Провадження № 1-кп/569/212/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0000143 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Рівне, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , працюючи на посаді помічника начальника чергової частини - оперативного чергового штабу УМВС України в Рівненській області, 2 червня 2015 року приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_4 , що знаходився на проїзній частині дороги по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одержав від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5000 грн., а саме 4000 грн. за вчинення ним дій з використанням службового становища в інтересах ОСОБА_4 та непритягнення її до кримінальної відповідальності, хоча можливості та наміру вчинити такі дії він не мав, а також 1000 грн. під приводом подальшого їх надання в якості неправомірної вигоди слідчому ОСОБА_7 за вчинення вказаним слідчим дій з використанням службового становища в інтересах ОСОБА_4 при розслідуванні кримінального провадження, хоча домовленості такого характеру у нього не було та наміру передавати грошові кошти він не мав. Вказаними грошовими коштами обвинувачений не зміг розпорядитися з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що його знайомий ОСОБА_8 звернувся до нього з проханням допомогти забрати борг в потерпілої ОСОБА_4 , якій він позичив 8000 доларів США. Надалі він неодноразово зустрічався з потерпілою та просив віддати кошти ОСОБА_8 , що остання обіцяла зробити. Він повідомляв їй, що відкрито кримінальне провадження і її викликатимуть в міліцію. На його прохання слідчий ОСОБА_7 написав виклик ОСОБА_4 на допит, який він заніс їй на роботу. 29 травня 2015 року вона подзвонила і просила зустрітися, оскільки мала віддати ОСОБА_8 через нього борг, вони зустрілися біля магазину «Сільпо», де він порадив потерпілій прийти поспілкуватися зі слідчим. В управлінні міліції вони зі слідчим роз`яснили потерпілій наслідки, які можуть настати, якщо вона не віддасть борг. Через деякий час після цього ОСОБА_4 подзвонила до нього та просила зустрітися, щоб віддати борг. Він виїхав забрати ці кошти, сів в автомобіль ОСОБА_4 , вони під`їхали на вулицю Мельника до піцерії, він взяв папку, потерпіла поклала в неї гроші у сумі 5000 грн. Повернувшись до свого автомобіля та розпочавши рух, був затриманий працівниками СБУ. ОСОБА_4 він в оману не вводив, оскільки гроші мав віддати ОСОБА_8 , ніяких домовленостей зі слідчим ОСОБА_7 у нього не було і про необхідність передачі йому грошей у сумі 1000 грн. ОСОБА_4 він не повідомляв.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що обвинувачений ОСОБА_6 по телефону, представившись працівником міліції, повідомив їй про те, що до УМВС України в Рівненській області від ОСОБА_8 надійшла заява про вчинення нею злочину, а саме заволодіння майном шляхом шахрайства, та вказав про необхідність повернення нею боргу. Пізніше при зустрічі повідомив, що він може допомогти їй за 4000 грн. у вирішенні питання щодо непритягнення її до кримінальної відповідальності. Пізніше до неї на роботу в ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» обвинувачений приніс виклик до слідчого ОСОБА_7 на допит. По телефону повідомив, що повістку приніс, бо не захотіла з ним домовитися. Зрозумівши, що обвинувачений її обманює, вона звернулася в Управління СБУ в Рівненській області із заявою про вимагання у неї грошей ОСОБА_6 . Знову домовилися про зустріч, на якій ОСОБА_6 сказав, що ще все можна виправити, але тепер треба заплатити 5000 грн. - 4000 грн. йому та 1000 грн. слідчому., обіцяв, що піде з нею на допит. Розмова в кабінеті слідчого була записана на диктофон, який їй дали працівники СБУ. Після допиту домовилися зустрітися з ОСОБА_6 для передачі коштів. 2 червня 2015 року увечері вони із ОСОБА_6 зустрілися та на її автомобілі під`їхали до піцерії «Гавань», де вона передала останньому гроші у сумі 5000 грн., які поклала у папку обвинуваченого. Після цього ОСОБА_6 повернувся до свого автомобіля. Також показала, що вона дійсно позичила у ОСОБА_8 8000 доларів США, однак борг не повернула. Декілька разів сплачувала відсотки в розмірі 15000-16000 грн. щомісячно, однак після дзвінків ОСОБА_6 припинила їх сплачувати.

Свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 позичила у нього 8000 доларів США і мала віддати їх до 1 січня 2015 року, але борг у строки не повернула. В лютому-березні 2015 року він звернувся до ОСОБА_6 , щоб він допоміг у справі про повернення йому позики потерпілою ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_6 працював у міліції. Повідомив потерпілій, щоб всі питання щодо повернення боргу вирішувала через ОСОБА_10 . Після цього з ОСОБА_4 не зустрічався. Потерпіла і донині винна йому 8000 доларів США та відсотки. Він особисто ніяких заяв у міліцію з приводу шахрайських дій потерпілої на той час не писав, лише просив обвинуваченого поспілкуватися з ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 показав, що був включений у групу, яка розслідує кримінальне провадження у сфері господарської діяльності щодо розкрадання торговими агентами коштів на одному з підприємств м.Рівне. ОСОБА_6 повідомив йому, що ОСОБА_4 як торговий агент може дати свідчення у цій справі. Він оформив виклик і передав його ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_4 з`явилася до нього за викликом та дала показання, після чого він зрозумів, що потерпіла не має жодного відношення до його справи. Під час допиту був присутній ОСОБА_6 , який питав її про ОСОБА_8 . З потерпілою ні до допиту, ні після не спілкувався.

Свідок ОСОБА_11 показала, що працювала разом із потерпілою в ТОВ «Українська дистрибуційна компанія». Обвинувачений ОСОБА_6 приніс на роботу виклик ОСОБА_4 до слідчого разом із номером свого телефону. Оскільки ОСОБА_4 в той час не було на роботі, вона прийняла цей лист і в подальшому передала його керівнику.

Свідок ОСОБА_12 показав, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася в Управління СБУ із заявою про вимагання у неї грошей працівником міліції ОСОБА_6 за непритягнення її до кримінальної відповідальності. Після отримання всіх необхідних процесуальних документів проводили негласні слідчі дії : аудіо- та відеоспостереження, контроль за вчиненням злочину у формі імітування. ОСОБА_9 були видані помічені гроші у сумі 5000 грн. купюрами по 100 грн., після чого 2 червня 2015 року близько 21 години остання у своєму автомобілі передала їх обвинуваченому ОСОБА_6 . Відразу потому відбулося затримання обвинуваченого працівниками СБУ.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 показали, що були у складі оперативної групи під час затримання ОСОБА_6 та були присутні при огляді місця події.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що були очевидцями затримання обвинуваченого працівниками СБУ.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показали, що 2 червня 2015 року були запрошені оперативними працівниками УСБУ в Рівненській області понятими для участі у фіксації та документуванні факту одержа ння грошових коштів ОСОБА_6 . Вони були присутні при помічені грошей, врученні їх потерпілій та в подальшому під час затримання обвинуваченого та проведення обшуку. Гроші були знайдені в машині, в якій їхав обвинувачений.

Свідок ОСОБА_19 показав, що потерпіла ОСОБА_4 винна йому значну суму коштів, які не повертає, кожного разу мотивуючи різними обставинами. Надалі потерпіла взагалі припинила відповідати на його телефонні дзвінки. Влітку йому повідомила подруга, що потерпіла, щоб не віддавати борг, «підставила» ОСОБА_8 , якому теж була винна гроші, ніби він вимагає в неї кошти.

Свідок ОСОБА_20 показав, що в 2015 році неодноразово позичав ОСОБА_4 гроші. Спочатку, коли суми були невеликі, то потерпіла кошти справно повертала. Останній раз дав 5000 доларів і вона пропала, на дзвінки не відповідала, батьки її сказали, що таких як він вже багато. Він звернувся із заявою до міліції.

З протоколу за результатам проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відео контролю особи від 29 травня 2015 року, а також дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що 29 травня 2015 року об 11 год. 49 хв. ОСОБА_4 біля входу в УМВС України в Рівненській області зустрілася з ОСОБА_6 , після чого вони разом пройшли у кабінет, де їх зустрів слідчий ОСОБА_7 . Після проведеного допиту, вийшовши з ОСОБА_6 надвір, потерпіла з обвинуваченим домовилися про передачу грошей останньому (т.1 а.с.45-55).

Згідно з протоколу виготовлення, вручення і використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 2 червня 2015 року, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 2 червня 2015 року, протоколу за результатами проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії аудіо-відео контролю особи та відеозапису, в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були виготовлені заздалегідь ідентифіковані ( помічені ) грошові кошти в сумі 5000 грн., які були поміщені до сумки ОСОБА_4 . Близько 20 год. ОСОБА_4 за домовленістю з ОСОБА_6 зустрілася з обвинуваченим біля будинку №3 по вул.Коновальця в м.Рівне, сіла за кермо автомобіля «Лада Калина», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в автомобіль на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_6 , тримаючи в руках чорну папку, куди надалі потерпіла на вимогу обвинуваченого поклала 5000 грн. Після цього обвинувачений запевнив потерпілу, що викликати її більше не будуть (т.1 а.с.56-61, 62-72, 75-81).

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 2 червня 2016 року вбачається, що 2 червня о 14 год. 00 хв. було встановлено спостереження за ОСОБА_6 у дворі будинку АДРЕСА_3 . В період часу від 20 год 52 хв. до 20 год. 59 хв. обвинувачений був зафіксований в автомобілі «Лада Калина», в якому перебувала ОСОБА_4 . Вийшовши з автомобіля о 21 год. 03 хв., ОСОБА_6 пересів до автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та о 21 год. 05 хв. був затриманий співробітниками СБУ (т.1 а.с.73-74).

Відповідно до протоколу огляду місцевості та речей від 2 червня 2015 року в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , а також старшого оперуповноваженого сектору 3 ВБКОЗ УСБ України в Рівненській області ОСОБА_13 та оперуповноваженого сектору 3 ВБКОЗ УСБ України в Рівненській області ОСОБА_14 було проведено огляд проїзної частини дороги по вул.А.Мельника, 25 в м.Рівне, під час якого в автомобілі «ВАЗ» між передніми сидіннями водія та пасажира було виявлено чорну папку. При відкритті папки виявлено в ній грошові кошти у кількості 50 купюр по 100 гривень (т.1 а.с.85-88).

З дослідженого судом речового доказу - повідомлення про виклик ОСОБА_4 для допиту від 27 травня 2016 року, вбачається, що за підписом старшого слідчого ОСОБА_7 був адресований лист директору ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», в якому містилося прохання забезпечити явку ОСОБА_4 на 11 год. 29 травня 2015 року в каб. №25А СУ УМВС України в Рівненській області до ст. слідчого ОСОБА_7 для участі у слідчих діях по кримінальному провадженню №000009 (т.2 а.с.182, 183, 186).

Відповідно до висновку № 2167 криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництва та спеціальних хімічних речовин від 23 червня 2015 року на банкнотах номіналом 100 гривень на загальну суму 5000 грн. виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини неорганічної природи, яка має спільну родову належність з наданим зразко ( том 2, а.с.250-252 ).

Згідно із висновком №2173/2174 криміналістичної експертизи відеозвукозапису від 2 липня 2015 року у звукозаписі розмови від 29 травня 2015 року, зафіксованої на наданому для дослідження компакт-диску, наявне усне мовлення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . У звукозаписі розмови від 2 червня 2015 року, зафіксованої на наданому для дослідження компакт-диску, наявне усне мовлення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . У вказаних звукозаписах розмов ознак монтажу не виявлено ( том 3, а.с.11-17 ).

Покликання сторони захисту у судових дебатах на недопустимість після зміни обвинувачення доказів, отриманих в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчі дії в рамках кримінального провадження № 0000143 проведені у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому отримані в результаті проведення таких слідчих дій та зафіксовані належним чином докази є допустимим доказами та приймаються судом до уваги. Зміна прокурором обсягу обвинувачення в суді згідно із ст.87-88 КПК України не є підставою для визнання доказів недопустимими.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, вважає, що висновок про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину ґрунтується на наявних у справі доказах, показаннях свідків, потерпілої, даних слідчих дій та судових експертиз, які не суперечать один одному, співвідносяться між собою, узгоджуються в деталях та доповнюють одне одного, є допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті. При отриманні та фіксації доказів у справі порушень Кримінального процесуального закону допущено не було, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні шахрайства суд розцінює як спосіб самозахисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Доводи обвинуваченого щодо отримання коштів від потерпілої для повернення ОСОБА_8 спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілої, аудіо-відео записами, з яких вбачається спрямованість дій обвинуваченого на привласнення вказаних коштів.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, - закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, вчинений ОСОБА_6 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утримання одну неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, учасник бойових дій.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також мету покарання та можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених в санкції ч.1 ст.190 КК України, із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого документально підтверджені судові витрати на залучення експертів.

На підставі наведеного та керуючись ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 9678 ( дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім ) грн. у відшкодування витрат за проведення експертиз.

Речові докази : паперову перепустку №3 ( т.1 а.с.132 ), повідомлення про виклик ОСОБА_4 для допиту (т.2 а.с.186) зберігати у матеріалах кримінального провадження; папку, в якій знаходилися грошові кошти ( т.2 а.с.196 ), знищити; мобільний телефон марки «Nokia 515», вилучений у ОСОБА_6 ( т.2 а.с.200-201 ), повернути власнику; грошові кошти в сумі 5000 грн., які передані на зберігання до відділення №1 ПАТ «Укрексімбанк» у м.Рівне, звернути в прибуток держави.

Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року ( т.2, а.с.191-192 ).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :