Ухвала
іменем україни
21 березня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю засудженого ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
установив:
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а на підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього обов?язки, передбачені пунктами 2 4 ст. 76 КК.

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області ухвалою від 26 квітня 2016 року задовольнив подання начальника Автозаводського РВ КВІ м. Кременчука УДПтС в Полтавській області, скасував звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2015 року і направив ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 23 червня 2016 року залишив без зміни ухвалу місцевого суду, а подану апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

ОСОБА_5 , не погоджуючись із зазначеними ухвалами місцевого та апеляційного судів, оскаржив їх у касаційному порядку. Суд касаційної інстанції 06 вересня 2016 року відкрив касаційне провадження та цього ж дня суддя-доповідач прийняв рішення про витребування із Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області провадження щодо ОСОБА_5 .
У зв`язку зі звільненням у відставку судді-доповідача (відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515VIII «Про звільнення суддів») матеріали провадження щодо ОСОБА_5 через автоматизовану систему документообігу суду передано на розгляд іншому складу суду.
У касаційній скарзі, як випливає з її змісту, засуджений ОСОБА_5 , заперечуючи законність згаданих ухвал місцевого та апеляційного судів, порушує питання про їх перевірку в касаційному порядку, просить ці рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який вважав за необхідне розглянути по суті заявлені ним касаційні вимоги, думку прокурора, котрий, посилаючись на правила статей 537, 539 КПК, наполягав на закритті касаційного провадження, перевіривши касаційну скаргу та матеріали провадження, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційне провадження за скаргою ОСОБА_5 слід закрити з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначено частинами 1 та 2 ст. 424 КПК, це: вироки й ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвали вказаного суду після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.

Однак скаржник просить переглянути за правилами касаційної процедури судові рішення, ухвалені у провадженні за зверненням начальника органу виконання покарань із поданням про направлення в місця позбавлення волі звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування ним призначеного вироком заходу примусу, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК вирішується під час виконання вироків. При цьому в судовому засіданні в ході розгляду подання не з`ясовувалося питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо, оскільки вони вже були з?ясовані на інших стадіях кримінального судочинства. Крім того, кримінальне провадження, визначення якого міститься у п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК охоплює досудове розслідування, судове провадження та процесуальні дії, у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Отже стадія виконання вироку до нього не входить. Тому рішення суду, ухвалене на цій стадії не може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.
Також слід зазначити, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано у ст. 539 цього Кодексу. Відповідно до приписів зазначеної норми процесуального права за наслідками розгляду подання органу виконання покарань суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено лише в апеляційному порядку.
Таким чином, виходячи з положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України та статей 424, 537, 539 КПК в їх логічному взаємозв?язку, оспорювані ОСОБА_5 ухвали не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Такий висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (постанови від 27 жовтня 2016 року та 09 лютого 2017 року, провадження відповідно № 5-121кс(15)16 та

№5-458кс(15)16) і не суперечить роз?ясненням, наданим у п. 27 Посібника Європейського суду з прав людини щодо застосування окремих статей Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно з якими не підпадають під дію ст. 6 у її кримінально-правовому аспекті провадження, що стосуються виконання вироків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на оспорювані ухвали місцевого та апеляційного судів, які стосуються питань, пов?язаних із виконанням вироку, слід закрити.
Керуючись статтями 424, 441, 442, 539 КПК, п. 6 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

постановив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2016 року, якою його направлено для відбування призначеного судом покарання, а також на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2016 року щодо зазначеного рішення суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженнюне підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3