Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 травня 2017 року касаційні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , а також засудженого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003629.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_9 :

- з ПрАТ «Страхова Компанія Провідна». 18216,28 грн. матеріальної шкоди та 7308 грн. моральної шкоди.

- з ПП «Захист-С. 142692 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_10 :

- з ПрАТ «Страхова Компанія Провідна» 7308 грн. моральної шкоди;

- з ПП «Захист-С» 92692 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_5 :

- з ПрАТ «Страхова Компанія Провідна» 40898,64 грн. матеріальної шкоди, 2044,93 грн. моральної шкоди, 14616 грн. шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності;

- з ПП «Захист-С» 87955,07 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 :

- на користь ОСОБА_5 - 5000 грн. витрат на правову допомогу;

- на користь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні 6225,91 грн. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_11 та 13111,21 грн. витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5

- в дохід держави 2271,60 грн. судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2016 року вирок місцевого суду в частині цивільного позову до ПП «Захист-С» змінено.

Постановлено стягнути з ПП «Захист-С»:

- на користь ОСОБА_9 100000 грн. моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_10 50000 грн. моральної шкоди;
- на користь ОСОБА_5 45000 грн. моральної шкоди.
В решті вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_12 ,
в режимі
відеоконференції:
представника цивільного
відповідача ОСОБА_13 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить судові рішення щодо нього змінити, пом`якшити призначене йому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК Украйни. При цьому посилається на те, що суди не в повній мірі врахували обставини, які характеризують його особу, обставини вчинення правопорушення, неправомірну поведінку потерпілих.
У касаційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, неналежну оцінку доказів по справі, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову до ПП «Захист-С» про стягнення на користь потерпілого моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому, посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та вказує, що апеляційний суд зменшуючи суму стягнутої на користь ОСОБА_5 судом першої інстанції моральної шкоди з ПП «Захист-С», належним чином свого рішення не обґрунтував та будь яких доказів на підтвердження свого рішення не навів.

У запереченнях на касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 представник цивільного відповідача ПП «Захист-С» просить залишити останню без задоволення, як безпідставну, а судові рішення без зміни.
За вироком суду, засудженого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.
Так, 16 листопада 2014 року приблизно о 00.10 год. ОСОБА_8 перебуваючи на роботі, та керуючи службовим автомобілем ВАЗ-21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю біля 40 км/год. проїзною частиною дороги моста через річку Бистриця Надвірнянська що у с. Вовчинець Івано-Франківської міськради, в порушення вимог п.п 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішоходів на проїзній частині дороги, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості та допустив наїзд на ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , які знаходилися на проїзній дорозі на смузі руху автомобіля ВАЗ -21214.
В результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень загинув пішохід ОСОБА_11 , а пішохід ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу та касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , заперечував проти касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , думку представника цивільного відповідача, яка підтримала касаційну скаргу засудженого та заперечувала проти задоволення касаційних скарг адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник - адвокат ОСОБА_7 , крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 409 та 410 КПК України, просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.

Проте, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Так, судом правильно зроблений висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 на підставі показань самого засудженого про обставини вчинення злочину, потерпілих та свідків, які вони надавали в судовому засіданні, та які є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та іншими зібраними по справі доказами. Крім того, судом було враховано й інші докази по справі, в тому числі висновки відповідних експертиз.

З матеріалів провадження убачається, що сам ОСОБА_8 фактично не заперечував того, що він керував технічно справним автомобілем, своєчасно не побачив потерпілих, які знаходилися на проїзній частині дороги на його смузі руху та допустив наїзд на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , а третьому пішоходу ОСОБА_14 зачепив ногу.

Зі змісту вироку убачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині рішення, виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль засудженого.

Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_8 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.

У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а тому не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що докази, якими обґрунтовується вина засудженого отримані із порушеннями норм КПК України.

Таким чином, за встановлених судом обставин, дії засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано судом правильно.

Даних про неправильне застосування кримінального закону не встановлено.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника про те, що судом не було достатньо розмежовано, які тілесні ушкодження були отриманні потерпілим ОСОБА_11 під час бійки в колибі «Смерекова хата», а які- унаслідок дорожньої-транспортної пригоди, то вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та були визнані судом неспроможними.

Так, апеляційний суд зазначив, що вказані твердження захисника спростовуються висновком експертизи №508 від 21 грудня 2014, згідно з яким смерть ОСОБА_11 настала від закритої черепно-мозкової травми або з забоєм головного мозку важкого ступеня, переломами кісток основи та склепіння черепа, крововиливами в м`які тканини голови, під оболонки та речовину головного мозку, оболонку мозочка, яка ускладнилась вторинними ішемічними змінами з розвитком набряку та набухання головного мозку. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку важкого ступеня, переломом кісток основи та склепіння черепа, крововиливами в м`які тканини голови, під оболонки та в речовину головного мозку, оболонку мозочка, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. що є небезпечним для життя в момент спричинення; забійні рани, синці та садна ділянці голови, синець в ділянці лівого вуха, садна в ділянках грудної клітки та правової китиці, синець та садно в ділянці живота, синці та садна в ділянках обох нижніх кінцівок, крижово-поперековій та куприковій ділянках, крововиливи в м`які тканини лівої нижньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворилисявід дії тупих твердих предметів в короткий проміжок до поступлення в стаціонар.
А також, висновком експертизи № 11 від 10 лютого 2015 року встановлено, що на спортивній куртці, спортивних штанах, підштаників, кросівок потерпілого ОСОБА_11 є сліди ковзання у вигляді поверхневого пошкодження (потертості) тканини одягу і шкіри взуття, слідів її складчастого загладжування, накладень речовини сірого кольору, схожі на фарбу, які створились від ковзання тканини по травмуючій поверхні, якою могла бути поверхня автомобіля. На куртці та взутті є сліди ковзання у вигляді поверхневого пошкодження (потертості) тканини одягу і шкіри взуття, накладень піску, які могли утворитись внаслідок ковзання одягу і взуття по поверхні дороги.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що мало місце зіткнення автомобіля з потерпілим, коли той перебував у вертикальному положенні і був обернений до автомобіля переднє-лівою поверхнею тіла, і в результаті первинного удару виступаючими частинами автомобіля утворились сліди ковзання на переднє-зовнішній поверхні лівої штанини штанів та була заподіяна травма. Таким чином, між порушеннями правил безпеки дорожнього руху і наслідками у виді настання сметрі ОСОБА_11 та отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 був причинний зв`язок. З вказаними висновками судів погоджується і колегія суддів.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Так, суд апеляційної інстанції, розглядаючи провадження щодо ОСОБА_8 належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій, на кожний з доводів, що в ній містяться, дав вичерпну відповідь і обґрунтовано залишив подану апеляцію без задоволення. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.

Покарання, призначене засудженому є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, а тому підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначаєть у касаційній скарзі засудженого, не вбачається.
Щодо доводів касаційної скарги представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про незаконність рішення апеляційного суду в частині неправильного визначення сум, які підлягають стягненню з ПП «Захист-С» на користь потерпілого, а саме 45000 грн. моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості та відповідає завданим йому фізичним та моральним стражданням. Цивільний позов потерпілого судом правильно вирішено у відповідності до вимог ст. 23, 1167, 1168, 1172 ЦК Україні та рекомендацій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Інші доводи касаційних скарг та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.

На думку колегії суддів, в процесі судового розгляду по кримінальному провадженню істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону не допущено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , а також засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3