ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/141/17

01 березня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого 21.09.2016 року Костопільським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи засудженим 21 вересня 2016 року Костопільським районним судом за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, на шлях виправлення не став та знову вчинив навмисне кримінальне правопорушення. Так, 01 листопада 2016 року у відповідності до ч.1 ст.37 КВК України, ОСОБА_4 будучи ознайомленим інспектором кримінально-виконавчої інспекції з умовами, порядком та обов`язками під час відбування покарання, а також відповідно до вимог ч.3 ст.13 КВК України будучи зобов`язаним з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції Костопільського району два рази на місяць, а саме в першій і третій вівторок місяця, а також направлений для відбування покарання до Пісківської сільської ради Костопільського району, що розташована по вул. Незалежності,53 в с.Пісків Костопільського району Рівненської області, в порушення ч.3 ст.40 КВК України, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання, не відпрацював призначені йому громадські роботи, невідбута частина покарання становить 148 год. Крім зазначеного, ОСОБА_4 , в порушення ч.3 ст.13 КВК України для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції Костопільського району жодного разу добровільно не з`явився і таким чином від відбуття покарання у виді громадських робіт ухилився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, розкаявся та запевнив суд, що більш так вчиняти не буде.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 ухилився від відбування громадських робіт, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує обставини, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, тому призначити міру покарання необхідно в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин .

Враховуючи невідбуту судимість ОСОБА_4 за вироком Костопільського районного суду від 21 вересня 2016 року, за яким він засуджений за ч.1 ст.185 КК України - до 200 годин громадських робіт, з яких не відпрацював 148 год, які відповідно до ст.72 КК України відповідають 18,5 дням арешту, тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком .

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.373-375 КПК України, ст.ст.50, 65, 66,67,71-72, ч.2 ст.389 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 1(один) місяць.

На підставі ст.72, ч.1 ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, враховуючи те, що ОСОБА_4 не відбув покарання за вироком Костопільського районного суду від 21 вересня 2016 року, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком - 18 (вісімнадцять) днів арешту, призначити остаточне покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 18 (вісімнадцять) днів.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати із приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1