справа № 292/94/17
У Х В А Л А
06 березня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, проживаючої до затримання у АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
Підсудність кримінального провадження Житомирському районному суду Житомирської області визначена апеляційним судом Житомирської області.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину за наступних обставин.
1 травня 2007 року в ранкову пору ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 в приміщені кафе-бару ПП ОСОБА_9 , розташованого на автодорозі Київ-Чоп біля повороту до смт Пулини Пулинського району Житомирської області, вступили у злочинну змову на протиправне заволодіння майном бармена ОСОБА_7 шляхом введення її в оману.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 почала ворожити ОСОБА_7 , повідомивши останній про прокляття, яке нібито можливо відвернути шляхом передання своїх коштів та цінностей. ОСОБА_8 в цей час, видаючи себе за особу, яка потребує допомоги ворожки, прийняла участь в ритуалі ворожіння, під час якого передала свою золоту обручку ОСОБА_4 , запевнивши при цьому ОСОБА_7 , що вона раніше зверталась до цієї ворожки, та остання допомогла в лікуванні сина.
Маючи неправильне уявлення про факти і обставини, повідомлені ОСОБА_4 з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 добровільно передала останнім з каси кафе-бару 100 грн. готівки та власну золоту каблучку вагою 1 г вартістю 205 грн.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 з ОСОБА_8 переконали ОСОБА_7 в тому, що переданих коштів недостатньо для зняття прокляття, і для його зняття необхідно зібрати всі гроші, які передати їм до 2 травня 2007 року.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання вмотивовано тим, що з моменту вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину, який є злочином середньої тяжкості, минуло понад п`ять років, тобто сплив строк, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Зазначив, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування від слідства не ухилялась, і останній не було відомо про її розшук.
Обвинувачена підтримала клопотання, визнала вину у вчиненому діянні, просила звільнити її від кримінальної відповідальності. Повідомила, що їй не було відомо про розслідування кримінальної справи відносно неї та оголошення її в розшук. Потерпіла не заперечувала проти задоволення клопотання захисника.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника, оскільки обвинувачена з 6 квітня 2009 року перебувала у розшуку, її місцезнаходження було встановлено лише в січні 2017 року, коли її було затримано, а тому строк, передбачений ст. 49 КК України, зупинився у зв`язку з ухиленням обвинуваченої від слідства.
Вирішуючи клопотання захисника, суд виходить із наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості. Злочин, вчинений ОСОБА_4 , в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Частиною 2 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється у разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від досудового слідства. Разом з цим, прокурором не доведено, що ОСОБА_4 ухилялась від досудового слідства, оскільки суду не надано жодного доказу того, що останній було відомо про здійснення досудового розслідування кримінальної справи відносно неї та оголошення її в розшук. Як видно із наданих суду постанов про оголошення розшуку обвинуваченої, підставою цього стало невстановлення її місцезнаходження. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що обвинувачена ухилялась від досудового слідства.
Зважаючи на те, що з моменту вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину минуло понад 5 років, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Відомості про речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню на підставі ст. 203 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 314, ст.ст. 350 та 372 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо неї закрити.
Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, негайно звільнивши її з під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду. Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1