Провадження № 1-кп/761/131/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000261 від 28 листопада 2012 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 згідно наказу №217-к від 19 листопада 2009 року був призначений на посаду помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та згідно посадової інструкції здійснював контроль за надходженням коштів від замовників, які уклали відповідні договори з ТОВ «Венбест», інформував їх про обов`язковість своєчасної сплати заборгованості, мав право представляти інтереси товариства при взаємодії з клієнтами.

ОСОБА_5 отримував від клієнтів товариства, як оплату за виконання договорів з надання охоронних послуг, наручно грошові кошти, частину з яких перераховував на банківський рахунок ТОВ «Венбест», а рештою суми заволодівав, чим спричинив ТОВ «Венбест» матеріальний збиток, оскільки товариство виконувало умови договору з надання охоронних послуг перед клієнтами.

Так, 9 грудня 2010 року, в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_7 , який на виконання умов договору №3301-ОП від 5 травня 2006 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ним та ТОВ «Венбест» сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та знаходився на своєму робочому місці, готівкою грошові кошти у сумі 7920 гривень за надання послуги по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 7920 гривень по договору №3301-ОП від 5 травня 2006 року за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_7 по договору №3301-ОП від 5 травня 2006 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , недобросовісно використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест», з метою особистого збагачення, заволодів частиною отриманих ним від ОСОБА_7 грошових коштів, у сумі 6600 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Венбест» матеріальних збитків на загальну суму 6600 гривень, а решту грошових коштів в сумі 1320 гривень перерахував на банківський рахунок ТОВ «Венбест» як оплату послуг по охороні об`єкту за січень -

грудень 2011 року по договору №3301-ОП від 5 травня 2006 року, оскільки товариство виконало умови вказаного договору по охороні об`єкту.

Таким чином, ОСОБА_5 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

Крім цього, 4 січня 2011 року, в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_8 , який на виконання умов договору №1326-ОП від 12 грудня 2003 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ОСОБА_9 та ТОВ «Венбест», сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та перебував на своєму робочому місці ,готівкою грошові кошти у сумі 1200 гривень за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 1200 гривень по договору №1326-ОП від 12 грудня 2003 року за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_8 по договору №1326-ОП від 12 грудня 2003 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перерахував на банківський рахунок ТОВ «Венбест» частину отриманих ним від ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 300 гривень як оплату послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року по договору №1326-ОП від 12 грудня 2003 року, а рештою грошових коштів в сумі 900 гривень, повторно, незаконно заволодів, використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест», та вказаними коштами розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «Венбест» матеріального збитку на загальну суму 900 гривень, оскільки товариство виконало умови договору №1326-ОП від 12 грудня 2003 року по охороні об`єкту.

Крім цього, 10 січня 2011 року, в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_10 , який на виконання умов договору №3334-ОП від 20 січня 2006 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Венбест», сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та перебував на своєму робочому місці, готівкою грошові кошти у сумі 17760 гривень за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 17760 гривень по договору №3334-ОП від 20 січня 2006 року за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_10 по договору №3334-ОП від 20 січня 2006 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел , ОСОБА_5 ,перерахував на банківський рахунок ТОВ «Венбест» частину отриманих ним від ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 5920 гривень як оплату послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року по договору №3334-ОП від 20 січня 2006 року, а рештою грошових коштів в сумі 11840 гривень,з метою особистого збагачення, недобросовісно використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест», повторно, незаконно заволодів та розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «Венбест» матеріального збитку на загальну суму 11840 гривень, оскільки товариство виконало умови договору №3334-ОП від 20 січня 2006 року по охороні об`єкту.

Крім цього, 1 лютого 2011 року, в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_12 , який на виконання договору №5862-ОП від 22 листопада 2007 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ОСОБА_13 та ТОВ «Венбест», сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та перебував на своєму робочому місці, готівкою грошові кошти у сумі 3900 гривень за надання послуг по охороні об`єкту за листопад-грудень 2010 року та січень-березень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 3900 гривень по договору №5862-ОП від 22 листопада 2007 року за надання послуг по охороні об`єкту за листопад-грудень 2010 року та січень-березень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_12 по договору №5862-ОП від 22 листопада 2007 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 ,перерахував на банківський рахунок ТОВ «Венбест» частину отриманих ним від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 3120 гривень, а рештою грошових коштів в сумі 780 гривень, з метою особистого збагачення, недобросовісно використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест», повторно, незаконно заволодів та розпорядився на свій розсуд,завдавши ТОВ «Венбест» матеріального збитку на загальну суму 780 гривень, оскільки товариство виконало умови договору №5862-ОП від 22 листопада 2007 року по охороні об`єкту.

Крім цього, 15 лютого 2011 року,в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_14 , який на виконання договору №9742-ОП від 10 вересня 2010 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ОСОБА_15 та ТОВ «Венбест», сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та перебував на своєму робочому місці, готівкою грошові кошти у сумі 3460 гривень за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 3460 гривень по договору №9742-ОП від 10 вересня 2010 року за надання послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_14 грошові кошти ,у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_14 по договору №9742-ОП від 10 вересня 2010 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перерахував на банківський рахунок ТОВ «Венбест» частину отриманих ним від ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 1660 гривень як оплату послуг по охороні об`єкту за січень-грудень 2011 року по договору №9742-ОП від 10 вересня 2010 року, а рештою грошових коштів в сумі 1800 гривень, з метою особистого збагачення, недобросовісно використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест» , повторно, незаконно заволодів та розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «Венбест» матеріального збитку на загальну суму 1800 гривень, оскільки товариство виконало умови договору №9742-ОП від 10 вересня 2010 року по охороні об`єкту.

Крім цього, 1 червня 2011 року, в невстановлений час, до приміщення ТОВ «Венбест», розташованого по проспекту Перемоги, 90/1, в м. Києві, прибув ОСОБА_16 , який на виконання договору №566-ОП від 29 квітня 2002 року по централізованій охороні об`єкту, укладеного між ОСОБА_17 та ТОВ «Венбест», сплатив наручно ОСОБА_5 , який працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест» та перебував на своєму робочому місці ,готівкою грошові кошти у сумі 2100 гривень за надання послуг по охороні об`єкту за березень-травень 2011 року.

При цьому, ОСОБА_5 на підтвердження оплати ОСОБА_16 грошових коштів в сумі 2100 гривень по договору №566-ОП від 29 квітня 2002 року за надання послуг по охороні об`єкту за березень-травень 2011 року видав останньому відповідну квитанцію та пояснив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок ТОВ «Венбест».

Отримавши від ОСОБА_16 грошові кошти, у ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Венбест», а саме частини сплачених йому наручно грошових коштів готівкою ОСОБА_16 по договору №566-ОП від 29 квітня 2002 року за надання послуг по охороні об`єкту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, недобросовісно використовуючи довіру з боку ТОВ «Венбест», повторно, заволодів та розпорядився грошовими коштами на свій розсуд,завдавши ТОВ «Венбест» матеріального збитку на загальну суму 2100 гривень, оскільки товариство виконало умови договору №566-ОП від 29 квітня 2002 року по охороні об`єкту.

Таким чином, ОСОБА_5 повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень ,передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України не визнав, пояснив, що він з 2009 року по липень 2011 року працював на посаді помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест», звільнився за згодою сторін. До його повноважень входило здійснення контролю за надходженням коштів від замовників, які уклали з ТОВ «Венбест» договори про надання послуг по охороні об`єктів, інформування їх про обов`язковість своєчасної сплати заборгованості. При звільненні з роботи з боку адміністрації до нього не було ніяких питань та претензій. Клієнти усі розрахунки по договорам здійснювали через банківські установи. Він під час роботи в ТОВ «Венбест» особисто не отримував готівкові грошові кошти від клієнтів ТОВ «Венбест» в якості оплати за надання послуг по охороні об`єктів по укладеним договорам, в тому числі він не отримував грошові кошти в 2010-2011 роках від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 .

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав,що він особисто в грудні 2010 року, в приміщенні ТОВ «Венбест» ,в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 7920 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що частина грошових коштів з сплачених ним ОСОБА_5 до відділення банку не передана та не перерахована на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що він особисто в січні 2011 року, в приміщенні ТОВ «Венбест», в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 1200 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що частина грошових коштів з сплачених ним ОСОБА_5 до відділення банку не передана та не перерахована на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що він особисто в січні 2011 року, в приміщенні ТОВ «Венбест», в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 17760 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного між ОСОБА_11 з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що частина грошових коштів з сплачених ним ОСОБА_5 до відділення банку не передана та не перерахована на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-свідок ОСОБА_11 дала суду показання, аналогічні, що і свідок ОСОБА_10 ;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що він особисто в лютому 2011 року, в приміщенні ТОВ «Венбест», в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 3900 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що частина грошових коштів з сплачених ним ОСОБА_5 до відділення банку не передана та не перерахована на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що він особисто в лютому 2011 року, в приміщенні ТОВ «Венбест», в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 3460 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що частина грошових коштів з сплачених ним ОСОБА_5 до відділення банку не передана та не перерахована на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що він особисто влітку 2011 року, в приміщенні ТОВ «Венбест», в службовому кабінеті ОСОБА_5 , передав ОСОБА_5 , готівкою грошові кошти в сумі 2100 гривень за надання послуг по охороні об`єкта, на підставі укладеного з ТОВ «Венбест» договору про надання послуг по охороні. При цьому ОСОБА_5 , на підтвердження оплати надав йому квитанцію та зазначив, що дані кошти він особисто внесе на банківський рахунок товариства. В подальшому, при звірці розрахунків, з`ясувалося, що грошові кошти ОСОБА_5 до відділення банку не передані та не перераховані на банківський рахунок ТОВ «Венбест»;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював в якості директора з технічному розвитку ТОВ «Венбест», йому підпорядковувався ОСОБА_5 . В ході проведених на підприємстві звірки взаєморозрахунків інвентарізації було встановлено, що окремі клієнти у яких значилася заборгованість перед ТОВ «Венбест» за надані послуги по охороні, надавали квитанції виписані ОСОБА_5 щодо сплати ними необхідних сум по укладеним договорам, та було виявлено, що ОСОБА_5 у декількох випадках брав у клієнтів готівкові кошти для сплати сум по укладеним договорам по охороні, замість направлення них для оплати через відділення банку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок товариства, та частину коштів залишав собі,а частину власноручно перераховував через банк на рахунок товариства. У ході розмови з ОСОБА_5 з цього питання, останній визнавав факт отримання ним готівкових грошових коштів від кількох клієнтів, перерахування ним через банк частини грошових коштів, а частини залишення для власних потреб,мотивуючи скрутними сімейними обставинами, обіцяв добровільно повернути товариству зазначені кошти;

-свідок ОСОБА_19 дав суду показання, аналогічні, що і свідок ОСОБА_18 ;

-показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які в судовому засіданні пояснили, що вони в 2012 році приймали участь у складі комісії по проведенню інвентаризації, складанні акту за її результатами. За результатами інвентаризації було встановлено, що у окремих клієнтів товариства була заборгованість за надані послуги по охороні об`єктів, при цьому ті стверджували та надавали квитанції про сплату сум за укладеними договорами готівкою через окремих працівників товариства, зокрема - ОСОБА_5 , в той час як оплата за надані послуги повинна проводитися у безготівковому порядку;

-квітанцією від 09 грудня 2010 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 за договором №3301-ОП від 05 травня 2006 року сплачено 7920 гривень +1% , за послуги з охорони за січень-грудень 2011 року;

-квітанцією від 10 січня 2011 року, з якої вбачається, що ОСОБА_23 за договором №3334-ОП від 20 січня 2006 року сплачено 17760 гривень +1%=17937,60 грн., за послуги з охорони за січень-грудень 2011 року;

-висновком експерта №17 від 28 січня 2013 року, відповідно до якого рукописні записи в квитанціях від 10 січня 2011 року та 09 грудня 2010 року виконані ОСОБА_5 ;

- наказом ТОВ «Венбест» №217 к від 19 листопада 2009 року, відповідно до якого вбачається,що ОСОБА_5 з 19 листопада 2009 року прийнятий на посаду помічника директора з технічного розвитку, наказом ТОВ «Венбест» №174-о/с від 01 липня 2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 звільнений з посади помічника директора з технічного розвитку за згодою сторін;

- посадовою інструкцією на помічника директора з технічного розвитку ТОВ «Венбест»;

-договором на централізовану охорону об`єкта №3301-ОП від 5 травня 2006 року, укладеному між ТОВ «Венбест» та ОСОБА_7 ; договором №5862-ОП від 22 листопада 2007 року,укладеному між ТОВ «Венбест» та ОСОБА_13 ; договором на централізовану охорону об`єкта №1326-ОП/Н від 12 грудня 2003 року, укладеному між ТОВ «Венбест» та ОСОБА_9 ; договором на централізовану охорону об`єкта №3334-ОП від 20 січня 2006 року, укладеному між ТОВ «Венбест» та ОСОБА_11 ; договором на централізовану охорону об`єкта №566-ОП від 1 червня 2002 року, укладеному між ТОВ «Венбест» та ОСОБА_17 ;

- розпорядженням директора ТОВ «Венбест» №11 від 8 жовтня 2012 року «Про проведення інвентаризації»,актом інвентаризації від 21 березня 2013 року,відповідно до яких комісією встановлено отримання, зокрема, працівником ТОВ «Венбест» ОСОБА_5 абонентної плати за договорами про надання послуг з охорони готівковими коштами від ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , при цьому у повному обсязі сплачені готівкою ОСОБА_5 суми на розрахунковий рахунок підприємства не поступали; взаєморозрахунками з покупцями по договорам (контрагентами) ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 ;

-протоколом огляду предметів від 15 липня 2013 року, відповідно до якого були оглянуті документи, надані представником ТОВ «Венбест»- взаєморозрахунки з покупцями (контрагентами) ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , оригінали квитанцій від 9 грудня 2010 року, від 10 січня 2011 року.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України,а також вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності .

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки із дня вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України, які є злочинами невеликої (ч.1 ст. 190 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 190 КК України), пройшло понад 5 років.

Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Таким чином, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є встановлення судом обставин вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, які були вчинені: 9 грудня 2010 року,4 січня 2011 року, 10 січня 2011 року, 1 лютого 2011 року, 15 лютого 2011 року, 1 червня 2011 року, тобто на час розгляду вказаного клопотання минуло понад п`ять років з дня вчинення злочинів.

Згідно зі ст. 44 КК України особа,яка вчинила злочин,звільняється від кримінальної відповідальності у випадках,передбачених чим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч.1 ст.285 КПК України ,відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках ,передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки-у разі вчинення злочину невеликої тяжкості ,за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки-у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3)п`ять років-у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років-у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів,передбачених ч.1 ст.190 КК України, який в силу ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, ч.2 ст. 190 КК України, який в силу ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду, даних про вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого злочину в період з 9 грудня 2010 року по 14 грудня 2016 року немає.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України та підставу звільнення його від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що з дня вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , минуло понад п`ять років, тобто минув передбачений законом про кримінальну відповідальність п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, відсутні дані про вчинення обвинуваченим нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину чи даних про те, що він ухилявся від слідства чи суду, суд на підставі ч.1 ст.49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов ТОВ «Венбест» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 24020 гривень слід залишити без розгляду, при цьому потерпілий має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000261 від 28 листопада 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ТОВ «Венбест» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1