Справа №479/114/15-к 13.12.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000256 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Врадіївського району Миколаївської області на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.310 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Уточнивши вимоги апеляційної скарги, прокурор просить вирок суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 засудженою за ч.1 ст.310 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700грн, за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та штрафу в розмірі 1700 грн., який відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Короткий зміст вироку.
Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року ОСОБА_5 визнана винною та призначено покарання:

-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч.1 ст.310 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна та штрафу в розмірі 1700грн, який на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до особливо-тяжких злочинів. Судом також не враховано, що злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена за обставин, які від неї не залежали. Крім того, на зберіганні у ОСОБА_5 виявлено 47,6 кг. наркотичного засобу, що свідчить про її намір продовжувати злочинну діяльність.

Стверджує, що ОСОБА_5 не сприяла розкриттю злочину, так як всі фактичні дані були встановлені працівниками правоохоронних органів безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. Висновок суду про незадовільний стан здоров`я обвинуваченої зроблений на підставі пояснень останньої, а не на підставі наявного акту медичного обстеження.

Тому вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, з ухваленням нового вироку.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду ОСОБА_5 в період часу з весни 2014 року (точно дата не встановлена) по 19 липня 2014 року, маючи умисел на незаконне вирощування наркотичних засобів без мети збуту, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вирощувала шляхом прополювання снодійний мак.

Крім того, ОСОБА_5 в цей же період часу за місцем свого проживання в підсобному приміщенні незаконно зберігала кущі снодійного маку, загальна вага яких в перерахунку на суху речовину склала 47614,1 гр.

19.07.2014 року в ході проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 на присадибній ділянці працівниками міліції були виявлені та вилучені рослини снодійного маку у кількості 403 кущів, а в підсобних приміщеннях домоволодіння ОСОБА_5 було виявлено та вилучено зірвані кущі маку снодійного, загальна вага яких в перерахунку на суху речовину склала 47614,1 гр.

Такі дії ОСОБА_5 суд кваліфікував за ч.1 ст. 310 КК України, як незаконне вирощування снодійного маку в кількості понад 100 кущів та ч. 3 ст.307 КК України, як незаконне зберігання наркотичного засобу в особливо великих розмірах з метою збуту.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченої та її захисника, які просили залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріли кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Так, суд 1-ої інстанції хоча і визнав доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.3 ст.307 КК України, проте не сформулював обвинувачення таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установлених судом злочинних діянь і ознак інкримінованих злочинів, дійти висновку про їх відповідність.

Положеннями ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів. Крім того, зазначені вимоги містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.09.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Однак, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався та не виклав у вироку формулювання обвинувачення, не вказав час, місце, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини та мотив кримінального правопорушення. Так, суд 1-ої інстанції , кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст.307 КК України як незаконне зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах з метою збуту, не зазначив встановлені ним фактичні обставини справи, а лише обмежився посиланням на те, що ОСОБА_5 в період часу з весни 2014 року по липень 2014 року на території свого домогосподарства по АДРЕСА_1 в підсобному приміщенні незаконно зберігала кущі снодійного маку, загальна вага яких, в перерахунку на суху речовину, склала 47614,1 г.

Таким чином, суд при постановленні вироку порушив вимоги ст.ст. 370, 374 КПК України, що позбавляє можливості апеляційний суд прийняти своє рішення.
На підставі викладеного, у зв`язку з допущенними судом 1-ої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 94, 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді 1-ої інстанції.
Водночас згідно п.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 КПК України. Тобто такий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 з порушенням вимог ст.ст. 94, 370, 373, 374 КПК України, у положеннях кримінально-процесуального закону не врегульований.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в іншому складі суду згідно з вимогами розділу 1У КПК України зі стадії підготовчого засідання в якому підлягає перевірці і обвинувальний акт на відповідність вимогам закону.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимоги про скасування вироку.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407,412, 415, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Врадіївського району Миколаївської області задовольнити частково.
Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року стосовно ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді