А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.04.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-сс/777/114/17 за апеляційною скаргою начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року,
в с т а н о в и в :
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт майна, яке було тимчасово вилучене 30.11.2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: м.Ужгород, вул.Щедріна, 146 літ.»Н», що орендує ТОВ «ВЛГ Кабель Україна», а саме: кабельно-провідникову продукцію різних видів, калібрів та маркувань в загальній кількості 352 790 метрів, орієнтовною вартістю близько 5 502 781 грн.
Також слідчий суддя зазначив, що згідно листа-повідомлення ДП Закарпатський науково-виробничий центр стардартизації, метрології та сертифікації №12/05 від 04.01.2017 року, станом на 04.01.2017 року кабельно провідникова продукція обов`язковій сертифікації не підлягає.
У зв`язку з цим слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав,які б відповідали критеріям передбаченим ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
На апеляційну скаргу прокурора адвокатом ОСОБА_6 , в інтересах ТОВ «ВЛГ «Кабель Україна» ОСОБА_10 подано заперечення, в якому йдеться про необґрунтованість та безпідставність апеляційних вимог прокурора. Зазначає, що твердження прокурора про невідповідність кабельної провідникової продукції стандартам є безпідставними, оскільки така є сертифікованою і її якість не спростовано жодним експертним висновком. Крім того вказує, що до ТОВ « ВЛГ Кабель України» не пред`явлено цивільного позову, а визначення службовою запискою оперативного підрозділу ймовірних збитків та довільного тлумачення господарських операцій між ТОВ «ВЛГ Кабель України» та ТОВ «ТД Північна кабельна компанія» - суперечать матеріалам справи, відтак накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно суперечить вимогам ч.2 ст.170 КПК України, оскільки таке майно не являється речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того зазначає, що судом першої інстанції було вірно враховано те, що вилучена продукція не належить ТОВ «ВЛГ «Кабель Україна», а належить іншому суб`єкту господарювання - ТОВ «ВЛГ КАБЕЛЬ-УКРАЇНА» , щодо якого кримінальне провадження не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_6 що діє в інтересах ТОВ «ВЛГ Кабель Україна» про залишення ух вали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки слідчого судді про відсутність передбачених ст..170 КПК України, підстав для накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 30.11.2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: м.Ужгород, вул.Щедріна, 146 літ.»Н, відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовані на вимогах закону.
В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на кабельно-провідникову продукцію різних видів, калібрів та маркувань в загальній кількості 352 790 метрів, орієнтовною вартістю близько 5 502 781 грн., які виявлені 30 листопада 2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою м.Ужгород, вул..Щедріна, 146 «Н, що орендує ТОВ «ВЛГ Кабель Україна» . На думку слідчого це майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, підпадає під критерії, визначені в ст. 98 КПК України, а також має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки матеріальні об`єкти містять на собі відомості (назву товару, країну походження, технічні характеристики), які необхідні органу досудового розслідування для проведення експертизи з метою встановлення їх ринкової вартості, заявленої якості та відповідності маркування, що є необхідним для визначення під час досудового розслідування суми несплачених митних платежів та податків.
Однак, згідно вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, або набуте злочинним шляхом тощо. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 КК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як видно з матеріалів провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст..ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчим доводи про накладення арешту на майно, дослідив правовстановлюючі документи, надані представником власника майна та обґрунтовано дійшов висновку про недоведення слідчим необхідності арешту майна: кабельно-провідникову продукцію різних видів, калібрів та маркувань в загальній кількості 352 790 метрів, орієнтовною вартістю близько 5 502 781 грн., вилученої 30.11.2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: м.Ужгород, вул.Щедріна, 146 літ.»Н», що орендує ТОВ «ВЛГ Кабель Україна».
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до положень ст. 170 КПК України, також врахував, що арешт на майно юридичної особи може бути накладений лише у випадку, коли щодо даної юридичної особи здійснюється провадження, у разі 1) збереження речових доказів та якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений на гроші, цінні папери та інше майно яке перебуває у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненніособою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею належно враховано, що згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, на майно може бути накладено арешт, коли встановлено, що воно є предметом кримінального правопорушення, а не в разі припущення, що майно може бути предметом кримінального правопорушення, як про це зазначає у клопотанні слідчий, до того ж, не визначивши правову природу та належність арештованого майна.
Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт майна, яке було тимчасово вилучене 30.11.2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: м.Ужгород, вул.Щедріна, 146 літ.»Н», що орендує ТОВ «ВЛГ Кабель Україна». Посилання в ухвалі слідчого судді на недоведення слідчим та прокурором, що це майно, є предметом, засобом, чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, або може бути конфісковане в підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, є також обґрунтованим.
Крім того, слідчим та прокурором у судовому засіданні як суду першої інстанції, так і при апеляційному розгляді не надано будь яких достовірних даних з приводу належності вилученої під час обшуку кабельної продукції ТОВ «ВЛГ Кабель Україна», а не ТОВ «ВЛГ Кабель-Україна».
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що обмеження права власності є недопустимим, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст..ст.170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Наведені в апеляції прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_8 про арешт майна, яке було тимчасово вилучене 30.11.2016 року в ході проведення обшуку складського приміщення за адресою: м.Ужгород, вул.Щедріна, 146 літ.»Н», що орендує ТОВ «ВЛГ Кабель Україна» - без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: