Справа № 520/6408/17
Провадження № 1-кс/520/1327/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047 від 23.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.06.2017 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 19.05.2017 на адресу Одеської місцевої прокуратури № 1 надійшла зава ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 будучи власником квартири АДРЕСА_1 , в порушення вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснив приватизацію нежитлових приміщень у вигляді горища, площею 368, 5 кв.м. та підвалу, площею 29, 2 кв.м., які розташовані у будинку АДРЕСА_2 та які є спільною частковою власністю громадян власників приватизованих квартир зазначеного будинку, в тому числі ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 , які є власниками зазначеного житлового будинку та наявних у ньому нежилих приміщень № 501.

Установлено, що ОСОБА_6 переслідуючи корисливу мету направлену на шахрайське заволодіння об`єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень у вигляді горища, площею 368, 5 кв.м. та підвалу, площею 29, 2 кв.м., які розташовані у будинку АДРЕСА_2 , у грудні 2007 року звернувся з позовом до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання за ним права власності на підвальне приміщення, загальною площею 29, 2 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-10058/58/07 ОСОБА_9 від 28.12.2007 зазначений позов задоволено в повному обсязі, у зв`язку з чим за ОСОБА_6 визнано право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення у вигляді підвалу, площею 29,2 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_2 та яке є спільною частковою власністю громадян власників приватизованих квартир зазначеного будинку, в тому числі ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 , які є власниками зазначеного житлового будинку та наявних у ньому нежилих приміщень АДРЕСА_3 .

В цей же день, ОСОБА_6 також було подано позов до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання за ним права власності на нежиле приміщення горище, площею 368, 5 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_2 .

Зазначений позов заочним рішенням судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-10059/07 від 28.12.2007 ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі та визнано за ОСОБА_6 право власності на нежиле приміщення горище, площею 368, 5 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_2 та яке є спільною частковою власністю громадян власників приватизованих квартир зазначеного будинку, в тому числі ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 , які є власниками зазначеного житлового будинку та наявних у ньому нежилих приміщень № 501.

На підставі зазначених рішень, ОСОБА_6 звернувся до КП «МБТІ та РОН», де за ним у подальшому було зареєстровано права власності на обидва вищевказані об`єкти нерухомого майна, при цьому останній здійснив перереєстрацію права власності по горищу та оформив його як нежилі приміщення мансардного поверху (без проведення реконструкції з відповідною реєстрацією декларації про початок та закінчення будівельних робіт).

Зазначені об`єкти нерухомості на теперішній час використовуються останнім у його комерційній діяльності, зокрема обладнані під готельні номери готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого він являється та який розташований по сусідству із вищевказаним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Цивільного кодексу України установлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку тобто, багатоквартирний житловий будинок є спільною частковою власністю громадян власників приватизованих квартир.

Право володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадять за згодою всіх власників. Оскільки спільна часткова власність створюється за участю всіх співвласників, то будь-які дії щодо майна, яке є об`єктом права спільної часткової власності, можна здійснювати тільки за згодою всіх співвласників, незалежно від розміру частки кожного з них.

В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є власниками квартири АДРЕСА_4 зі свідчень яких вбачається, що приблизно у 2007 році, коли ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_5 у вказаному будинку від нього було ініційовано звернення щодо надання йому від останніх письмової згоди для проведення ремонту належної йому квартири, при цьому йому була винесена в усній формі заборона щодо експлуатації її в комерційних цілях.

Зазначена згода розповсюджувалась лише на проведення ремонтних робіт в межах його квартири, однак останнім без наявних на то підстав було розпочато ремонтні роботи даху зазначеного будинку та у подальшому на підставі заочних рішень Приморського районного суду м. Одеси без наявноїна то обов`язкової згоди інших жителів будинку , як користувачів нежитлових приміщень у вигляді нежитлового приміщення горища, площею 368, 5 кв.м. та підвального приміщення, площею 29,2 кв.м., які розташовані у будинку АДРЕСА_2 було зареєстровано за собою право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, що у свою чергу призвело до обмеження їх прав та прав інших мешканців будинку у користуванні належним їм на праві спільного користування вищевказаним майном.

Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в межах кримінального провадження подано цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України в якому останні зазначають що їм завдано матеріальну шкоду у розмірі 1 315 516, 75 грн. та просять стягнути її з цивільних відповідачів.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання наявністю достатніх підстав вважати, що підвальне приміщення та нежитлове приміщення мансардного поверху (горище), які розташовані по АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 у даному випадку здобуті в порушення вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» нерухомого майна та є предметом злочину. Вказане клопотання слідчий просить розглядати без участі власника майна.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання в повному обсязі та просила слідчого суддю його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання цивільного позову від 01.06.2017 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої можливим вчиненням кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання слідчого, наявність достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні приміщення, з необхідністю арешту яких звертається слідчий, можуть бути предметом злочину, в цілях забезпечення їх збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення територіальній громаді м. Одеси та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню. Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна та досягнення дієвості кримінального провадження, слід розглянути без виклику власника.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047 від 23.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на об`єкти нежитлової нерухомості у вигляді підвального приміщення, площею 29,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 22850499) та нежитлового приміщення мансардного поверху (горище), площею 368, 5 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 22850090), які на праві власності належать ОСОБА_6 .

У зв`язку із реальною загрозою зникнення, втрати або пошкодження вищевказаних об`єктів нерухомого майна, що у подальшому може призвести до створення перешкоди кримінальному провадженню та відшкодування шкоди, заборонити діючим власникам зазначеного майна використовувати та розпоряджатися цим майном, а також укладати будь-які договори на право відчуження та здійснення поділу чи об`єднання об`єктів нерухомості.

Виконання ухвали покласти на слідчого або прокурора.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1