АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 липня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пишківці, Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, працюючого на посаді керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків до 17 липня 2017 року.
В ухвалі, слідчий суддя вказав, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено те, що на даній стадії досудового розслідування продовжують існувати ризики які стали підставою для застосування запобіжного заходу до підозрюваного, не наведено які докази орган досудового розслідування не зібрав та має намір відшукати, які з свідків не допитані або на яких свідків чинився тиск, яким іншим чином підозрюваний має намір перешкоджати кримінальному провадженню. Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного, відсутність доказів щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під домашні арештом до чотирьох місяців.
Прокурор вважає, що прийняте слідчим суддею рішення є незаконним та завідомо неправосудне, як таке що прийняте з грубими та істотними порушенням КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
На думку сторони обвинувачення, слідчий суддя нехтуючи вимогами норм ч. 6 ст. 181, ст. 199 КПК України щодо порядку розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під домашнім арештом, незаконно та безпідставно вийшла за межі судового розгляду предмету клопотання прокурора та прийняв завідомо неправосудне рішення про обрання відносно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Також, як вважає прокурор, слідчий суддя незаконно та безпідставно виключив з обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_8 - обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Крім того, прокурор зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування зазначено, яким саме чином ОСОБА_9 має намір перешкоджати кримінальному проваджені, однак зазначені доводи прокурора слідчим суддею не враховані та неоцінені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 26 листопада 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003698, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22 березня 2017 року ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням влади чи службового становища, поєднане з вимаганням цієї неправомірної вигоди.

24 березня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши йому у період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги. Також на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 22 травня 2017 року.

18 травня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців.

Того ж дня, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом до 4 місяців, тобто до 22 липня 2017 року включно, заборонивши йому у період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків до 17 липня 2017 року.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку домашнього арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, врахував характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного, відсутність достатньо вагомих аргументів органу досудового розслідування на необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на стадії досудового розслідування, та прийшов до висновку про те, що подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 про які йдеться в клопотанні прокурора, а тому є підстави вважати, що застосування підозрюваному такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених процесуальних обов`язків.

Доводи прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, про те що прийняте слідчим суддею рішення є незаконним та завідомо неправосудне, як таке що прийняте з грубими та істотними порушенням КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Посилань в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя незаконно та безпідставно виключив з обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_8 - обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний обов`язок на даному етапі досудового розслідування ніяким чином не впливає на хід розслідування. При цьому враховується і те, що у разі необхідності прокурор не позбавлений можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про покладення додаткових обов`язку, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, в порядку ст. 200 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року, якою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків до 17 липня 2017 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2890/2017 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1