Справа №487/4307/16-к 29.03.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/132/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3 ст.190 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № №0000538 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Іванівка Херсонської області, громадянку України, не працюючу, раніше не судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

- засуджено за ч. 2, 3 ст. 191 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_8

обвинувачена ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 191 КК України, та призначено покарання
-за ч.2.ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком 3 років, з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками на 2 роки;

-за ч.3.ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком 4 років з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками на 3 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками на строк 3 роки .

На підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено із іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст. 77 КК України призначено додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор зазначає, що в мотивувальній частині вироку суд виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив, у чому органом досудового слідства обвинувачується ОСОБА_7 .

За таких обставин з причин істотного порушення вимог кримінального процесуального закону просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки покладаючи на обвинувачену обов`язки, передбачені ст.76 КК України, суд не врахував внесені у відповідності до Закону України від 07.09.2016 року зміни, які набули чинності 08.10.2016 року.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочинів за наступних обставин. Відповідно до протоколу засідання правління ОСББ імені Ольшанського № 10 від 01.05.2008, ОСОБА_7 призначена на посаду голови правління вказаного ОСББ, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська 46, яку з того ж часу по 02.05.2015 вона постійно займала.
10.02.2013 року на загальних зборах правління ОСББ імені Ольшанського було прийнято рішення про збір грошових коштів па ремонт покрівлі даху будинку АДРЕСА_2 . Відповідальність за ремонт даху було покладено на ОСОБА_7 , крім того відповідальними за збір грошових коштів було вибрано по одному мешканцю з під`їзду вказаного будинку, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Зазначені особи повинні були збирати грошові кошти з мешканців будинку та в подальшому передавати їх ОСОБА_7 .
Будучи службовою та матеріально відповідальною особою, у період грудня 2013 року по жовтень 2014 року при здійсненні збору грошових коштів на ремонт покрівлі даху будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 систематично вчиняла умисні злочини проти власності, а саме: в період часу з 23.12.2013 по 26.10.2014 року, під розписку отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 6370 гривень, які привласнила та в подальшому розпорядилась на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано ч. 2 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на привласнення ввірених їй грошових коштів ОСББ імені Ольшанського, ОСОБА_7 , діючи аналогічним способом, повторно, в період часу з 22.12.2013 по 07.07.2014, під розписку отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 6500 гривень, в період часу з 22.12.2013 по 24.09.2014, привласнила грошові кошти в сумі 5600 грн. отримані від ОСОБА_12 , 26.12.2013 привласнила грошові кошти в сумі 1500 грн. отримані від ОСОБА_13 , в квітні 2014 року (точної дати не встановлено) привласнила грошові кошти в сумі 767 грн., отримані від ОСОБА_14 , які привласнила та в подальшому розпорядилась на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, прийшов до наступного.

Доводи прокурора про те, що в мотивувальній частині вироку суд виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив, у чому органом досудового слідства обвинувачується ОСОБА_7 є неспроможними, оскільки у вироку викладено формулювання обвинувачення, яке встановлено в ході судового слідства.

Що стосується неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, при покладанні на обвинувачену обов`язків, передбачених ст.76 КК України, то нова редакція ст. 76 КК України передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого 2 обов`язки, які є безальтернативними: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, всі інші, зазначені в ч. 2 ст. 76 КК України, суд може покласти додатково.

Таким чином діюча редакція ст. 76 КК України погіршує становище засудженої, а в ст. 5 КК України прямо зазначено, що Закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон України № 1492- VIII від 07.09.2016р. набрав чинності 08.10.2016 року, тоді, як інкриміновані обвинуваченій злочини вчинені у 2014 році.

Таким чином, зазначений закон, яким погіршується становище особи в частині обов`язковості накладення обмежень на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, у відношенні ОСОБА_7 застосуванню не підлягає.

До того ж прокурором не ставиться питання про ухвалення апеляційним судом нового вироку.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині того, що судом невірно зазначено орган, який повинен здійснювати нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Суд вказав, що це є кримінально-виконавча інспекція, але згідно Закону України № 1492- VIII від 07.09.2016р. таким органом є уповноважені органи з питань пробації, а тому в цій частині вирок підлягає зміні.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині застосування ст. 76 КК України змінити, зазначивши про зміну органу за здійсненням нагляду за особами звільнених від відбування покарання з випробуванням, вказавши, орган з питань пробації, замість кримінально-виконавчої інспекції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуюча :

Судді :