Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/474/16-к
"17" лютого 2017 р. м.Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю:
прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
представника неповнолітнього ОСОБА_4
неповнолітнього ОСОБА_5
представника ССД ОСОБА_6
секретаря ОСОБА_7

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 8-го класу Хочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
16 вересня 2016 року, об 07 годині 00 хвилин, малолітній ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою самозбагачення, підійшов до житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де вийнявши віконне скло із основи дерев`яної рами, проник до середини вказаного житлового будинку, і перебуваючи у його середині, в одній із кімнат даного будинку, із сейфу, таємно викрав грошові кошти в сумі 2150.00 доларів США, заподіявши при цьому ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на вказану суму.
Дії малолітнього ОСОБА_5 , підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти власності, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.
У судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 , свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та надав показання по суті вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши, що дійсно він вчинив кримінальне правопорушення при обставинах, які зазначені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку із бажанням самозбагачення, тобто отримання грошей. У вчиненому щиро кається, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені. Зобов`язується неухильно додержуватися норм передбачених Конституцією України та законів України. Просить звільнити його від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
Законний представник малолітнього ОСОБА_5 , - ОСОБА_4 , у судовому засіданні просить клопотання про застосування до її сина ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру задовольнити, при цьому запевнила суд, що вона має позитивний вплив на свого сина ОСОБА_9 та зобов`язується контролювати його поведінку і здійснювати повсякденний контроль над ним.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_5 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, у виді передачі малолітнього під нагляд батьків.
Захисник малолітнього ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до його підзахисного ОСОБА_5 , примусових заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України. При цьому висловив думку, що батьки малолітнього ОСОБА_5 , в змозі виховувати останнього, а тому до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд батьків.
Потерпілий ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , у його відсутності. Претензій як матеріального так і морального характеру не має. Зі згоди всіх учасників судового засідання, суд проводить розгляд кримінального провадження за клопотанням про застосування до малолітнього ОСОБА_5 , який не досяг віку кримінальної відповідальності примусових заходів виховного характеру, у відсутності потерпілого ОСОБА_8 , що відповідає положенням ст.325 КПК України.
Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання слідчого СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області підлягає до задоволення з наступних підстав:
Так відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_5 , є тяжким.
Відповідно до ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року (п.19 постанови) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України, статей глави 38 КПК України, а також враховувати відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України по вказаним питанням.
Разом із тим, частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 стверджено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками його є ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , не виповнилося 14 років. У відповідності до ч.2 ст.22 КК України кримінальній відповідальності за ч.3 ст.185 КК України особи підлягають у віці від 14 років. Станом на 16.09.2016 року ОСОБА_5 , виповнилося лише 13 років 08 місяців, отже на нього поширюється дія ст.498 КПК України.
Частина 5 ст. 499 КПК України передбачає, що за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
Як передбачає ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
При обранні виду примусового заходу виховного характеру суд враховує умови життя та виховання малолітнього та те, що малолітній проживає у приватному будинку разом із батьками, матеріально-побутові умови життя задовільні, сім`я за місцем проживання характеризується добре, малолітній навчається у 8 класі Хочинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де характеризується негативно, за станом здоров`я здоровий.
Таким чином, на основі аналізу зібраних і досліджених в судовому засіданні доказів, та з урахуванням наведених даних про особу - малолітнього ОСОБА_5 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, відсутність претензій потерпілого, відношення ОСОБА_5 , до вчиненого, його щире каяття, суд приходить до висновку про доведеність вчинення малолітнім ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не досягши віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за це діяння та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, а тому клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 22, 97, 105 КК України ст.ст.292, 350, 484, 485, 490, 498-501, 369, 370, 372, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

Клопотання слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Олевський ВП Коростенкського ВП ГУНП в Житомирській області направивши їм копію такої.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду, після її оголошення негайно вручити малолітньому ОСОБА_5 , через його законного представника ОСОБА_4 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію ухвали мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1