Справа № 480/1956/16-к
Провадження №1-кп - 480/195/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2017р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002405 від 09.12.2015 р. про обвинувачення
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, освіта повна вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.06.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука, Полтавської області за ч.1 ст.121 КК України строком на 5 рік позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
9 вересня 2015 року солдат ОСОБА_5 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, а саме перебував за місцем проживання.

16.06.2016 року ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону із зізнанням та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначені покарання враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 14.06.2016року за ч. 1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, йому необхідно призначити покарання з застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочину вважався особою не судимою в силу ст. 89 КК України, його відношення до скоєного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, активно сприяв розкриттю злочину, посередньо характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій в зоні АТО, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, з`явлення із зізнанням, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 ввизнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за даним вироком та вироком Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 14.06.2016 року шляхом поглинання менш суворого більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1

24.04.2017