В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Волгоград Російської Федерації, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 , ч.2 ст.289 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, на початку листопада 2015 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під приводом здійснення ремонту, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Нuawei Ascend G6-U10 White», вартістю 2332, 37 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 , майнової шкоди у вказаному розмірі. Також ОСОБА_7 , 15 липня 2016 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи на законних підставах у відділенні продажу мобільних телефонів торговельного центру «Маріон», що у м.Рівне, вулиця Шевченка, буд.7, де, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , під приводом купівлі, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Samsung J710 UA Gold», вартістю 6919, 33 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди у вказаному розмірі. . . . Крім того, продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_7 15 липня 2016 року, близько 15.00 год., маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, перебуваючи по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, під приводом покористуватися, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_4 , заволодів транспортним засобом марки «Міtsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 120 000 гривень, який належить останньому, чим завдав потерпілому значної майнової шкоди у вказаному розмірі.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що він дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах скоїв дані злочини. На даний час він повністю відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_8 і останній до нього претензій не має. Щодо потерпілого ОСОБА_4 , то на даний час він відшкодував йому 2 000 гривень та написав заяву в бухгалтерію про відрахування з його заробітної плати щомісяця 40 % на картковий рахунок ОСОБА_4 . З потерпілою ОСОБА_5 вони домовились, що він відшкодує їй вартість телефону до кінця цього місяця. Автомобіль марки «Міtsubishi Lancer» у нього забрали невідомі люди. Де зараз знаходиться вказаний автомобіль йому не відомо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що в листопаді 2015 року ОСОБА_9 взяв у неї телефон марки «Нuawei Ascend G6-U10 White» під приводом його ремонту та не віддав по даний час.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 15 липня 2016 року ОСОБА_7 попросив дати йому автомобіль марки «Міtsubishi Lancer», так як йому треба завезти батька в лікарню. 16 липня 2016 року автомобіль йому повернутий не був, а обвинувачений на зв`язок з ним не виходив, знайти його не вдалось. На даний час автомобіль йому не повернуто.

Від потерпілого ОСОБА_8 надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. В заяві також вказав, що збитки обвинуваченим йому відшкодовано в повному обсязі і претензій він до нього не має.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 , як і орган досудового слідства за ч.1 ст.190 КК України , як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство); за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вяинене повторно, що завдало значної матеріальної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та часткове відшкодування збитків потерпілим.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого, то він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується позитивно, безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів буде призначення йому покарання, без ізоляції його від суспільства і застосування до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75, 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України один рік обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України один рік позбавлення волі;

-за ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді п?яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу; повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.76 КК України контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покласти на командира військової частини.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 351,88 (триста п`ятдесят одну) гривню 88 копійок витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1