Справа №522/5636/17
1-«кс»/522/5259/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представників заявника - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 15.03.2017 року про вчинення суддею Приморського районного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366 КК України.

Заявник у своїй скарзі вказує, що 15.03.2017 року вона звернулась до прокуратури Одеської області з заявою про вчинення суддею Приморського районного суду ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366 КК України, однак, відомості зазначені у заяві ОСОБА_3 від 15.03.2017 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань невнесені, витяг з ЄРДР про реєстрацію заяви звернення заявнику не надано, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України.

У своїй скарзі заявник просить: зобов`язати посадових осіб прокуратури Одеської області, відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості по заяві ОСОБА_3 від 15.03.2017 року про вчинення злочину.

В судовому засіданні заявник та адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , кожен окремо, підтримали скаргу та наполягали на її задоволенні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутністю прокурора.

Розглянувши скаргу, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_3 до прокуратури заява названа нею як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочинів, вчинених, на думку заявника, слідчим суддею у зв`язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні його вимог про незаконність судового рішення та внесення неправдивих відомостей до неї, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_3 у заяві, є її особистою оцінкою дій вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності її дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів » гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Крім того, на даному етапі судового розгляду рішення судді ОСОБА_6 , з якими не згоден заявнику, не було оскаржено та по ньому апеляційною та касаційною інстанцією не було прийнято рішення, а тому слідчий суддя вважає, що це є однією з форм тиску на суд, з метою заявлення відводу головуючому по справі.

Тому суд відмовляє у задоволенні скарги заявника на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1