Провадження № 11-сс/795/94/2017 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2017 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його з-під варти, та залишено без розгляду його клопотання в частині забезпечення працевлаштування та матеріально-технічного забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом. Слідчий суддя вказав на відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, так як останній відбуває покарання у Домницькому ВЦ № 135 і по території виправного центру переміщається вільно. Щодо залишення без розгляду вимог засудженого про забезпечення працевлаштування та матеріально-технічне забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом, то вказані вимоги не розглядаються в даному провадженні слідчим суддею.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову, якою задовольнити його клопотання. В обґрунтування скарги зазначив, що слідчий суддя не надав оцінки доказам, наведеним у його клопотанні, щодо порушень адміністрацією Домницького виправного центру № 135 його прав, як засудженого, згідно чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали судового провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.

За змістом п.13-1 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

При цьому, згідно ч.9 ст.539 КПК України, розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Як слідує з матеріалів судового провадження, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 червня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці.

Відповідно до ст. 16 КВК України виправні центри виконують покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до статей 82, 389 Кримінального кодексу України.

Зі змісту поданої до місцевого суду скарги ОСОБА_7 убачається, що останній звернувся з проханням про звільнення його з-під варти та зобов`язання посадових осіб Домницького виправного центру №135 забезпечити додержання його прав (а.к.п.1-2).

За повідомленням начальника Домницького ВЦ №135 від 26.01.2017 р., ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком суду у вищевказаній установі.

Засуджені Домницького виправного центру (135) користуються всіма правами засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі, за винятком обмежень визначених діючим законодавством України і встановлених вироком суду. Жодних судових рішень щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до установи не надходило.

Окрім цього всі засуджені мають змогу вільно пересуватись в межах території установи та проживати в гуртожитку разом з іншими засудженими.

Відповідно до Наказу № 2186/5 п. 1 розділу 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, межі виправного центру встановлюються наказом начальника територіального органу управління ДПтС за погодженням з органами місцевого самоврядування з урахуванням особливостей установи по межі населеного пункту, але в радіусі не більше 5 кілометровій зоні від території виправного центру.

Про умови і порядок відбування покарання ОСОБА_7 був ознайомлений при прибутті до установи (а.к.п.7).

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, враховуючи, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Домницькому ВЦ № 135, по території виправного центру переміщається вільно, слідчий суддя, при розгляді його клопотання про звільнення з-під варти, належно оцінив всі обставини справи та дійшов вірного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо вимог засудженого про забезпечення працевлаштування та матеріально-технічне забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом, то засудженому слід роз`яснити, що, як передбачено положеннями ч.9 ст.539 КПК України, дане клопотання розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.407, ст.422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4