АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2221/16 Справа № 205/7012/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника інспекції ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання про направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И Л А :
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська вироком від 10 вересня 2014 року засудив ОСОБА_8 за ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України на два роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

За поданням Кримінально-виконавчої інспекції Ленінського району м. Дніпропетровська ухвалою від 04 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська вирішив скасувати іспитовий строк та направити ОСОБА_8 для відбування призначеного вироком покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, оскільки вважає її такою, що є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора та представника кримінально-виконавчої інспекції, які, кожен окремо, просили апеляцію залишити без задоволення, перевіривши матеріали клопотання і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України та ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як убачається з вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2014 року, при засудженні ОСОБА_8 за ч.2 ст.296, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України, зміненого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року, та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, на нього було покладено обов`язки, передбачені пунктами 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції направив ОСОБА_8 для відбування призначеного вказаним вироком покарання у зв`язку з тим, що останній неодноразово порушував порядок реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції без поважних причин.

Але наведені обставини, яким суд не дав належної оцінки і які також були досліджені колегією суддів апеляційного суду, дає підстави вважати, що така поведінка засудженого не може свідчити про те, що він не бажає стати на шлях виправлення, внаслідок чого його необхідно направити для відбування покарання згідно ч.2 ст.78 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання та особової справи, засуджений ОСОБА_8 не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Ленінського району м. Дніпропетровська згідно встановлено графіка з 08.01.2015 року по 08.09.2016 року 5 разів, а саме 08.10.2015 року, 10.12.2015 року, 14.04.2016 року, 09.06.2016 року, 08.09.2016 року, що не може свідчити про систематичність порушень режиму реєстрації, крім того, засудженим було надано відомості щодо поважності причин неявки у зазначені дати до КВІ.

Апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_8 працює на посаді водія в ТОВ «БК «ПОСЕЙДОН», за місцем роботи характеризується позитивно, у зв`язку із службовою необхідністю часто перебуває у відрядженнях. За місцем мешкання засуджений також характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, протягом іспитового строку не скоював кримінальних правопорушень, до адміністративної відповідальності не притягався.

Таким чином, все викладене вище не може свідчити про системне порушення засудженим ОСОБА_8 встановленого кримінально-виконавчою інспекцією порядку реєстрації осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, а отже колегія суддів не вбачає і підстав для скасування в даному конкретному випадку іспитового строку засудженому ОСОБА_8 з направленням для відбування призначеного покарання.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини справи, необгрунтовано погодився з висновком в поданні кримінально-виконавчої інспекції від 13 вересня 2016 року, про що зазначив в своїй ухвалі, прийнявши незаконне та необґрунтоване рішення стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали відповідно до ст.407 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

В задоволенні подання Ленінського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Дніпропетровська про скасування засудженому ОСОБА_8 випробувального терміну та направлення його для відбування призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4