Справа №480/2834/16-к 03.01.2017

Провадження № 11-сс/784/9/17 Категорія арешт майна
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої-судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року про накладення арешту на майно, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
власник майна ОСОБА_7
представник третьої особи, щодо майна
якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_7 : автомобіль марки «ЗІЛ 130» державний номер НОМЕР_1 з завантаженим кузовом сировини та бульдозер, а саме кар`єрну техніку «JCB», «3сx» номер НОМЕР_2 жовтого кольору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_6 вважає, що рішення про арешт майна прийнято безпідставно. При цьому твердить:
що відсутні передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України обставини і що арештоване майно не відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям, а тому у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна не було потреби;
що на даний час відпала необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, посилаючись на положення ч. 3 ст. 132, ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України;
що між власником земельної ділянки, на якої проводились роботи щодо видобутку лігніну та ТОВ «Баніса Енерджв Юкрейн» укладено договір про спільну діяльність з метою вилучення гідролізного лігніну;
що діяльність щодо видобутку гідролізного лігніну здійснювалось ТОВ «Баніса Енерджі Юкрейн», яка 20 грудня 2016 року уклала договір про надання послуг техніки з ТОВ «Фокс Маркет Компані», яке також на підставі договірних відносин використовувала належну ОСОБА_7 техніку, а саме: автомобіль марки «ЗІЛ-130» державний номер НОМЕР_1 та бульдозер «JCB Зсх» номер НОМЕР_3 ;
що між ОСОБА_7 та ТОВ «Фокс Маркет Компані», а також між ТОВ «Фокс Маркет Компані» та ТОВ «Баніса Енерджі Юкрейн» існували договірні відносини, і ОСОБА_7 , як власник автотранспорту, не повинен нести відповідальність за діяльність, що здійснюється вищевказаними юридичними особами;
що на даний час договірні відносини між власником автотранспорту ОСОБА_7 та ТОВ «Фокс Маркет Компані» договори про використання автотранспорту розірвано, а сам автотранспорт, на який накладено арешт, втратив ознаки, що притаманні речовим доказам, а тому є підстави скасування раніше накладеного арешту;
що ОСОБА_7 , який є власником автотранспорту, не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні, що, на думку апелянта, свідчіть про відсутність обґрунтованої підозри щодо нього;
що власником автотранспорту укладено договір з іншою особою щодо використання вищезазначеного автотранспорту.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Під час проведення слідчих дій на місці проведення видобутку ґрунту представником ТОВ «Беніса Енерджі Юкрейн» ОСОБА_10 , що перебував на місці події, не було надано жодних пояснень та належно оформленої документації, на підставі якої проводяться земельні роботи.
Слідчий звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події автомобіль марки «ЗІЛ 130» державний номер НОМЕР_1 з завантаженим кузовом сировини та бульдозер, а саме кар`єрна техніка «JCB», «3сx» номер НОМЕР_2 жовтого кольору, мотивуючи тим, що транспортний засіб використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на ньому залишилися сліди кримінального правопорушення.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що, враховуючи визначені ч. 2 ст. 173 КПК України обставини, а також з метою забезпечення виконання покарання, яке загрожує ОСОБА_7 та з метою запобігання можливості знищення доказів злочинної діяльності, в разі визнання його винним за ч. 1 ст. 240 КК України, на вказані автомобіль та бульдозер слід накласти арешт.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги останнього, доводи-заперечення прокурора ОСОБА_8 проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження слідчий суддя повинен вирішувати це питання відповідно до вимог ст. ст. 170 - 173 КПК України.
Слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону при розгляді клопотання слідчого ОСОБА_9 та при постановленні оскаржуваної ухвали.
Апеляційний суд не погоджується з рішенням слідчого судді і приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту майна в даному випадку і при цьому виходить з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Так, ч. 1 ст. 240 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля; а ч. 2 ст. 240 КК України за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
У будь якому разі матеріали кримінального провадження не містять даних щодо порушення встановлених правил охорони надр, яке створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, як і не містять даних про те, що лігнін є корисною копалиною загальнодержавного значення.
Зазначене є порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.
Слідчий суддя залишив вищевказане поза увагою.
Крім того, слід зауважити, що відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
А за приписами ч. 3 ст. 132 КПК України щодо загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
За вимогами ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Ані слідчий, ані прокурор не довели передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України обставин, і в першу чергу того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, з огляду на вищезазначене щодо відповідності кваліфікації вказаній фабулі у витягу з ЄРДР.
Крім того, є таким, що не ґрунтується на матеріалах справи твердження слідчого про те, що представником ТОВ «Беніса Енерджі Юкрейн» ОСОБА_10 , що перебував на місці події, не було надано жодних пояснень та належно оформленої документації, на підставі якої проводяться земельні роботи з видобутку ґрунту.
Так, відповідно до пояснень ОСОБА_10 від 22 грудня 2016 року (які є в матеріалах кримінального провадження і які навіть не долучені до клопотання про арешт майна, хоча слідчий на них і посилається у своєму клопотанні), він працює менеджером в ТОВ «Беніса Енерджі Юкрейн», який уклав договір з власником даної земельної ділянки ОСОБА_11 щодо заміни лігніну на чорнозем. На виконання цього договору наразі і проводяться роботи для відібрання лабораторних проб поверхні цієї земельної ділянки задля перевірки загрози сільськогосподарській земельній ділянці від дії лігніну. Вказана сировина вилучена у певній кількості для дослідження у лабораторії та доставлялася до цеху ТОВ «Беніса Енерджі Юкрейн» на вул. Промислова, 4 в смт. Ольшанське, де ця сировина фасується у брикети для подальшої доставки до місця дослідження.
Тобто, ОСОБА_10 дав змістовні пояснення з приводу робіт на цій земельній ділянці. Але орган досудового розслідування їх не перевірив.
Як пояснив прокурор апеляційному суду, за вказаною ОСОБА_10 адресою для з`ясування вказаних ним обставин до цього часу не проводилися ані огляд, ані обшук.
Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що наразі є наявними документи, що свідчать про правомірність та законність дій ОСОБА_7 виконання ним роботи за договором з використанням його авто техніки.
Зазначені обставини слідчим суддею не з`ясовані і необхідність їх з`ясування залишилася поза увагою слідчого судді.
Натомість слідчий суддя вийшов за межі як клопотання про арешт майна, так і наданих йому законом повноважень при розгляді та вирішенні такого клопотання.
Так, мотивуючи необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_7 , слідчий суддя вказав про врахування ним визначених ч. 2 ст. 173 КПК України обставин (не конкретизуючи, що саме він має на увазі), а також вказав як на мету накладення арешту на це майно на забезпечення виконання покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , та з метою запобігання можливості знищення доказів злочинної діяльності в разі визнання його винним за ч. 1 ст. 240 КК України.
Однак, ані ст. 170 КПК України, ані ст. 173 КПК України, ані ст. 132 КПК України не передбачають таких підстав для арешту майна певної особи і не пов`язують необхідність накладення арешту на майно певної особи з забезпеченням виконання покарання, яке загрожує такій особі та з метою запобігання можливості знищення доказів злочинної діяльності в разі визнання такої особи винною за вчинення певного злочину.
З огляду на зазначене ухвала слідчого судді не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України.
Ані слідчий, ані прокурор не довели передбачених ч. 3 ст. 131 КПК України обставин, і в першу чергу того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, з огляду на вищевикладене.
Оскільки слідчий у клопотанні, та прокурор під час судового розгляду не довели передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України обставин, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, то відсутні правові підстави для задоволення цього клопотання слідчого.
Керуючись ст. ст. 405, 407 ч. 3 п. 2, 422, 424 ч. 4, 426, 532 ч. 4, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Скасувати ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року про арешт майна ОСОБА_7 .
Постановити нову ухвалу.
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про арешт майна ОСОБА_7 : автомобіль марки «ЗІЛ 130» державний номер НОМЕР_1 з завантаженим кузовом сировини та бульдозер, а саме кар`єрну техніку «JCB», «3сx» номер НОМЕР_2 жовтого кольору.
Вилучене майно повернути власнику ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді