Справа № 504/3478/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в смт. Доброслав кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, уродженця с. Петрівськ, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:
Солдат ОСОБА_4 з 03.12.2013 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 на посаді номера обслуги 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону, у військовому званні «солдат». 03.12.2013 року між командиром військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (польова НОМЕР_2 ) від 03.12.2013 року №278, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).

Згідно положень ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обв`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 03.12.2013 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) він набув статусу військово службовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку, а саме: проходження військової служби.

Згідно вимог п.п. 1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби, 04.01.2015 року без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 21.07.2015 року.

21.07.2015 року о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону з особистим зізнанням.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він з 03.12.2013 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді номера обслуги 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону, у військовому званні «солдат». 03.12.2013 року між командиром військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та ним було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (польова НОМЕР_2 ) від 03.12.2013 року №278 його зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).

З 03.12.2013 року, з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

Проте, діючи з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби, 04.01. 2015 року без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 21.07.2015 року.

21.07.2015 року о 10 год. 00 хв. він самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону з особистим зізнанням.

В судовому засіданні пояснив, що під час служби отримав травму ока, у зв`язку з чим йому було надано відпустку на лікування. Пройшовши медичний огляд розраховував, що його звільнять зі служби, оскільки на той час було оголошено АТО. Проте після проходження медичного огляду було надано висновок про придатність до проходження військової служби, тому він вирішив самовільно залишити службу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд врахувати, що його співмешканка ОСОБА_5 перебуває на п`ятому місяці вагітності та вони разом чекають на дитину.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на медичному обліку не знаходився, за місцем служби характеризується посередньо.

Згідно ч.1 ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1