Провадження №1-в/447/536/16
Справа №447/440/13-к
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про поверненя майна та застави , -

в с т а н о в и в :

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.05.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, за ч.1 ст. 122 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 355 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за вчинення злочинів передбачених ст.. 355 ч.2, ст.. 122 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк перебування його у Львівському слідчому ізоляторі з 12.06.2005 року по 04.07.2005 року та з 09.09.2009 року по 19.04.2013 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 , заставу до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

На адресу суду надійшла заява адвоката засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про повернення ОСОБА_7 , як власнику , золотого ланцюжка, вилученого в вересні 2009 року і ОСОБА_8 внесеної ним в квітні 2013 року застави в сумі 68 000,00 грн., посилаючись на те, що при постановлені вироку судом не було вирішено вказані питання .

Дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, який заперечує проти задоволення вказаної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

У відповідності до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 26.03.1999 року "Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу" відповідно до ч.7 ст.154-1 КПК при постановленні вироку суд повинен прийняти рішення про повернення застави заставодавцю. Якщо з якихось причин питання про повернення застави заставодавцю вироком не вирішено, суд повинен зробити це в порядку, передбаченому статтями 409 і 411 КПК.

Відповідно до абз.14 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 року №11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних з виконанням вироків» у порядку, передбаченому ст.411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення оскільки, із вказаною заявою до суду звернувся не власник майна чи його представник, не заставодавець чи його представник, а адвокат засудженого ОСОБА_4 , що суперечить вимогам кримінально -процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_4 . ОСОБА_5 про поверненя майна та застави - відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом трьох діб з моменту її винесення.

Суддя: ОСОБА_1