Справа № 192/1686/16-к
Провадження № 1-кп/192/11/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне обвинувальні акти в кримінальних провадженнях №0000102, №0000652, №0000074, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2016 року, 30 вересня 2015 року, 09 лютого 2015 року відповідно, відносно обвинуваченого
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, який до затримання був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, який не працює, має середню освіту, неодружений, дітей на утриманні немає, громадянина України, раніше судимого:

-26 квітня 2005 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 19 березня 2009 року;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_3 маючи не погашену судимість за вчинення корисливого злочину за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини.

Так, ОСОБА_3 09 лютого 2015 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, повторно із корисливих мотивів, з метою особистої наживи прийшов на територію подвір`я АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , де пошкодивши замикаючі пристрої вхідних дверей, проник до приміщення погребу, звідки таємно викрав 3 банки консервованого соку, об`ємом 3 літри кожна, вартістю 25 гривень 83 копійки кожна на загальну суму 77 гривень 48 копійок, 2 банки консервованих помідорів, об`ємом 3 літри кожна, вартістю 39 гривень 74 кожна, на загальну суму 79 гривень 47 копійок, 5 пляшок домашнього вина, об`ємом 0,75 літри кожна, вартістю 19 гривень 87 копійок кожна, на загальну суму 99 гривень 34 копійки. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, згодом ОСОБА_3 через незамкнені вхідні двері проник до приміщення господарської споруди, призначеної для тримання свійської птиці, звідки викрав 6 дорослих курей, вартістю 33 гривні 12 копійок кожна, загальною вартістю 198 гривень 68 копійок. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення господарської будівлі звідки викрав електричний двигун, потужністю 3 кВт, вартістю 1 158 гривні 94 копійок, 2 алюмінієві каструлі з кришками, об`ємом 15 літрів кожна, вартістю 109 гривень 27 копійок, загальною вартістю 218 гривень 54 копійки, один алюмінієвий бідон, об`ємом 40 літрів, вартістю 298 гривень 01 копійка, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2 130 гривень 46 копійок. З викраденим ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 29 вересня 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, повторно із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, через відчинені вхідні двері зайшов до приміщення 4 класу КЗ Василівської ЗСШ-інтернату по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав ноутбук «LENOVO G505», котрий належав ОСОБА_6 ,чим завдав їй шкоди на суму 4 668 гривень. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 14 лютого 2016 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення, зайшов на територію подвір`я АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 де, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, через незамкнені двері проник до господарської будівлі (сараю), де незаконно таємно, повторно заволодів мотоциклом К-750, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 13040 гривен, що належить ОСОБА_5 , викотив його з двору, після чого заховав за територією домоволодіння та зник з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 13040 гривень.

4. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 08 березня 2016 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, з корисливих спонукань з метою особистої наживи, зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , де реалізуючи свій умисел на незаконне повторне викрадення чужого майна, через незамкнені двері проник до будинку, звідки таємно повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме:

-спортивний велосипед чорно-сірого кольору «Азімут-мастер», вартістю 2 625 гривень;

-дві бухти мідного кабелю, довжиною по 200 м кожна перетином 2 мм, вартістю 1723 гривень кожна, на загальну суму 3446 грн.;

-пляшку коньяку «Клінков», об`ємом 0,7 л, вартістю 179 гривень;

-пляшку коньяку «Шустов Чайка», об`ємом 0,5 л, вартістю 148 гривень 60 копійок;

-20 скляних пляшок з медичним спиртом, об`ємом по 100 г кожна, вартістю 21 гривня 75 копійок кожна, на загальну суму 435 гривень.;

-20 металевих шампурів, довжиною 40 см, вартістю 19 гривень кожен на загальну суму 304 гривень.;

-бензопилу «Худскварна-236» помаранчевого кольору, вартістю 3 999 гривень;

-залізну каністру об`ємом 20 л, вартістю 250 гривень, в якій знаходився бензин марки А-76, вартістю 14 гривень 15 копійок за 1 л на загальну суму 283 гривень.

Викрадене ОСОБА_3 виніс за територію двору та сховав в лісосмузі, після чого знову повернувся до будинку, з якого викрав наступне:

-клавіатуру від комп`ютера Теч, вартістю 150 гривень.;

-цифровий приймач Т-2, вартістю 300 гривень.;

-6 рибацьких телескопічний вудочок з котушками, вартістю 105 гривень кожна на загальну суму 630 гривень;

-камуфляжну сумку для вудочок, вартістю 110 гривень.;

-чавунну сковорідку, вартістю 150 гривень;

-сокиру з ручкою середніх розмірів, вартістю 120 гривень;

-молоток з ручкою середніх розмірів, вартістю 65 гривень;

-2 газових ключі №2, вартістю 85 гривень кожен на загальну суму 170 гривень;

-садові ножиці маленького розміру, вартістю 70 гривень;

-правило металеве 300 см, вартістю 170 гривень;

-кімнатний електрофонтан середнього розміру, вартістю 500 гривень;

-алюмінієвий бідон, об`ємом 10 л, вартістю 319 гривень;

-оцинковане відро, об`ємом 15 л, вартістю 35 гривень

-мисливський ніж з рукояткою у виді ратиці косулі, вартістю 350 гривень.

Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 14 808 гривень 60 копійок. З викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник.

В судових засіданнях ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково.

Так обвинувачений спочатку визнавав свою вину в повному обсязі, потім змінив свою позицію та визнав вину стосовно епізодів викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (а.с.214, т. 1), а згодом взагалі відмовився від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України (а.с. 90, т. 2).

В судовому засіданні 03 та 10 травня 2017 року обвинувачений надав згоду давати показання та визнав свою вину лише стосовно епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 . Стосовно інших епізодів вину не визнав в повному обсязі.

Так, ОСОБА_3 по епізоду викрадення майна у ОСОБА_9 пояснив, що 08 березня 2016 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, він маючи умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 та через незамкнені двері проник до будинку, звідки таємно викрав майно:спортивний велосипед чорно-сірого кольору «Азімут-мастер», дві бухти мідного кабелю, довжиною по 200 м кожна перетином 2 мм, пляшку коньяку «Клінков», об`ємом 0,7 л, пляшку коньяку «Шустов Чайка», об`ємом 0,5 л, 20 скляних пляшок з медичним спиртом, об`ємом по 100 г кожна, 20 металевих шампурів, довжиною 40 см, бензопилу «Худскварна-236» помаранчевого кольору, залізну каністру об`ємом 20 л, в якій знаходився бензин марки А-76, клавіатуру від комп`ютера Теч, цифровий приймач Т-2, 6 рибацьких телескопічний вудочок з котушками, камуфляжну сумку для вудочок, чавунну сковорідку, сокиру з ручкою середніх розмірів, молоток з ручкою середніх розмірів, 2 газових ключі №2, садові ножиці маленького розміру, правило металеве 300 см, кімнатний електрофонтан середнього розміру, алюмінієвий бідон, об`ємом 10 л, оцинковане відро, об`ємом 15 л, мисливський ніж з рукояткою у виді ратиці косулі на загальну суму 14 808 гривень 60 копійок. Потім він продав викрадене майно незнайомим йому особам, деяке мано було у ОСОБА_10 , і він згодом все майно забрав та віддав потерпілій.

Стосовно епізодів викрадення майна у потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що не викрадав такого майна та не заволодівав транспортним засобом мотоциклом К-750, оскільки в дні які зазначені в обвинувальному акті він працював в с. Березнуватівка Солонянського району будував будинок, а 14 лютого 2016 року він був у свого знайомого ОСОБА_11 . Під час проведення слідчих експериментів він показував все так, які йому говорили працівники поліції.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_7 09 лютого 2015 року кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_6 29 вересня 2015 року кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Дії ОСОБА_3 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 14 лютого 2016 року кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно з проникненням у приміщення.

Дії ОСОБА_3 по епізоду крадіжки майна ОСОБА_9 08 березня 2016 року кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої ОСОБА_9 , суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження по епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінальних правопорушень, не зважаючи на часткове визнання ним своєї вини, в судовому засіданні доведена повністю.

Так, вина обвинуваченого у скоєнні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, яке належить ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 вчиненого повторно 09 лютого 2015 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, доведена наступними доказами дослідженими під час судового розгляду:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що вона 09 лютого 2015 року зранку побачила що в її погріб хтось проник та викрав 3 банки консервованого соку, об`ємом 3 літри кожна, 2 банки консервованих помідорів, об`ємом 3 літри кожна, 5 пляшок домашнього вина, об`ємом 0,75 літри кожна, з приміщення господарської споруди, призначеної для тримання свійської птиці 6 дорослих курей, з приміщення господарської будівлі електричний двигун, потужністю 3 кВт, 2 алюмінієві каструлі з кришками, об`ємом 15 літрів кожна, один алюмінієвий бідон, об`ємом 40 літрів. Згодом в її присутності працівники поліції проводили слідчий експеримент, під час якого обвинувачений самостійно показував де і що саме він брав, а також сам пояснював що розкручував проволоку на замку до погреба, оскільки потерпіла з вечора не змогла нормально на замок зачинити погріб, бо був мороз і вона лише накрутила проволоку. Бідон їй повернули;

- протоколом огляду місця події від 09 лютого 2015 року, розпискою потерпілої ОСОБА_7 про прийняття бідону, власноручною завою обвинуваченого про вчинення злочину (а.с.152, т. 4), висновком судово-товарознавчої експертизи № 1032 від 20 травня 2016 року, протоколом слідчого експерименту від 25 травня 2016 року та фото таблицями до нього, якими підтверджується факт вчинення крадіжки майна ОСОБА_7 з приміщення погребу та сараю по АДРЕСА_2 (а.с.148-149, 151,152,154-158, 159-164, т.4);

- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 протягом 2015 року взимку проживав в ? частині його будинку, за що сплачував орендну плату. Одного разу вони з ним розмовляли і свідок попросив обвинуваченого принести йому бідон для води, а ОСОБА_3 приніс такий бідон об`ємом 40 літрів, де він його взяв - пояснював. Згодом цей бідон забрали працівники поліції.

Вина обвинуваченого у скоєнні ним повторного таємного викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 29 вересня 2015 року, доведена наступними доказами дослідженими під час судового розгляду:

- показами потерпілої ОСОБА_6 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що добре знає обвинуваченого, який 29 вересня 2015 року приїздив до КЗ Василівська ЗСШ-інтернату по АДРЕСА_1 щоб відвідати свого брата. Вона працює вчителем в цій школі та в своєму кабінеті залишила ноутбук «LENOVO G505», двері до кабінету не були зачинені. Вона вийшла з класу на деякий час а коли повернулася ноутбука вже не було;

- протоколом огляду місця події від 30 вересня 2015 року, власноручною завою обвинуваченого про вчинення злочину (а.с.123, т. 4), висновком судово-товарознавчої експертизи № 3365-16 від 29 червня 2016 року, протоколом слідчого експерименту від 23 червня 2016 року та фото таблицями до нього (а.с.122,123,124-127,128-133, т.4) якими підтверджується факт вчинення крадіжки майна ОСОБА_6 - ноутбуку «LENOVO G505» з приміщення 4 класу КЗ Василівської ЗСШ-інтернату по вул.Стремського 5 в с.Василівка Солонянського району Дніпропетровської області;

- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 прийшов до нього у 2015 році в стані сильного алкогольного сп`яніння і при ньому була сумка чорного кольору з ручкою-поясом через плече, можливо для носіння ноутбука. Де він взяв таку сумку не пояснював.

Вина обвинуваченого у скоєнні ним незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно з проникненням у приміщення, яке належить ОСОБА_5 14 лютого 2016 року, доведена наступними доказами дослідженими під час судового розгляду:

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що він має у власності мотоцикл К-750, номерний знак НОМЕР_1 , який зберігав у сараї. 14 лютого 2016 року він побачив, що мотоцикла немає і звернувся до поліції з відповідною заявою;

- постановою про приєднання матеріалів до кримінального провадження як речових доказів від 19 лютого 2016 року, розпискою потерпілого ОСОБА_5 , висновком експерта, протоколом проведення слідчого експерименту від 25 березня 2016 року та фото таблицями до нього,копією технічного паспорта на транспортний засіб, протоколом огляду місяця події від 15 лютого 2016 року та від 19 лютого 2016 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 лютого 2016 року, якими підтверджується факт незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно з проникненням у приміщення, яке належить ОСОБА_5 14 лютого 2016 року з приміщення сараю по АДРЕСА_2 ;

- допитом свідків ОСОБА_13 ОСОБА_14 , які в судовому засіданні пояснили, що 25 березня 2016 року за їхньої участі проводився слідчий експеримент по АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_3 самостійно показував звідки він викотив мотоцикл та куди потім сховав. Будь-якого тиску зі сторони працівників поліції на ОСОБА_3 не було.

- допитом свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_3 давно, оскільки вони є односельцям. На початку 2016 року обвинувачений прийшов до неї додому та пропонував купити у нього мотоцикл радянського виробництва, але оскільки потерпіла дуже добре знає сім`ю ОСОБА_16 і у нього ніколи не було мотоцикла, то вона своєму чоловіку сказала навіть не спілкуватися з ОСОБА_3 стосовно купівлі такого мотоцикла. Згодом свідку стало відомо, що обвинуваченого бачили односельці як він котив мотоцикл по селу.

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочинів, є належними, допустимими та достовірними і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені злочинів за пред`явленим обвинуваченням.

В той же час суд не приймає покази свідка захисту ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з обвинуваченим з дитинства, жили через дві хати. Обвинувачений завжди допомагав йому по господарству, допомагав будувати будинок. Свідок пояснив, що одного разу ОСОБА_3 принесли до нього додому в стані сильного алкогольного сп`яніння і поклали спати, а з ранку ОСОБА_17 повідомив, що в селі викради мотоцикл і шукають саме ОСОБА_3 , як підозрюваного. Проте в цю ніч обвинувачений спав у свідка. Також свідок колись давав на прохання обвинуваченого алюмінієвий бідон.

Суд критично відноситься до таких показів свідка ОСОБА_11 , оскільки на досудовому розслідуванні такі факти не перевірялися, стороні обвинувачення не відкривалися відповідні докази, а сам свідок не зміг в судому зсіданні повідомити дату коли саме обвинувачений провів ніч у нього вдома в стані алкогольного сп`яніння. При цьому свідок повідомив суду що обвинувачений не один раз залишався у нього вдома. Крім того, свідок пояснив суду що з 2009 року обвинувачений проживав у шлюбі і мав мотоцикл Планета, але коли свідок пішов до АТО в 2013 році, то ОСОБА_3 в цей період вже не проживав з цією дівчиною. Тому суд вважає, що посилання обвинуваченого стосовно того, що він пропонував свідку ОСОБА_15 купити саме мотоцикл марки Планета, сприймаються судом критично та на думку суду не спростовують вину обвинуваченого у незаконному заволодінні транспортним засобом, який належить ОСОБА_5 . Доводи обвинуваченого та його захисника стосовно того, що мотоцикл, який був викрадений у ОСОБА_5 не можливо викотити одній особі, також сприймаються судом критично, оскільки ОСОБА_5 є особою похилого віку, можливо йому самостійно і важко викотити мотоцикл, проте такий транспортний засіб призначений саме для керування та використання однією особою, а не групою осіб.

Відповідно до положень ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Тому на підставі ст. 89 КПК України суд вважає, що покази свідка ОСОБА_11 є недопустимими доказами по справі.

Суд, оцінивши показання потерпілих, свідків в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обставини їх вчинення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, а вина обвинуваченого в скоєнні ним злочинів в судовому засіданні доказана повністю.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочину середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує процесуальну поведінку обвинуваченого, який протягом часу розгляду справи постійно змінював свою позицію що пред`явленого обвинувачення.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд вважає рецидив злочинів.

З урахуванням обставин справи, а також з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк передбачений санкцією даних статей, з призначенням за ч. 2 ст. 289 КК України додаткового покарання у виді конфіскації всього належного майна, оскільки даний злочин обвинуваченим вчинено з корисливих мотивів.

Також суд враховує той факт, що відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. Оскільки ОСОБА_3 вчинив два кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів і покарання йому слід призначити за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи основне покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважає, що слід застосувати принцип часткового складання призначених покарань. При цьому у відповідність до ч. 3 ст. 70 КК України до основного покарання, слід приєднати додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене обвинуваченому за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки обвинуваченого 21 березня 2016 року було затримано за вчинення злочину і на підставі ухвали слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року (а.с.26-27, т.1), то до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. На підставі зазначеного у відповідність до положень ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого слід зарахувати в строк остаточного покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі, а строк покарання рахувати з дня фактичного затримання.

При цьому суд вважає, що дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Речові докази по справі: мотоцикл К-750 чорного кольору, ніж з рукояткою у формі ратиці косулі, бензопилу помаранчевого кольору «Худскварна-236», камуфляжний чохол-сумку для рибацьких вудок, 6 телескопічних рибацьких вудок по 4 м кожна з котушками Кобра СВ240, спортивний велосипед Азімут, комп`ютерну клавіатуру Теч КВ-21, кімнатний електрофонтан - слід залишити на зберіганні у потерпілих.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки

-за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 3 ст. 70 КК України приєднати до основного покарання призначеного ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 березня 2016 року.

Речові докази: мотоцикл К-750 чорного кольору, ніж з рукояткою у формі ратиці косулі, бензопилу помаранчевого кольору «Худскварна-236», камуфляжний чохол-сумку для рибацьких вудок, 6 телескопічних рибацьких вудок по 4 м кожна з котушками Кобра СВ240, спортивний велосипед Азімут, комп`ютерну клавіатуру Теч КВ-21, кімнатний електрофонтан - залишити на зберіганні у потерпілих.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року - продовжити до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 21 березня 2016 року по 17 травня 2017 року за правилом передбаченим ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілим.

Головуючий:суддя ОСОБА_1