Справа № 562/2404/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
14.05.2017 року приблизно о 11.30 год., ОСОБА_6 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 два удари тупим предметом в область голови зліва, не менше п`яти ударів кулаком правої та лівої руки в область обличчя, одного удару лівою ногою в область тулуба та три удари лівою ногою в область голови та обличчя, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді ран в лівій тім`яній ділянці голови та в потиличній ділянці голови зліва, саден біля внутрішнього краю лівої вушної раковини, в лобній ділянці голови справа, в лівій надбрівній ділянці на відстані 0,8 см вище від верхнього краю лівої брови, на переніссі, на спинці носа, синців на верхній повіці правого ока, на нижній повіці правого ока на тлі якого наявне садно, припухлість м`яких тканин на лівому променево-зап`ястному суглобі.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 103 від 15.05.2017 року вищевказані тілесні ушкодження виникли не менше як від семи травматичних дій (ударів) тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), з достатньою силою нанесення (спричинення) характерною для даних ушкоджень та згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та в своїх показах повідомив, що 14.05.2017 року в обідню пору, перебуваючи в смт. Мізоч Здолбунівського району Рівненської області під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 умисно наніс останньому не менше семи ударів в область голови та тулуба, в результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 щодо мотивів конфлікту, який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин та обставин спричинення останньому тілесних ушкоджень. Щодо стягнення з обвинуваченого моральної та матеріальної шкоди, повідомив, що з таким позовом буде звертатися до ОСОБА_6 окремо, в порядку цивільного судочинства. Визначення виду та міри покарання обвинуваченому покладає на суд.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ttp:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2568/ed_2014_05_06/pravo1/T124651.html?pravo=1#2568" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доведена.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, тому його дії за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.
Враховуючи вище викладене, суд обвинуваченому ОСОБА_6 призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення злочину у виді громадських робіт, враховуючи, що обвинувачений не працює, а також те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характеризуючі данні за місцем проживання, не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувалися.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 128-129, 323, 324, 335 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили не обирати.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1