Провадження № 11-кп/792/35/17
Справа № 672/639/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122, ч.2 ст.125 Доповідач ОСОБА_2
ч.1 ст.296, ч.2 ст.296 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

та їх захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000084 від 07.03.2016 року за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Городоцького районного суду від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лісоводи Городоцького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, військовозобов`язаного, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік та на підставі п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, військовозобов`язаного, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання:
-за ч.1 ст.122 КК України 1 рік позбавлення волі;
-за ч.2 ст.296 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік та на підставі п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, учня Лісоводського ПАЛ, не одруженого, військовозобов`язаного, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на підставі ч.3 ст.129 КПК України, залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 15000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, 06 березня 2016 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_8 спільно із своєю дружиною ОСОБА_16 та спільним знайомим ОСОБА_17 прогулювались у центральній частині в с.Лісогірка Городоцького району Хмельницької області.
Знаходячись в центральній частині вказаного населеного пункту, ОСОБА_8 побачив за столиком, що розташований з тильної частини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », жителів с.Лісогірка Городоцького району ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В подальшому ОСОБА_8 вирішив підійти до останніх та привітатись. Підійшовши до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 подав йому руку. Після цього ОСОБА_9 , використовуючи незначний привід, вирішив провчити ОСОБА_8 . З цією метою, достовірно знаючи про перебування в громадському місці, де сконцентрована значна кількість людей, вирішив вчинити відносно ОСОБА_8 хуліганські дії.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 06.03.2016 приблизно о 21 годині, перебуваючи в громадському місці, а саме в парку
ім.Б.Хмельницького, біля приміщення магазину «Тетяна», що розташований адресою: с. Лісогірка Городоцького району по вул. Грушевського, підвівся на ноги із лавки, та, використовуючи надуманий привід, умисно, з метою принизити честь і гідність ОСОБА_8 , показати свою зверхність над ним в присутності його дружини ОСОБА_16 , товариша ОСОБА_17 та присутніх односельчан, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи існуючі правила та норми поведінки, що супроводжувалися особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, безпричинно, штовхнув його обома руками в груди, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на землю. Після того до ОСОБА_9 приєднався його син ОСОБА_10 і коли ОСОБА_8 підвівся на ноги, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого він не втримався та впав на землю. Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_8 .
3 метою припинити побиття ОСОБА_8 , ОСОБА_17 підійшов до ОСОБА_10 , який в той час наносив численні удари руками та ногами по голові та по тулубу ОСОБА_8 , щоб забрати його в сторону, однак, в той час, до нього наблизився ОСОБА_11 , який на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс однин удар рукою в обличчя ОСОБА_17 .
За вказаних обставин ОСОБА_11 умисно спричинив ОСОБА_17 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани та підслизового крововиливу м`яких тканин верхньої губи справа в проекції 11 -го зуба, травматичного зламу коронки 11-го зуба, які згідно висновку експерта №48 від 07.03.2016 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 умисно безпричинно спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки справа, забою правої нирки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Вищевказані хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжувались тривалий час, виразились в спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень та фізичного болю, тобто супроводжувались особливою зухвалістю.
Окрім того, під час вчинення вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході нанесення ударів руками та ногами по голові, обличчю та тулубу
ОСОБА_8 , умисно, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, вдавленого перелому лобної кістки справа, а саме передньої стінки правої лобної пазухи, з переходом на основу передньої черепної ямки, забійної рани м`яких тканин правої бровної ділянки голови, множинних саден шкіри обличчя, голови в скроневій та тім`яній ділянці зліва, підшкірних гематом правої та лівої очниці, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш суворе покарання та стягнути на його користь з ОСОБА_9 15000 гривень моральної шкоди. Вказує, що суд не взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише частково визнали вину у вчиненому, під тиском зібраних у кримінальному провадженні доказів, їх каяття не є щирим, вони не попросили вибачення у апелянта, якому внаслідок вчинення кримінального правопорушення заподіяна істотна шкода здоров`ю. Зазначає, що судом у вироку не вказано конкретних обставин, які були враховані ним при призначенні покарання, безпідставно визнано пом`якшуючою покарання обставиною непритягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності та не враховано того, що ОСОБА_10 не має стійких соціальних зв`язків, систематично вживає спиртні напої, не працює, неодружений, за місцем навчання характеризується негативно. Акцентує увагу й на тому, що судом необгрунтовано стягнуто на його користь із ОСОБА_9 лише 5000 грн. моральної шкоди, оскільки саме він був ініціатором правопорушення, внаслідок якого потерпілому заподіяні душевні, моральні, психічні страждання, втрата ним звичного способу життя.

Вирок суду щодо ОСОБА_11 не оскаржувався.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, обвинувачених та їх захисників про законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб та ОСОБА_10 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб і заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не оспорюються.

Як установлено колегією суддів, 06 березня 2016 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_8 спільно із своєю дружиною ОСОБА_16 та спільним знайомим ОСОБА_17 прогулювались у центральній частині в с.Лісогірка Городоцького району Хмельницької області.
Знаходячись в центральній частині вказаного населеного пункту, ОСОБА_8 побачив за столиком, що розташований з тильної частини приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », жителів с.Лісогірка Городоцького району ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В подальшому ОСОБА_8 вирішив підійти до останніх та привітатись. Підійшовши до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 подав йому руку. Після цього ОСОБА_9 , використовуючи незначний привід, вирішив провчити ОСОБА_8 . З цією метою, достовірно знаючи про перебування в громадському місці, де сконцентрована значна кількість людей, вирішив вчинити відносно ОСОБА_8 хуліганські дії.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 06.03.2016 приблизно о 21 годині, перебуваючи в громадському місці, а саме в парку
ім.Б.Хмельницького, біля приміщення магазину «Тетяна», що розташований адресою: с. Лісогірка Городоцького району по вул. Грушевського, підвівся на ноги із лавки, та, використовуючи надуманий привід, умисно, з метою принизити честь і гідність ОСОБА_8 , показати свою зверхність над ним в присутності його дружини ОСОБА_16 , товариша ОСОБА_17 та присутніх односельчан, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи існуючі правила та норми поведінки, що супроводжувалися особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, безпричинно, штовхнув його обома руками в груди, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на землю. Після того до ОСОБА_9 приєднався його син ОСОБА_10 і коли ОСОБА_8 підвівся на ноги, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого він не втримався та впав на землю. Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_8 .
3 метою припинити побиття ОСОБА_8 , ОСОБА_17 підійшов до ОСОБА_10 , який в той час наносив численні удари руками та ногами по голові та по тулубу ОСОБА_8 , щоб забрати його в сторону, однак, в той час, до нього наблизився ОСОБА_11 , який на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс однин удар рукою в обличчя ОСОБА_17 .
За вказаних обставин ОСОБА_11 умисно спричинив ОСОБА_17 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани та підслизового крововиливу м`яких тканин верхньої губи справа в проекції 11 -го зуба, травматичного зламу коронки 11-го зуба, які згідно висновку експерта №48 від 07.03.2016 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 умисно безпричинно спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки справа, забою правої нирки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Вищевказані хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжувались тривалий час, виразились в спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень та фізичного болю, тобто супроводжувались особливою зухвалістю.
Окрім того, під час вчинення вищезазначених хуліганських дій ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході нанесення ударів руками та ногами по голові, обличчю та тулубу
ОСОБА_8 , умисно, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, вдавленого перелому лобної кістки справа, а саме передньої стінки правої лобної пазухи, з переходом на основу передньої черепної ямки, забійної рани м`яких тканин правої бровної ділянки голови, множинних саден шкіри обличчя, голови в скроневій та тім`яній ділянці зліва, підшкірних гематом правої та лівої очниці, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).

Давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про вчинення ОСОБА_9 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, ОСОБА_10 - грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб і заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.296 та ч.2 ст.296 і ч.1 ст.122 КК України, відповідно.
В силу положень ч.ч.1, 2 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років обмеження волі, ОСОБА_10 - за ч.1 ст.122 КК України - у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.296 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а на підставі положень ч.1 ст.70 КК України - у виді 2 років позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався цих вимог закону, навівши у вироку докладні обґрунтування такого рішення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, положення ст.75 та ст.76 КК України про їх звільнення від відбування призначених покарань з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків застосовані безпідставно, а тому, на підставі п.3 ч.1 ст.407, п.4 ст.409, п.2 ст.413, ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції, в цій частині, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинили умисне грубе порушення громадського порядку, а ОСОБА_10 , крім того, наніс потерпілому ОСОБА_8 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, при звільненні обвинувачених ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 від відбування призначеного їм покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, вказаних обставин події, в повному обсязі, не врахував, як і не врахував позиції потерпілого з приводу необхідності призначення їм суворого покарання.

Згідно положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченим покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд послався на те, що обвинувачені раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, позитивно характеризуються за місцем проживання, тобто врахував лише дані про особу винних, однак не взяв до уваги, що вони вчинили злочин (злочини), які відносяться до середньої тяжкості, злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, становить велику суспільну небезпеку, визнали вину лише частково, ініціатором злочинних дій був саме ОСОБА_9 , а активними діями ОСОБА_10 , з хуліганських спонукань, потерпілому ОСОБА_8 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, завдані злочином (злочинами) збитки, на час ухвалення вироку, відшкодували лише в незначній частині, що свідчить про відсутність у суду першої інстанції підстав для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, обтяжуючою їх покарання обставиною є вчинення обвинуваченими злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання, відповідно, у виді обмеження волі та позбавлення волі, з випробуванням.

Крім того, не може погодитися колегія суддів і з розміром стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_8 з огляду на таке.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Проте, при визначенні розміру морального відшкодування у розмірі

5000 гривень суд, в достатній мірі, не урахував, що потерпілому

ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_9 , спільно із обвинуваченим ОСОБА_10 , були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили його короткочасний розлад здоров`я, та внаслідок його злочинних дій, на певний час, були порушені звичні для нього життєві зв`язки, у тому числі й через неможливість продовження активного громадського життя, звичного для нього спілкування з оточуючими людьми. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність збільшення, визначеного судом першої інстанції розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, з 5000 грн. до 10000 грн.

Як встановлено колегією суддів, на час розгляду провадження в апеляційній інстанції, ОСОБА_9 сплатив потерпілому ОСОБА_8 2400 грн. моральної шкоди, тому, з врахуванням цієї сплаченої суми, з ОСОБА_9 підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_8 7600 грн. моральної шкоди.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, то, з метою виконання вирок суду, йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Городоцького районного суду від 27 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в частині призначення покарання та в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди, скасувати та ухвалити свій вирок.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; - за ч.2 ст.296 - у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, а на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Збільшити до 10000 тисяч гривень розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 , та, з врахуванням вже відшкодованої суми, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 7600 гривень моральної шкоди.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і взяти його під варту із зали суду.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом 3-х місяців з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та прокурору.
Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2