Провадження №1- кс/712/5860/16

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Слідчий суддя Соснівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянув внесене у кримінальному провадженні №0008299 від 15.10.2016 року, старшим слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Черкаської області капітаном поліції ОСОБА_4 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, освіта середня, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого приватним підприємцем, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом та ліквідатором наслідків ЧАЕС не являється, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 звернувся старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що 15.10.2016 року приблизно о 03 години 53 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 145, тобто біля входу в нічний розважальний заклад «Reflection», знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, виказуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільних норм, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, де в ході відпочинку вживав алкогольні напої, в обстановці проведення публічного заходу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті сварки з раніше невідомим йому ОСОБА_9 , яка розпочалася всередині закладу, а в подальшому, на вулиці, біля центрального входу в заклад, з хуліганських мотивів, виражених в явній неповазі до суспільства, показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, а саме до оточуючих людей, які відпочивали у вказаному розважальному закладі, порушуючи громадський порядок, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з хуліганських спонукань, в присутності відвідувачів та працівників закладу, наніс потерпілому ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів правою рукою в область голови та 3 удари ногою в тулуб, та не менше одного удару правою рукою в область голови потерпілого, яке є тяжким за ознакою небезпеки для життя, від якого останній впав на землю, втративши при цьому свідомість.

В результаті таких умисних дій підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 03-01/777 від 17.10.2016 року, потерпілому ОСОБА_9 спричинені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма, у вигляді крововиливів над та під твердою мозковою оболонкою, крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку та мозочка, забою речовини головного мозку та мозочка, перелому потиличної кістки, крововиливу в м`які тканини голови, синців та саден на голові, крововиливів та ушкоджень слизової оболонки нижньої губи, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Інші тілесні ушкодження згідно з висновком судово медичної експертизи синці та садна та садна на задній поверхні обох ліктьових суглобів, садна на шиї носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , проявляючи свою неповагу до суспільних норм, не надавши допомоги, з місця скоєння кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку.

В подальшому ОСОБА_9 , у непритомному стані був госпіталізований до КЗ «Третя черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від отриманих тілесних ушкоджень.

18.10.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19.10.2016 року т.в.о. начальника відділення (у складі слідчого відділу) Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6

19.10.2016 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном на 60 діб, тобто до 17 грудня 2016 року.

30.10.2016 року в ході допиту підозрюваного ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_5 , останній вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, проте зазначив, що наміру нікого вбивати та травмувати не мав і не усвідомлював, що внаслідок його дій, потерпілий може загинути.

05.12.2016 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009310.

05.12.2016 року кримінальні провадження № 0008299 та № 0009310 постановою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 об`єднано в одне провадження, про що внесено відповідні відомості в ЄРДР, об`єднаним провадженням присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0008299.

05.12.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру, в кінцевій редакції, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, останній підтримав раніше надані ним покази.

Вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними доказами по справі, а саме:

- протоколом огляду місця події від 15.10.2016 року;

- протоколом огляду місця події від 17.10.2016 року;

- Заявою ОСОБА_11 про приєднання до кримінального провадження речей брата ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду трупа в морзі від 17.10.2016 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 03-01/777;

- протоколом огляду предметів від 04.11.2016 року;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 412 від 02.11.2016 року;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 03-01/777/14;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_18

- протоколом огляду предметів, а саме 6 змивів речовини бурого кольору, одягу потерпілого, електронних відеоносіїв (дисків) в кількості 3 шт. із записами з камер відеоспостереження.

Слідчий зазначив, що під час досудового розслідування встановлено нові обставини, які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але не були надані органом досудового розслідування, у зв`язку з чим запобіжний захід необхідно змінити.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, що спричинило гибель людини, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, окрім цього останній підозрюється у вчиненні іншого злочину, невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення .

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід є винятковим запобіжним заходом, згідно п. 3, 4 ч. 2 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше не судимої особи, якщо їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , не порушував порядок обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 19.10.2016 року, проте, враховуючи, що на даний час останньому оголошено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, підозрюваний, враховуючи тяжкість скоєного, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно вплинути на свідків та потерпілих, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в даному клопотанні та залишити попередній вид запобіжного заходу, пояснивши, що його підзахисний належним чином виконує даний запобіжний захід. Крім того, ні прокурором ні слідчим не доведено, що його підзахисний схильний до порушень вимог ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину свою визнав, розкаювався у вчиненому та пояснив, що у нього не було мети нікого вбивати або травмувати, проти задоволення клопотання заперечував, та просив залишити попередню міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Крім того, згідно ст.5 Європейської конвенції з прав людини, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи. Крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто вчинив тяжке кримінальне правопорушення, санкція згідно якого передбачає позбавлення волі строком до десяти років, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, санкція згідно якого не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що під час досудового розслідування встановлено нові обставини, які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але не були надані органом досудового розслідування, тому виникла необхідність у зміні запобіжного заходу, так як підозрюваним скоєно тяжкий злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, що спричинило загибель людини та підозрюється у вчиненні іншого злочину невиниклої тяжкості.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим з прокурором не доведено та не надано письмових доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України. Крім органом досудового розслідування підтверджено, що підозрюваний виконує покладені на нього обов`язки судом при виконанні обраного запобіжного заходу та сприяє розслідуванню справи.

З матеріалів справи та клопотання вбачається, що підозрюваний за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання та роботи, на виклики до слідчого з`являється, сприяє у розслідуванні даного злочину та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено нових даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не змінилися, але враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з необхідністю застосування додаткових зобов`язань до підозрюваного в порядку ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176-178, 181,184, 193-196, 200, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові обов`язки, а саме:

-утримуватися від спілкування з свідками, експертами та потерпілою за відсутністю, адвоката, слідчого або прокурора;
-носити електронний засіб контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Копію цієї ухвали мені вручено « » грудня 2016 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.
Підозрюваний: ОСОБА_6
Захисник: ОСОБА_5