Справа № 609/880/17
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" вересня 2017 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 0000134, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 03 липня 2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2017 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 та житель с.Залужжя Шумського району Тернопільської області ОСОБА_4 йшли по вул.. Андрійчука с.Рохманів Шумського району Тернопільської області та зустріли поблизу ставка жителя с.Рохманів Шумського району ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_3 . ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторонги на грунті неприязних відносин виникла суперечка в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій ОСОБА_3 наніс один удар долонею правої руки та однин удар кулаком правої руки у праву область обличчя ОСОБА_6 . Від завданих ударів ОСОБА_7 упав на асфальтне покриття.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою із синцем правої щоки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Окрім того 29 червня 2017 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 та житель с.Залужжя Шумського району Тернопільської області ОСОБА_4 йшли по АДРЕСА_2 та зустріли поблизу ставка жителя с.Рохманів Шумського району ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_3 ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони на грунті неприязних відносин виникла суперечка в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій ОСОБА_3 наніс один удар долонею правої руки та однин удар кулаком правої руки у праву область обличчя ОСОБА_6 . Від завданих ударів ОСОБА_6 упав на асфальтне покриття.

У подальшому ОСОБА_3 підвів ОСОБА_6 на ноги. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, ОСОБА_4 наніс один удар носком лівої ноги в область носа потерпілого. Від завданого удару ОСОБА_6 упав на асфальтне покриття.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носових кісток із ушкодженням м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачені вину у кримінальному правопорушенні визнали повністю та суду пояснили, що дійсно 29 червня 2017 року між ними та потерпілим виникла суперечка, під час якої вони здійснили побиття останнього. Обвинувачені підтвердили, що обставини справи, викладенні в обвинуваченні відповідають дійсності і ними не опорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт його побиття обвинуваченими при обставинах, вказаних в обвинуваченні та просив суд призначити покарання у вигляді громадських робіт. Крім того останній пред`явив цивільний позов та просив суд стягнути із обвинувачених в солідарному порядку 1800грн. завданий матеріальних збитків та 15000грн моральної( немайнової шкоди ).

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченими та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65,66,67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, їх молодий вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнали повністю, активно сприяли встановленню істини по справі, позитивно характеризується по місцю проживання як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання у діях обвинувачених судом не вбачається.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України відповідно доведена повністю і їх дії органами досудового слідства кваліфіковані вірно.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід призначити покарання, в межах санкції вмінених статей, у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що цивільний позов, пред`явлений потерпілим підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного:

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі, особою, яка її завдала.

Статею 1195 ЦК Уркаїни передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 27.03.1992 року за № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обязі особою, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.
Таким чином суд вважає, що відповідачі повинені відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, саме суму витрачену на лікування та придбання ліків 1800грн., оскільки остання підтверджена наявними у справі квитанціями.
Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Із роз`яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода завдана позивачу в результаті винних неправомірних дій саме відповідачів. Внаслідок чого позивач змушений був лікуватися більше десяти днів, не виходити на вулицю, не спілкуватися з друзями.
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід задоволити частково, а саме стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача 5 000 грн. завданої моральної шкоди.
Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 371,373,374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 ( сто ) годин.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 ( ста п`ятдесяти ) годин.

Цивільний позов заявлений по справі задоволити частково та стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 1800 грн. завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. завданої моральної ( немайнової ) шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів через Шумський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1