Справа № 289/1350/17
Номер провадження 1-кп/289/138/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000405 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області, українця, освіта середня, на утримуванні має малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.11.2004 року Радомишльським РВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,раніше не судимого;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українка, освіта середня, не працює, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрована по АДРЕСА_3 , проживає по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 26.10.2012 року Радомишльським РВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02 липня 2017 року ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 перебували в господарстві ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 , де дізнались про те, що власниця будинку знаходиться в гостях у рідних в м. Житомир, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку коня, який належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 цю ідею підтримала.

В цей же день близько 18 години, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, таємно викрали з пасовиська ОСОБА_6 в с. Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області коня, вагою 500 кг, вартістю 9 590,00 гривень, який належить ОСОБА_6 , коня в подальшому продали, а отримані кошти використали на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9 590,00 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину винними себе визнали повністю і підтвердили факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Зазначили, що до вчинення крадіжки коня призвело їх скрутне матеріальне становище та необхідність грошей на лікування дитини. Щиро каються у вчиненому та просять вибачення у потерпілої, просять суд їх суворо не карати. На даний час, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила обставини, які викладені у вироку та зазначила, що коня їй повернули, ніяких претензій до обвинувачених вона не має, просить суд їх суворо не карати.

Переконавшись у тому, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнають свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування злочині, обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Згідно до ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий, не має офіційних джерел для існування, що і спонукало його до вчинення корисливого злочину; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває; за місцем реєстрації характеризується позитивно; на утриманні має малолітню дитину 2015 року народження; згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення визначено середній, ризик небезпеки для суспільства низький, виправлення особи можливо без позбавлення чи обмеження волі.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , при цьму встановлено, що вона: раніше не судима; ніде не працює; має малолітню дитину 2015 року народження; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного правопорушення визначено середній, ризик небезпеки для суспільства низький, виправлення особи можливо без позбавлення чи обмеження волі.

В суді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаялися, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами. Крім того, суд визнає як пом`якшуючу обставину вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, враховуючи покази обвинувачених про відсутність коштів на лікування дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначені покарання, суд враховує, що вчинене діяння кваліфікується як злочин середньої тяжкості, громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення діяння, вчинене обвинуваченими, є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності, враховує думку прокурора, який в дебатах висловив позицію про застосування при призначенні покарання ст. 75 КК України та позицію потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, бере до уваги, що обвинувачені завдану матеріальну шкоду відшкодували в повному обсязі, просили вибачення у потерпілої.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги досудову доповідь органу з питань пробації з інформацією про соціально - психологічну характеристику особи обвинуваченихОСОБА_4 та ОСОБА_5 та висновком про можливість виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі, молодий вік обвинувачених, відсутність тяжких наслідків їх діяння та будь-яких претензій з боку потерпілої, обидва обвинувачені розкаялися у вчиненому, мають постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, позитивні характеристики, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України - звільнення від покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових правопорушень. При цьому суд враховує ту обставину, що ініціатором вчинення злочину був ОСОБА_4 ..
Застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню: кінь, повернутий під розписку власниці ОСОБА_6 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)