"09" серпня 2017 р. Справа № 363/26/16-к
УХВАЛА
Іменем України
9 серпня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000318 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:
прокурор висловився щодо призначення судового розгляду, підстав для повернення обвинувального акту не вбачав.

Захисник та обвинувачений клопотали про повернення обвинувального акту, який вимогам Закону не відповідає, посилаючись на істотні суперечності викладених обставин кримінального правопорушення в частині визначення кількості бойових припасів, не зазначення нормативно-правових актів, що виявляють незаконність збереження патронів та не відкриття стороні захисту речових доказів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Гіелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Так, вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України чітко встановлено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Фактичні обставини це обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення.

Встановлено, що в обвинувальному акті всупереч вказаних вимог Закону виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в розумінні вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не здійснено, замість чого міститься лише посилання на ознаки злочину передбачені ч. 1 ст. 263 КК України.

Разом з тим статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Суд вважає, що в обвинувальному акті також слід викласти, а в кримінальному провадженні встановити в тому чи іншому обсязі час, місце та спосіб вчинення кожної без виключення дії, яка інкримінується ОСОБА_4 і становить об`єктивну сторону ч. 1 ст. 263 КК України, тобто становить подію кримінального правопорушення.

Зазначене стосується події придбання обвинуваченим без передбаченого законом дозволу бойових припасів. Тобто в який час, в який спосіб (купив, знайшов, підібрав тощо), в якому місці, у яких осіб (якщо такі були) обвинувачений придбав бойові припаси в обвинувальному акті не визначено.

В обвинувальному акті зазначено, що ці обставини є повністю не встановленими, а відтак вони потребують обов`язкового встановлення для конкретизації обвинувачення та забезпечення особі її гарантованого права на захист.

Отже ОСОБА_4 звинувачено у вчиненні дій, які складають об`єктивну сторону злочину без визначення необхідних обов`язкових обставин їх вчинення, без визначення події за яких правопорушення вчинено, що є повністю не встановленим.

Разом з тим в обвинувальному акті не встановлено і не викладено форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, а також всі необхідні обставини, які охоплюються інкримінованим складом ч. 1 ст. 263 КК України.

Зазначене в своїй сукупності свідчить про істотну неконкретність висунутого обвинувачення й неналежне його формулювання, що призводить до порушення права особи на захист.

Беручи до уваги викладене у вказаному визначається невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

З цих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

У зв`язку з поверненням обвинувального акту наявні матеріали сторони захисту в одному томі на 131 аркуші суд вважає необхідним повернути стороні захисту.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 372 КПК України,

ухвалив:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000318 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокуратурі м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя