України щодо нього застосовано примусове амбулаторне психіатричне лікування в місцях позбавлення волі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано термін попереднього ув`язнення з 17.07.2012 по 13.08.2013 в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

18.10.2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

10 листопада 2016 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що засуджений має одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, та лише два заохочення - в 2016 році.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, просив скасувати, та ухвалити нову, якою застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення, оскільки на його думку наявні всі підстави для такого звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, думку представника ВК № 62 ОСОБА_8 про наявність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На час звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, він відбув 2/3 призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2013 року покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 під час перебування в ЖУВП № 8 м. Житомир та СІЗО м. Києва порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 11.09.2013 року відбуває покарання в Черкаській виправній колонії № 62, характеризується позитивно, на даний час режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, двічі заохочувався правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці (18.05.2016р. та 03.10.2016 р.), мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить для себе належні висновки. Працевлаштований днювальним на безоплатній основі, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься сумлінно, за що отримав 2 заохочення правами начальника установи, навчався в Черкаському навчальному центрі при Черкаській ВК № 62 та здобув професію «слюсар механоскладальних робіть» 111 розряду, в скоєному розкаюється, вину визнає повністю, має тяжке захворювання епілепсію.

З огляду на ці обставини доводи ОСОБА_7 про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є обґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції зазначених обставин до уваги не взяв, не дав їм належної правової оцінки та прийшов до невірного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від відбування подальшого покарання, призначеного йому вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2013 року у вигляді 07 років 06 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяці 17 днів. Засудженого ОСОБА_7 слід звільнити з-під варти негайно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання останнього - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування подальшого покарання, призначеного йому вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2013 року у вигляді 07 років 06 місяців позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 17 днів.

Засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :