Справа № 403/909/16-к
провадження № 1-кп/403/8/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Седнівка Устинівського району
Кіровоградської області, адреса місця проживання,
зареєстрована у встановленому законом порядку та адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта вища,
одруженого, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
17 липня 2016 року близько 03 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 в приміщенні літнього бару «Аннушка», що розташований по вул.О.Мазуренка в смт.Устинівка Кіровоградської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , стоячи навпроти потерпілої обличчям до неї, умисно наніс один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя потерпілій ОСОБА_5 , від якого вона впала на бетонне покриття підлоги бару. Внаслідок нанесенного удару, що був безпосереднім наслідком дії обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої і медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням відламків, синця навколо правого ока, перелому кісток носа, осередків гратчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1225 від 19.08.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня, та які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв"язку з нанесеним обвинуваченим ОСОБА_7 ударом потерпілій ОСОБА_5 ..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєному злочині визнав частково. Суду дав показання, що 17.07.2016 року він перебував у приміщенні бару в смт.Устинівка, де відпочивав сам без друзів. В кафе перебувала також потерпіла ОСОБА_5 та гр-ни ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Близько 03 год. 30 хв. між ним та потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка, оскільки потерпіла була подругою його колишньої дружини та зачіпала його, розповідаючи, яка остання хороша. Потерпіла обзивала його нецензурними словами. До цієї сварки він з потерпілою ОСОБА_5 перебував у нормальних відносинах. Після сварки він підійшов до свого столика і відчув як його хтось сильно штовхнув у спину. Хто здійснив поштовх у спину він не бачив. Падаючи вперед, він схопився за стіл, щоб встояти на ногах, і після цього, по інерції, з розвороту, наніс назад за спину один удар кулаком руки та відчув, що вдарив когось в носову частину обличчя, при цьому не бачивши кому саме наніс цей удар. Після того, як ударив, побачив, що наніс удар потерпілій ОСОБА_5 .. Після нанесення удару вийшов з бару та поїхав додому. Повністю визнав обставини вчинення ним кримінального правопорушення щодо нанесення ним одного удару кулаком руки потерпілій ОСОБА_5 .. З приводу механізму нанесення ним удару потерпілій, а саме: стоячи навпроти обличчям до неї, свою вину не визнав та дав суду показання, що наніс удар падаючи, замахом руки назад, не бачивши кому. Зазначив, що розкаюється у вчиненому. Цивільний позов, пред`явлений прокурором в інтересах держави, на відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від вчиненого ним злочину визнав повністю. Цивільний позов, пред`явлений потерпілою ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, зазначивши, що не визнає позов в частині сплачених потерпілою благодійних внесків. Позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди не визнав повністю, але в подальшому, під час розгляду кримінального провадження, зазначив про визнання вказаних вимог частково на суму 2000,00 грн.. Також зазначив, що на даний час він нічого не відшкодував потерпілій ОСОБА_5 , хоча звертався до неї, однак вона відмовилась від відшкодування.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , крім часткового визнання ним своєї вини, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , що 17.07.2016 року вона близько 12 години ночі прийшла із знайомими до кафе «Аннушка» в смт.Устинівка. В приміщенні кафе вона бачила обвинуваченого ОСОБА_7 , при цьому не знає чи він був вже там, чи прийшов пізніше. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до їх столика та запропонував її знайомим випити. Вони відмовились. Обвинувачений облив її пивом. Після цього він почав обзивати її нецензурною лайкою, кричав на весь бар. Хтось із знайомих сказав, щоб він відійшов. Після того, як обвинувачений ОСОБА_7 відійшов до сусіднього столика, вона підійшла до нього, щоб запитати, чому він так робить. Натомість обвинувачений знову почав її обзивати та стоячи навпроти, обличчям до неї, наніс їй один удар кулаком в праву частину обличчя, внаслідок чого вона впала та втратила свідомість. Знайомі викликали швидку і їй надали першу допомогу. Після цього вона написала заяву до поліції та пройшла в м.Долинській експертизу. Лікувалась в Кіровоградській обласній лікарні. Суду також пояснила, що дійсно знає колишню дружину обвинуваченого, але не є її подругою, і в той вечір нічого з приводу неї не говорила. Щодо відмови від відшкодування шкоди на пропозицію обвинуваченого зазначила, що він дійсно підходив до неї приблизно місяців через п`ять після події, вже після того як прийшли повістки до суду, з пропозицією забрати заяву із суду та що буде відшкодовувати їй шкоду по можливості його заробітку. Також показала, що обвинувачений до цього часу не вибачився за вчинене. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він підходив до їх столика та пропонував знайомим випити із пляшки коньяк. Крім того, вона сама бачила як обвинувачений купив пляшку коньяку в кафе та пив із цієї пляшки;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , що 16.07.2016 року він прийшов до літнього приміщення бару «Аннушка» в смт.Устинівка після 21 години вечора. Обвинуваченого ОСОБА_11 побачив після 12 або в 01 годині ночі, точного часу не пам`ятає, коли зустрів останнього біля бару. Після розмови з ним, вони у двох піднялись на другий поверх бару, де випили по 50 грам коньяку. Обвинувачений купив пляшку коньяку. Після цього спустились вниз до літньої площадки та підійшли до столу, де сиділа потерпіла, поставили пляшку коньяку та відійшли, продовжуючи розмову. В подальшому, маючи намір вжити коньяк, вони з обвинуваченим ОСОБА_12 підійшли до столу, де сиділа потерпіла ОСОБА_13 , після чого остання встала і відійшла в бік, а обвинувачений ОСОБА_12 продовжував стояти біля столика, від якого відійшла потерпіла. З невідомої йому причини між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_12 виникла сварка, в ході якої вони обоє говорили щось один одному, але змісту слів він не чув, оскільки не вникав в їх суть. При цьому по інтонації обвинуваченого він був знервований, хоча до цього все було нормально. Після цього ОСОБА_12 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілій ОСОБА_13 , від якого вона впала і в неї з носа сильно потекла кров. В подальшому він почав підіймати потерпілу, яка була притомна, та викликав швидку. Обвинувачений після нанесення удару вийшов з бару, сів в автомобіль та поїхав. Вказав, що в момент нанесення ОСОБА_14 удару потерпілій ОСОБА_13 , остання стояла обличчям до обвинуваченого, перед ним, дослівно "спереду нього". Про причини сварки йому нічого не відомо, і після цього випадку він також не з`ясовував це питання. Про наявність раніше конфліктних ситуацій між обвинуваченим та потерпілою він не знає. Також зазначив, що не бачив, чи штовхала ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_15 .. Про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та чи пив він більше за нього сказати не може, оскільки того вечора також вживав спиртні напої;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , що влітку, точної дати не пам`ятає, після 12 години ночі, він прийшов до бару «Аннушка» в смт.Устинівка, де відпочивав у компанії знайомих, в тому числі потерпілої ОСОБА_13 , сидячи з ними за одним столиком. Через деякий час до них підійшов обвинувачений ОСОБА_12 та запропонував випити коньяк, бутилку з яким тримав в руках. Не знає звідки на столі взялося пиво, яке розлилося на потерпілу, і після цього між нею та обвинуваченим розпочалася сварка, яка тривала приблизно до 5 хв.. Після цього потерпіла встала із-за столу та відійшла вбік, за нею відійшов також обвинувачений, і вони знову продовжили з`ясовувати стосунки. Залишаючись сидіти за столом, він, приблизно через 2-3 хв. після того як потерпіла та обвинувачений відійшли від столу, почув звук удару з правої сторони від себе, з того місця, де вони перебували. Впевнений, що це був саме звук удару, оскільки має розряд по боксу. Повернувшись, він побачив, що потерпіла лежала на полу та мала тілесні ушкодження у виді гематоми під оком, здвинутого перенісся, з носа йшла кров. Після цього він почав надавати потерпілій допомогу. Вказані тілесні ушкодження визначив, оскільки під час участі в АТО його навчали надавати медичну допомогу. Обвинуваченого ОСОБА_11 присутні в барі відвели в бік. Вважає, що удар потерпілій наніс саме обвинувачений, оскільки нікого іншого біля них не було. Візуально, дивлячись на обвинуваченого він бачив, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак не може сказати чи вживав обвинувачений ОСОБА_12 спиртні напої, оскільки лише бачив у нього бутилку коньяка, але з ним його не розпивав;
- протоколом прийняття усної заяви потерпілої ОСОБА_5 від 17.07.2016 року про нанесення їй ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден на обличчі (а.п.2);
- висновком експерта № 1225 від 19.08.2016 року за результатами проведення у КЗ «Кіровоградському обласному бюро судово-медичної експертизи» судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , відповідно до якого у останньої маються тілесні ушкодження у виді перелому нижньої і медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням відламків, синця навколо правого ока; перелому кісток носа, осередків гратчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупими об`єктами і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Вказані ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи, локалізація ушкоджень доступна для спричинення їх власною рукою, але не характерна (а.п.14-15);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , та доданою до нього фототаблицею №1, в ході якого остання вказала на обставини заподіяння їй тілесного ушкодження, а саме: продемонструвала механізм нанесення їй удару ОСОБА_7 (а.п.33-37);
- висновком експерта №120 від 25.11.2016 року за результатами проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , згідно якого тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 у вигляді: перелому нижньої та медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням уламків, синець навколо правого ока, перелому кісток носа, решітчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти, могли виникнути за тих обставин, які вказані, зокрема, в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11.11.2016 року (а.п.39-40);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та доданою до нього фототаблицею №2, в ході якого він вказав на обставини заподіяння ним тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 та продемонстрував механізм нанесення їй удару в область обличчя (а.п.48-50);
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 дала показання про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, зокрема, про механізм та спосіб нанесення їй обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які узгоджуються з обставинами кримінального правопорушення та дослідженими під час судового розгляду доказами на їх встановлення.
Так, показання потерпілої ОСОБА_5 , що 17 липня 2016 року близько 03 год. 30 хв. в приміщенні літнього бару «Аннушка», що розташований по вул.О.Мазуренка в смт.Устинівка, ОСОБА_7 , перебуваючи обличчям до неї, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс їй один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя, від якого вона отримала тілесні ушкодження та впала на бетонне покриття підлоги бару, узгоджуються: із висновком експерта №1225 від 19.08.2016 року за результатами проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 про наявність у неї тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, висновком експерта №120 від 25.11.2016 року, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді: перелому нижньої та медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням уламків, синець навколо правого ока, перелому кісток носа, решітчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти, могли виникнути за тих обставин, які вказані, зокрема, в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11.11.2016 року, та показаннями свідка ОСОБА_10 , який був безпосереднім очевидцем даної події.
При цьому суд приходить до висновку, що показання свідка ОСОБА_10 є послідовними, логічними повністю узгодженими з показаннями потерпілої ОСОБА_5 про механізм спричинення їй тілесних ушкоджень саме обвинуваченим ОСОБА_7 шляхом нанесення одного удару в обличчя, перебуваючи при цьому навпроти потерпілої, обличчям до неї та бачивши, кому саме він наносить удар, та які об"єктивно підтверджуються даними, що містяться в протоколі слідчого експеременту за участю потерпілої від 11.11.2016 року, а також даними висновку експерта №120 від 25.11.2016 року про можливість утворення тілесних ушкоджень у потерпілої за обставин, вказаних у протоколі проведення слідчого експеременту за участю потерпілої.
Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_7 про механізм та спосіб нанесення ним удару потерпілій ОСОБА_5 , а саме, що після сварки з останньою він підійшов до свого столика та відчув як його хтось сильно штовхнув у спину і далі, падаючи вперед, схопився за стіл, щоб встояти на ногах, та лише після цього замахом руки назад за спину, по інерції, наніс один удар кулаком руки та відчув, що вдарив когось в носову частину обличчя, при цьому не бачивши кому саме наніс цей удар та лише потім побачивши, що наніс його потерпілій ОСОБА_5 , спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що в момент нанесення ОСОБА_14 удару потерпілій ОСОБА_13 , остання стояля перед ним та безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами: висновком експерта № 1225 від 19.08.2016 року за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_5 про наявність у неї, тілесних ушкоджень саме в області обличчя, зокрема, перелому нижньої та медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням уламків, синця навколо правого ока, перелому кісток носа, решітчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2016 року, в ході якого потерпіла вказала на механізм нанесення їй обвинуваченим, який стояв обличчям до неї, удару кулаком правої руки в обличчя; висновком експерта №120 від 25.11.2016 року про те, що тілесні ушкодження у гр-нки ОСОБА_5 могли утворитись за обставин, що вказані в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 11.11.2016 року.
Суд критично відноситься до зазначених вище показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо механізму нанесення удару потерпілій ОСОБА_5 , як таких, що носять неправдивий та недостовірний характер, оскільки не узгоджуються з обставинами кримінального правопорушення, встановленими під час безпосереднього дослідження судом доказів, і розцінює їх як обраний обвинуваченим спосіб захисту та спробу пом`якшити вид і міру покарання за вчинений злочин.
Враховуючи викладене, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин вчинення кримінального правопорушення, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, приходить до висновку, що: мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин класифікується як злочин середньої тяжкості. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 являється особою раніше не судимою. До кримінальної відповідальності притягується вперше, непрацюючий (а.п. 52, 111). При цьому посилання обвинуваченого та його захисника про працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, а судом не встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження факту працевлаштування обвинуваченого із виданням наказу про прийняття його на роботу, внесенням відповідних записів до його трудової книжки, з урахуванням при цьому труднощів у повідомленні самим обвинуваченим дати, з якої він працевлаштований.
Обвинувачений ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 14.12.2016 року №1467 обвинувачений ОСОБА_7 за допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався (а.п.53-54).
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні. При цьому необхідно зазначити, що у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді. Щире каяття, яке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_7 не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному кримінальному провадженні, оскільки останній заперечував окремі встановлені судом фактичні обставини вчиненого ним злочину. Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав частково, заперечуючи механізм нанесення ним удару потерпілій ОСОБА_5 , а саме: стоячи навпроти потерпілої обличчям до неї, що свідчить про не визнання ним всіх фактичних обставин скоєного злочину, та відсутність у зв`язку з цим таких важливих складових елементів щирого каяття, як беззаперечне визнання своєї вини у скоєному та осуд свого вчинку, а тому показання обвинуваченого не мають ознак критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки та спрямовані на уникнення несприятливих для себе правових наслідків, що не дає суду підстав для висновку про його розкаяння у вчиненому.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
При цьому суд приймає до уваги, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , затверджений прокурором, в його описовій частині скоєння злочину не містить в собі вказівки, що злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння, докази щодо цієї обставини в матеріалах провадження відсутні, в обвинувальному акті також зазначено про відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, в тому числі, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Разом з тим, згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України, перебування особи в стані алкогольного сп`яніння є обставиною, яка обтяжує покарання.
З урахуванням вище викладеного, судом не встановлено обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину, як перебування його в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, а також щодо призначення особі, яка вчинила злочин, покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів, і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При цьому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України шляхом призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.122 КК України, оскільки з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності в санкції ч.1 ст.122 КК України визначення нижньої межі покарання у виді виправних робіт, обмеження волі та позбавлення волі, неможливим є застосування ч.1 ст.69 КК України у разі призначення судом одного із зазначених видів покарання. Суд також не вбачає можливості переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України, виходячи з того, що застосування ч.1 ст.69 КК України можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які при розгляді даного кримінального провадження судом не встановлені.
При цьому судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_7 є працездатним, однак не працевлаштований, а тому призначення йому покарання у виді виправних робіт є неможливим.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності, буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який є злочином середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов прокурора, пред`явлений в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної клінічної лікарні, та визнаний обвинуваченим по справі ОСОБА_7 , підтверджений належними письмовими доказами і підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 7 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» визначено, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_5 лікувалася в Кіровоградській обласній клінічній лікарні Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації, тобто в закладі охорони здоров`я, що є у державній власності, потерпілій внаслідок злочинних дій обвинуваченого були спричинені тілесні ушкодження, і на їх лікування лікувальним закладом була витрачена заявлена сума коштів 1825,80 грн.(а.п.18).
Таким чином, саме на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила злочин, покладається обов`язок відшкодувати витрати на лікування потерпілої, а тому цивільний позов прокурора, пред`явлений в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної клінічної лікарні підлягає до задоволення повністю на підставі положень ст.ст.128, 129 КПК України та ст.1206 ЦК України.
Крім того, потерпілою ОСОБА_5 згідно чека від 25.07.2016 року на суму 234,00 грн., чека від 25.07.2016 року на суму 20,00 грн. та чека від 29.07.2016 року на суму 10,00 грн., а всього на суму 264,00 грн., були сплачені благодійні внески із зазначенням на чеках Кіровоградська обласна лікарня, що також не пов`язано із витратами, понесеними потерпілою на лікування (а.п.27).
Судом також не приймається до уваги на підтвердження заподіяної потерпілій майнової шкоди копія квитанції на суму 300,00 грн., оскільки її зміст, зокрема, дату видачі та найменування придбаного товару, не можливо встановити навіть при дослідженні судом оригіналу квитанції через неможливість її прочитати (а.п.26).
Крім того, потерпілою ОСОБА_5 згідно чека від 02.08.2016 року на суму 158,05 грн. були придбані «Йогурт Norm капс.» та «спрей назальний», що згідно дати придбання відповідає періоду перебування потерпілої на лікуванні в отоларингологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, однак згідно отриманого лікування, зазначені товари не були їй призначені, а тому вказані витрати суд не приймає до уваги як такі, що понесені потерпілою на лікування (а.п.25, 73).
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1996 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим, що потерпілій ОСОБА_5 безумовно була завдана моральна шкода, яка полягала у певних моральних стражданнях, пережитих нею внаслідок вчинення стосовно неї злочину, а саме: наявності больових відчуттів від отриманого внаслідок протиправних дій обвинуваченого середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді перелому нижньої та медіальної стінок правої орбіти зі зміщенням уламків, синця навколо правого ока, перелому кісток носа, решітчастого лабіринту, емфіземи правої орбіти; в перенесенні нею стресу у зв`язку із застосуванням обвинуваченим фізичної насильницької дії, необхідності проходження лікування, порушення на певний час звичного ритму життя внаслідок заподіяного їй тілесного ушкодження.
Щодо наданої до суду письмової заяви представника потерпілої про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 8320,00 грн., визнаних обвинуваченим на суму 4000,00 грн., суд приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать, крім інших, витрати на правову допомогу. За змістом ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, представником потерпілої суду надані угода про захист (представництво) та надання правової допомоги від 03.01.2017 року, розрахунок вартості наданих послуг-правової допомоги та акт наданих правових послуг від 20.04.2017 року, квитанція №006242 від 10.03.2017 року на суму 7040, 00 грн. та квитанція №006243 від 24.03.2017 року на суму 1280,00 грн., витяг із Книги обліку доходів і витрат, наданий представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 , який провадить незалежну професійну діяльність, на підтвердження запису про отриманий ним дохід у виді сплачених потерпілою ОСОБА_5 8320,00 грн. (а.п.11, 113-116, 141).
Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", застосування якого, на думку суду, виходячи із системного аналізу ст.ст.118, 128 КПК України, не суперечить засадам кримінального судочинства, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 1600, 00 грн.. В судовому засіданні представником потерпілої було уточнено назву наданої ним правової послуги, яка вказана в розрахунку вартості наданих послуг правової допомоги та акту наданих правових послуг від 20.04.2017 року за 04.01.2017 року, а саме: складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди 1,5 год. вартість послуги 960,00 грн., проти чого не заперечувала сторона захисту, у зв"язку з чим, суд вважає підлягаючою до стягнення з обвинуваченого вартість такої послуги, а також вартість консультації та підготовки документів в розмірі 320,00 грн..
Також представником потерпілої в наданих суду розрахунку вартості наданих послуг правової допомоги та акту наданих правових послуг від 20.04.2017 року вказана участь представника у судових засіданнях по розгляду даного кримінального провадження загальною тривалістю 11 годин (660 хв.) та вартістю 7040,00 грн., з розрахунку вартості 1 години участі в судовому засіданні - 640, 00 грн., що відповідає вимогам не перевищення 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом з тим, згідно журналів судових засідань представник потерпілої приймав участь в підготовчому та судових засіданнях по розгляду даного кримінального провадження протягом 6 год. 30 хв., що з врахуванням вартості 640 грн. за 1 годину становить 4160 грн. 00 коп..
З огляду на викладене, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають здійснені нею документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5440 грн.00 коп. (320, 00 грн. + 960, 00 грн.+ 4160, 00 грн.).
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 при провадженні досудового розслідування та судовому провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд, У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Седнівка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 19.06.2001 року),на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт.Устинівка Кіровоградської області, на відшкодування майнової шкоди кошти в розмірі 8813 грн. 95 коп. (вісім тисяч вісімсот тринадцять гривень 95 копійок).
Стягнути із ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Седнівка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 19.06.2001 року) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт.Устинівка Кіровоградської області, на відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази по справі відсутні.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Седнівка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 19.06.2001 року),на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт.Устинівка Кіровоградської області, на відшкодування витрат на правову допомогу кошти в розмірі 5440 грн. 00 коп. (п"ять тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1