Номер провадження: 11-кп/785/350/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001489 від 12.04.2016 року за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 14.12.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вакулівка Роздільнянського району Одеської області, українець, громадянин України, із вищою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у дохід держави: у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 3611, 40 гривень,-
встановив
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним за вчинення ним кримінального правопорушення за наступних обставин.

12.04.2016 року, о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», державний р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Бугайовський з боку вул. Дальницької в напрямку вул. Середньої в м. Одеса, де організовано двосторонній рух.

Перед перехрестям вул. Бугайовська - вул. Середня, яке регулюється світлофорними об`єктами, маючи намір виконувати поворот ліворуч на 3-й Майський провулок, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, не надавши дороги автомобілю «ВАЗ 21011», державний р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснював рух по проїжджій частині вул. Бугайовська, у зустрічному з автомобілем «Daewoo Lanos» напрямку руху. В наслідок необережних дій ОСОБА_7 на перехресті вул. Бугайовська - вул. Середня сталося зіткнення зазначених транспортних засобів.

Своїми діями водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. п. 1.2, 2.3 (б), 10.1, 16.6 «Правил дорожнього руху» України.
В результаті дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ 21011» - ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 948 від 11.05.2016, у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом лівого наколінника, синець лівої кисті. Закритий перелом лівого наколінника спричинив тривалий розлад здоров`я і за цією ознакою відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На вказаний вирок суду першої інстанції прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, порушує питання щодо часткового скасування вироку, а саме в частині не призначення додаткового покарання.

Так, прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку не наведено будь-яких об`єктивних мотивів щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку прокурора, районний суд безпідставно звільнив обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке право не є основним заробітком обвинуваченого, оскільки він не працює водієм. При цьому прокурор послався на допущення обвинуваченим грубого порушення "Правил дорожнього руху", неприйняття останнім заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди.

Просить вирок районного суду скасувати частково та ухвалити в цій частині новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у дохід держави: у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі; обвинуваченого, який вважав за необхідним відмовити у задоволенні апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок районного суду зміні, виходячи з наступного:

Винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена його показаннями, у яких він підтвердив факт та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, внаслідок чого, суд першої інстанції за погодженням зі сторонами судового розгляду, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України прийняв рішення про недоцільність дослідження інших доказів.

При цьому в апеляційній скарзі прокурор не оспорює кваліфікацію дій обвинуваченого і встановлені районним судом фактичні обставини справи, які також не оспорювалися і самим обвинуваченим, а інші учасники судового розгляду апеляційні скарги не подавали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому в якості обставин, що пом`якшують провину обвинуваченого суд визнав те, що ОСОБА_9 визнав свою вину, а також те, що раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності.

Приймаючи рішення про можливість не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 виконує роботу, яка пов`язана з керуванням транспортними засобами, оскільки він займається приватним перевезенням та працює на полях водієм комбайну і це є єдиним джерелом його існування.

Прокурор в апеляційному суді заперечив проти встановленого районним судом факту працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_7 водієм комбайну, оскільки на право такого керування у обвинуваченого відсутні повноваження - водійське посвідчення та обвинуваченим не надано на підтвердження зазначеного факту жодного доказу.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений вказав, що на момент вчинення правопорушення він дійсно працював водієм таксі та орендував автомобіль, на якому і була вчинена дорожньо-транспортна пригода. На даний час він тимчасово працює робочим по укладенню тротуарної плитці в м. Одеса та на період часу збору врожаю, підробляє у свого дядька, який займається вирощуванням сільськогосподарських культур і здійснює автомобілем свого дядька перевезення зернових культур, про що він повідомив районний суд при наданні пояснень. При цьому погоджується з тим, що обставини праці його водієм комбайну є такими, які не відповідають фактичним обставинам. Крім того обвинувачений зазначив, що ним відшкодована спричинена кримінальним правопорушенням шкода потерпілому у повному обсязі та надав апеляційному суду відповідну розписку потерпілого.

Викликаний неодноразово у судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_8 у судові засідання не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, а як свідчать матеріали провадження, цивільний позов не заявляв, що на думку апеляційного суду вказує на відсутність в останнього претензій матеріального характеру.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, з матеріалів кримінального провадження та наданих сторонами пояснень, які не заперечувалися сторонами провадження вбачається, що ОСОБА_7 на час розгляду справи районним судом не працював водієм комбайну, однак на період збирання урожаю, останній працює на автомобілі та здійснює перевезення зернових, а тому посилання районного суду на обставини того, що обвинувачений працює водієм комбайну є безпідставними.

Таким чином, вказівка районного суду про те, що обвинувачений працює водієм комбайну є такою, яка суперечить фактичним обставинам справи та у відповідності до положень 409 та 411 КПК України є підставою для зміни вироку та виключення цієї вказівки з мотивувальної частини рішення.

Судом першої інстанції визнано і колегія суддів з цим погоджується, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є: повне визнання обвинуваченим своєї вини і сприяння розкриттю злочину, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, обставиною пом`якшуючою покарання обвинуваченого необхідно визнати і добровільне відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди, на підтвердження якого апеляційному суду надані відповідні докази.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Вирішуючи питання щодо необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд враховує відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину та добровільне відшкодування потерпілому шкоди і відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру, наявність у обвинуваченого можливості отримання тимчасового заробітку, в тому числі в період збирання врожаю та працевлаштування водієм автомобілю. Крім того апеляційний суд враховує обставину відсутності даних щодо порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху та притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням сукупності обставин, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, його прохання не позбавляти його права керування та можливості отримання додаткового заробітку, апеляційний суд приходить до висновку про те, що додаткове покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не є необхідним для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових правопорушень.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що призначене обвинуваченому основне покарання є належним та достатнім для запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, з виключенням з мотивувальної частини вироку, вказівку районного суду про те, що обвинувачений працює водієм комбайну, а в решті без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 411, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2016 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку, вказівку районного суду про те, що обвинувачений працює водієм комбайну.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .