Справа № 161/3760/17
Провадження № 1-кп/161/303/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 06 лютого 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липини Луцького району Волинської області, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2013 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, 16 червня 2016 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 05 лютого 2017 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території поблизу приміщення церкви Святого Миколая Чудотворця по АДРЕСА_2 , повторно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав із території поблизу будівельного вагончика, розташованого поблизу вищевказаної церкви арматуру, діаметром 16 мм., загальною довжиною 21,78 м., вартістю 519 грн. 02 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, та кваліфікує його дії, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 05 лютого 2017 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на території поблизу приміщення церкви Святого Миколая Чудотворця по АДРЕСА_2 , із території поблизу будівельного вагончика, розташованого поблизу вищевказаної церкви викрав арматуру, діаметром 16 мм., загальною довжиною 21,78 м., вартістю 519 грн. 02 коп., належну потерпілому ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, вказуючи, що відшкодував шкоду потерпілому.
29 березня 2017 року під час судового розгляду між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якої, останній беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, примирився із потерпілим, а також відшкодував заподіяну йому шкоду та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 призначається покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України останній звільняється від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням двохрічного іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Потерпілий та обвинувачений в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, захисник її підтримав, прокурор заперечувала.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши угоду про примирення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що примирився із потерпілим, відшкодував завдані йому збитки та погодився на призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинений ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення йому узгодженого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням судом двохрічного іспитового строку та покладення на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів та на підставі ст. 122 КПК України приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення товарознавчої та судової трасологічної експертиз, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 29 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 06 лютого 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: арматуру, діаметром 16 мм., загальною довжиною 21,78 м повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи в сумі 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп. та судової трасологічної експертизи в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп., а всього, на загальну суму 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 60 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1