АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1372/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/67/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.366 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області 26 квітня 2017 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого

засуджено за ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно розпорядчих обовязків, тобто службової особи органу місцевого самоврядування строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок місцевого суду, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що суд в порушення норм кримінального процесуального закону відмовив йому у дослідженні ухвали слідчого судді від 19 жовтня 2016 року про тимчасовий доступ до речей і документів, про що він неодноразово клопотав під час судового засідання та в останньому слові, внаслідок чого допустив неповноту судового розгляду, оскільки зясування змісту даної ухвали могло мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, звертає увагу на те, що кримінальне провадження за №0000223 від 1 серпня 2016 року було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. До слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів звертались слідчий і прокурор за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого цією ж частиною статті кримінального Кодексу, однак в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно нього зазначено про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Зазначає, що згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування під час досудового розслідування процесуального рішення щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме: з ч.1 ст.358 на ч.1 ст.366 КК України, не приймалося, а свідки під час досудового розслідування та судового розгляду свої показання не змінювали.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_6 , перебуваючи в період з 25 жовтня 2015 року по 30 липня 2016 року на посаді сільського голови Гаї-за- Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та будучи в силу цього службовою особою органу місцевого самоврядування, що здійснює організаційно - розпорядчі обов`язки, всупереч інтересам держави, умисно, порушуючи вимоги ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування», в березні 2016 року склав завідомо неправдивий офіційний документ, затвердивши його особистим підписом та печаткою Гаї-за-Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області - рішення №50 від 29 березня 2016 року четвертої сесії сьомого скликання Гаї-за-Рудівської сільської ради про надання дозволу гр. ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 1.64 га, наданих для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення - рілля), які знаходяться в межах населеного пункту -с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області, зміст якого не відповідає дійсності. Так, під час роботи четвертої сесії сьомого скликання проект рішення №50 від 29 березня 2016 року на обговорення сільським головою ОСОБА_6 не виносився та голосування по даному питанні депутатами Гаї-зарудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області не проводилось.

На підставі рішення №50 від 29 березня 2016 року ОСОБА_8 незаконно надано дозвіл для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), загальною площею 1,64 га, наданих для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення - рілля), розташованих в межах населеного пункту с.Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно нього, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, думку прокурора, який просить вирок місцевого суду залишити без змін як законний і обгрунтований, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційних скарг, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно і повністю досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду, в тому числі про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Мотивувальна частина обвинувального вироку згідно ст. 374 КПК України повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.91 КПК України при розгляді справи в суді серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції дані вимоги кримінально-процесуального закону були дотримані в повній мірі.

Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_6 у вчиненні службового підроблення є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

В судовому засіданні місцевого та апеляційного судів обвинувачений своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що він, займаючи посаду сільського голови Гаї-за-Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської обл., дійсно готував сам рішення сесії, як і зазначено у предявленій йому підозрі, які в подальшому не засідання сесій не виносились, але робив це виключно для того, щоб зекономити час, оскільки депутати сільради на сесії збирались лише для того, щоб поговорити.

Разом з тим вважає, що нічого протизаконного не робив, оскільки зазначені рішення завжди давав депутатам для ознайомлення і якщо хтось був проти, то рішення не приймалося.

Це ж стосується і рішення №50 від 29 березня 2016 року четвертої сесії сьомого скликання Гаї-за-Рудівської сільської ради про надання дозволу гр. ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 1.64 га, наданих для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення - рілля), які знаходяться в межах населеного пункту -с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області, яке йому ставиться в вину, і зміст якого не відповідає дійсності саме з зазначених підстав. Так, під час роботи четвертої сесії сьомого скликання проект рішення №50 від 29 березня 2016 року на обговорення ним не виносився та голосування по даному питанні депутатами Гаї-зарудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області не проводилось.

Тобто, не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненому правопорушенні, ОСОБА_6 , тим не менш, визнав її по суті, оскільки не заперечував щодо механізму так званого прийняття рішень сесією сільради без фактичного скликання самої сесії, як це визначено ст.42 Закону України Про місцеве самоврядування.

Той факт, що рішення сесій сільради, в тому числі і за №50 від 29 березня 2016 р. щодо надання дозволу гр. ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою, насправді не приймалось, підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є депутатами Гаї-за-Рудівської сільради.

Сам свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно звертався із заявою про дачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості),загальною площею 1.64 га, наданих для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення -рілля),розташованих в межах населеного пункту с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської обл. На сесію, коли б мала розглядатись його заява, його не запрошували, а процедури розгляду таких заяв він не знав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ці положення Конституції поширюються на всіх без винятку службових осіб, незалежно від того, чи є вони представниками законодавчої, виконавчої або судової влади, виконують свої службові обов`язки у державному апараті, в органах місцевого самоврядування або на окремих підприємствах, в установах та організаціях. Не має також значення службове становище особи (звання, ранг, чин, кваліфікаційний клас), відомча чи галузева належність органу, сфера його діяльності, характер та обсяг повноважень або форма власності, на підставі якої створені та функціонують підприємства, установи і організації.

Відповідно до наведеного ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 , як вбачається з його пояснень та доводів апеляційної скарги, діяв в порушення вимог закону з метою удосконалити роботу сільради щодо прийняття рішень, що не свідчить, на його думку, про порушення ним закону, є непереконливими та неспроможними, та свідчать лише про порушення ним визначеного Конституцією та Законами України порядку прийняття офіційних документів, відповідальність за яке передбачена ст. 366 КК України щодо службового підроблення.

Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.1 ст.366 КК України, оскільки кожна дія посадової особи, яка внесла в офіційні документи завідомо неправдиві відомості, утворює склад злочину за виключенням випадків, які підпадають під дію ч.2 ст.7 КК України.

Посилання апелянта на те, що вирок є незаконним та необгрунтованим з тих підстав, що в ЄРДР повідомлення про кримінальне правопорушення було внесене за ст.358, а засуджений він за ч.1 ст.366 КК України, - є неспроможним, оскільки обвинувачення органом досудового розслідування будується на повідомленні про підозру, яке ОСОБА_6 було предявлене за ч.1 ст.366 КК України 26 жовтня 2016 р., (а.к.п.81), а не на підставі внесення інформації в ЄРДР.

Копія повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 26 жовтня 2016 р. останньому була вручена того ж числа, за що він і розписався (а.к.п.83).

Той факт, що ухвала про тимчасовий доступ до документів від 19 жовтня 2016 р. слідчим суддею винесена за клопотанням слідчого про тимчасовий доступ до документів по кримінальному провадженню №0000223 від 01 серпня 2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (а.к.п. 43), також не свідчить про необгрунтоване повідомлення про підозру та засудження обвинуваченого за ч.1 ст.366 КК України з наведених вище підстав, оскільки як досудове слідство, так і суд діяли у відповідності до вимог ст.ст. 40, 159-164 КПК України щодо тимчасового доступу до речей і документів.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується виключно позитивно, а також відсутність обтяжуючих обставин, призначивши майже мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.366 КК України.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 р. відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.366КК України, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2