Справа № 148/295/17
Провадження №1-кс/148/42/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин клопотання старшого слідчого Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
Слідчим відділом Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування за заявою, яка надійшла 19.02.2017 року від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що в ніч з 18.02.2017 на 19.02.2017 невстановлені особи проникли в підсобне приміщення (сараю) її домогосподарства, звідки скоїли крадіжку теляти, чим завдали збитку.
В межах перевірки вказаного повідомлення за вказаною вище адресою було направлено слідчо оперативну групу. В ході перевірки установлено, що 18.02.2017 року близько 22:00 год. в с. Печера Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб, умисно, протиправно, таємно, шляхом відчинення дверей, проникли в сарай домогосподарства АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , звіди скоїли крадіжку теляти, яке в подальшому вивели за межі домогосподарства, таким чином розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
19.02.2017 року на автодорозі Львів Кіровоград Знам`янка, неподалік
В багажнику вказаного автомобіля знаходився предмет злочину (зарізане теля, викрадене останніми у с. Печера Тульчинського району Вінницької області), а також в салоні знаряддя злочину (ножі, сокира), сліди бурого кольору, схожі на кров.
Вказаний транспортний засіб поміщений на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області та відповідно до вимог ст. 100 КПК України визнано речовим доказом.
Слідчий вважає, що на даний час є достатньо підстав вважати, що вказане майно має значення по справі, а саме являється знаряддям вчинення злочину та містить на собі сліди вчиненого злочину яке вилучено та доставлено до Тульчинського відділення поліції НВП ГУНП у Вінницькій області, як тимчасово вилучене майно, що передбачено ч. 7 ст. 237 та ч. 1 і ч. 2 ст. 167 КПК України.
На думку слідчого, невжиття заходів щодо арешту вищевказаного автомобіля перешкоджатиме подальшому кримінальному провадженню, унеможливливить проведення з ним слідчих дій, а повернення його власнику може призвести до відчуження автомобіля та втрати речового доказу.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, письмові заперечення представника ОСОБА_8 щодо клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої вказаної вище статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_8 , жительки смт. Літин Вінницької області.
При вирішенні питання про арешт майна - слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність ; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюються у вчинення кримінального правопорушення, предбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Також прокурором доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України та достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і належним чином обґрунтовано мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що власником транспортного засобу, який просить арештувати слідчий та прокурор, є третя особа, а не особи, підозрювані у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку, що мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні належним чином забезпечить застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт на майно шляхом заборони його відчуження і що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого - задовольнити частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1