Провадження №1-кп/447/89/17
Справа №447/166/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2017 року

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР під №0000073 від 24.01.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верб`яж, Воловецького району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, який не має постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого, востаннє: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2011 року за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 6 років 7 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 24.01.2017 року, близько 00:30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, проник в салон автомобіля "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , двері якого не були зачинені та викрав автомагнітофон марки "Dignity", вартістю 552,00 гривні, чим завдав потерпілому майнову шкоду. Такими діями, ОСОБА_4 вчини злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України - крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 в ніч з 9 на 10 листопада 2015 року, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов на подвір`я вказаного господарства, звідки викрав вживаний велосипед марки «AVANTI», який належав ОСОБА_8 , вартість якого 4500,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 в ніч з 15 на 16 квітня 2016 року, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, пройшовши через подвір`я вказаного господарства зайшов в приміщення господарської будівлі (сараю), яке не було в той час зачинене, та викрав звідти два вживаних дитячих велосипеди марки «Азимут», які належали ОСОБА_9 , вартість яких - 3800,00 гривень, які в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжку, поєднану із проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , на початку липня 2016 року, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, не заходячи на подвір`я вказаного господарства, перехилившись через металевий паркан викрав вживаний велосипед марки «Салют», який належав ОСОБА_10 , вартість якого 800,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , 26 липня 2016 року, близько 17:00 години, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшовши в під`їзд вказаного будинку, де зі сходової клітки між першим та другим поверхом викрав вживаний велосипед марки «Радар», який належав ОСОБА_11 , вартість якого - 1500,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , в ніч з 29 на 30 липня 2016 року, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшовши в під`їзд вказаного будинку, де зі сходової клітки між першим та другим поверхом, викрав вживаний велосипед марки «Giant», попередньо перерізавши металевий трос, яким вказаний велосипед кріпився до поруччя сходової клітки, та який належав ОСОБА_12 , вартість якого - 5800,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , 01.08.2016, близько 22:30 години, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов в під`їзд вказаного будинку, де зі сходової клітки між першим та другим поверхом, викрав вживаний велосипед марки «VNV DX - 43», який належав ОСОБА_13 , вартість якого - 1500,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , в ніч з 16 на 17 серпня 2016 року, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов в під`їзд вказаного будинку, де з-під сходової клітки першого поверху викрав два вживаних велосипеди марки «Дорожник», попередньо перерізавши металевий трос, яким вказані велосипеди кріпилися до поруччя сходової клітки, та які належали ОСОБА_14 , вартість яких - 3500,00 гривень, які в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , 27.08.2016, близько 23:30 години, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшовши в під`їзд вказаного будинку, де зі сходової клітки першого поверху викрав вживаний велосипед марки «Аіст», який належав ОСОБА_15 , вартість якого - 700,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , в кінці серпня 2016, знаходячись поблизу будинку №8, що по вул. Д.Галицького в м. Миколаєві Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом розбиття вікна із автомобіля марки «Фольксваген Пассат В-5» д.р.н. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_5 , проник в салон даного автомобіля звідки викрав належні останньому GPS-навігатор марки «А-575», вартість якого - 800,00 гривень, та магнітолу марки «Kenwood KDC-W4455U», вартість якого - 400,00 гривень, які в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 , в ніч з 17 на 18 січня 2017, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зайшовши в під`їзд вказаного будинку, де між другим та третім поверхом, попередньо розбивши навісний замок дверей підсобного приміщення (кладової), яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проник у вказане приміщення звідки викрав вживаний велосипед ОСОБА_6 марки «Ардіс», вартість якого - 1400,00 гривень, який в подальшому продав невстановленій слідством особі, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжку, поєднану із проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, покази давати відмовився. Щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: паспорт, повідомлення про відсутність реєстрації; вимогу про наявність судимостей; довідку про неперебування на обліку у нарколога та у лікаря-психіатра; довідку про звільнення.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протоколи огляду місця події: від 24.01.2017 року, 10.11.2015 року, 17.02.2017 року, 18.01.2017 року, 01.09.2016 року, 17.08.2016 року, 15.02.2017 року, покази потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , покази свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , протокол пред`явлення для впізнання від 18.02.2017 року, протоколи огляду предмету від 24.01.2017 року, протоколи слідчих експериментів від 24.01.2017 року, 18.02.2017 року, протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.02.2017 року, речові докази: автомагнітофон марки "Dignity", фомку, висновки експерта від 25.01.2017 року №1/21, 14.02.2017 року №2/22.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, протокол від 24.01.2017 року №8, відповідно до якого обвинувачений 24.01.2017 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, копію вироку від 21.09.2011 року, копії ухвал від 06.12.2012 року, від 26.08.2014 року, від 28.01.2015 року приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, його похилий вік, сімейний стан, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, обставину, яка обтяжує покарання за вчинення 24.01.2017 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які обтяжують покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Суд приходить до висновку, що при призначенні покарання ОСОБА_4 не слід враховувати таку обставину, яка обтяжує покарання, як рецидив злочинів, оскільки на підтвердження даної обставини суду не надано копії вироку суду, яким обвинуваченого засуджено за інші злочини, що не утворюють повторності зі злочином передбаченим ст.185 КК України, в розумінні абзацу першого примітки ст.185 КК України. В якості доказу, що підтверджує дану обтяжуючу обставину, стороною обвинувачення було надано вимогу про наявність судимостей, відповідно до якої обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.89 КК України (1960 року), ч.3 ст.215-3 КК України (1960 року), ч.2 ст.289 КК України, ч.1 ст.309 КК України, судимості за які не знято і не погашено у встановленому законом порядку. Однак, відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Враховуючи вищенаведене, документом, який підтверджує наявність судимості у особи є обвинувальний вирок суду щодо неї, який набрав законної сили. Відповідно до ст.99 КПК України для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур. Оскільки чинним законодавством передбачено можливість отримання копії рішення суду - даний документ слід дослідити у судовому засіданні. Згідно ст.99 КПК України витяги, компіляції, узагальнення документів, можуть бути досліджені лише у тому випадку, якщо оригінал документа незручно повністю досліджувати в суді. Враховуючи вищенаведене, судом при вирішенні справи не може бути взято до уваги вищевказані докази.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначити йому покарання за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі. Остаточно визначити йому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст.70 КК України.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років 7 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 06.12.2012 року з вищевказаного вироку виключено посилання на повторність, як на обставину, яка обтяжує покарання. Згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 26.08.2014 року обвинуваченому замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді 2 років 26 днів обмеження волі. На підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2015 року обвинуваченого звільнено умовно-достроквово від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 8 днів. Однак, ОСОБА_4 в ніч з 15 на 16 квітня 2016 року вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Тому, остаточне покарання Понзелю слід визначити на підставі ст.71 КК України шляхом частково скаладання покарань за цим вироком та за вироком від 21.09.2011 року.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Відповідно до постанови від 24.01.2017 року предмет злочину - автомагнітофон марки "Dignity" - визнано речовим доказом у справі та передано його згідно розписки ОСОБА_7 . На підставі ст.100 КПК України речовий доказ слід повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до постанови від 20.02.2017 року предмет злочину - велосипед марки "Аіст" - визнано речовим доказом у справі та передано його згідно розписки ОСОБА_15 . На підставі ст.100 КПК України речовий доказ слід повернути потерпілому ОСОБА_15 .

Відповідно до постанови від 24.01.2017 року засіб вчинення злочину - фомку - визнано речовим доказом у справі. На підставі ст.100 КПК України речовий доказ слід конфіскувати.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають до стягнення витрати на залучення експерта у розмірі 797,95 гривень в користь держави.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити незмінною до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 24.01.2017 року по 24.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2011 року, у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 24.01.2017 року.

Речові докази: - автомагнітофон марки "Dignity" повернути потерпілому ОСОБА_7 ; - фомку - конфіскувати; - велосипед марки "Аіст" повернути потерпілому ОСОБА_15 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у розмірі 797,95 гривень в користь держави.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - залишити незмінною до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за даним вироком період часу попереднього ув`язнення з 24.01.2017 року по 24.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1