Справа № 526/1591/16-к
Провадження № 1-кп/526/137/2016
У Х В А Л А
іменем України
23 грудня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

в складі головуючого ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч2 ст289 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,-

встановив :

Під час судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки строк дії зазначеного запобіжного заходу спливає 15.01.2017 р., провадження до цього часу не розглянуте та до 15 січня 2017 року етапування обвинувачених з СІЗО не здійснюватиметься, а ризики, які слугували підставою для його обрання не перестали існувати.

Обвинуваченй ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні у вирішенні питання поклалися на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник заперечували проти продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити на більш м`який запобіжний захід .

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою визначається судом з урахуванням обставин, викладених в ст.ст.177, 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ураховуючи, що обвинувачені ніде не працюють, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стали, що свідчить про недостатність застосування до них більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Судом також враховується, що виписка з історії хвороби матері обвинуваченої ОСОБА_8 не містить медичних даних про необхідність постійного стороннього догляду за нею. Окрім того, питання щодо опіки над малолітньою дитиною обвинуваченої ОСОБА_7 може бути вирішено шляхом звернення до органів опіки та піклування.

Тому суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливо продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто 21.02.2017 року включно.

Керуючись ст.ст. 314, 323, 334, 371, 372 КПК України,

ухвалив :

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21 лютого 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1