н/п 1-кс/640/9868/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі скаржника - ОСОБА_3 ,
02.12.2016 начальник відділення слідчого відділу Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 повідомив йому, що за повідомленням державного виконавця ОСОБА_5 від 27.10.2016 по факту не виконання постанови суду стосовно особи Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради відкрито кримінальне провадження, а його заява від 25.11.2016 долучена до даного провадження. Відомості за повідомленням державного виконавця ОСОБА_5 від 27.10.2016 року були внесені до ЄРДР 30.11.2016 року.
Зазначив, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 про зобов`язання Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради надати йому інформацію на запити від 12.08.2015 за вхідним № С-0-07/954/180-15 та від 12.08.2015 за вхідним №С-0-7/955/180-15 - не виконана. Звернення до суду за захистом його порушених прав призвело до витрати чималого часу, певних коштів, нервового перенапруження, порушення його звичного способу життя, що призвело до завдання йому моральної шкоди. Про вказане ним було зазначено в заяві про залучення його в якості потерпілого.
У судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, які викладені у скарзі.
Начальник відділення слідчого відділу Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.19), проте в судове засідання не з`явився. 20.12.2016 подав до канцелярії суду лист, у якому просив скаргу розглянути без його участі, проти задоволення скарги заперечує (а.с.20). До вказаної заяви додав копії Витягу з ЄРДР та постанови про відмову в задоволенні клопотання (а.с.21-22).
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого слідчий суддя розглядає скаргу за його відсутності.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши надані матеріали та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
05.12.2016 року ОСОБА_3 подав до Київського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про залучення його в якості потерпілого (а.с.10).
Згідно з ч.5 ст. 55 КПК України , за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, слідчий в мотивувальній частині постанови від 12.12.2016, зокрема, зазначив, що злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України може вчинятися і завдавати шкоди лише відносно правосуддя та не передбачає визнання потерпілим третіх осіб (а.с.12).
Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що містяться в мотивувальній частині постанови від 12.12.2016 про відсутність підстав до задоволення заяви ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим за ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до ч.5 та п.9 ч.1 ст.129 Конституції України одним з основних принципів судочинства проголошується обовязковість судових рішень. Із цього виходить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» у ч.2 ст.13 якою закріплено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов"язковими до виконання всіма юридичними та фізичними особами на всій території України. Обов"язковість і безумовність виконання вироків та ухвал суду закріплено і ч.2 ст.21 КПК України. Тому умисне невиконання або перешкоджання виконанню судових актів є злочином проти правосуддя для будь-якої особи, а для службових осіб спеціальним видом службового зловживання.
Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Враховуючи вказане, вважаю, що рішення слідчого прийнято обґрунтовано та не підлягає скасуванню.
У зв`язку з вищевикладеним, інші вимоги скаржника також не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1