Єдиний унікальний номер 242/3610/16-к
Номер провадження 11-кп/775/72/2017

Ухвала

Іменем України

26 січня 2017 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 з участю

прокурора ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_7

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с .Курахівка Донецької області, громадянина України, який проживає на АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч 1 КК України,

встановив:

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 18 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого стЛ21 чЛ КК України, і призначено у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 3 роки він не вчинить нового злочину і виконає покладані на нього такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 визнано винним в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за таких обставин.

20 червня 2016 року приблизно о 20-й годині 30 хвилин між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_3 виникла сварка через те, що остання в невідомому йому місці вжила спиртні напої. Під час цієї сварки ОСОБА_6 схопив зі столу кухонний ніж, яким наніс два удари ОСОБА_7 в область грудної клітини справа, умисно завдавши останній проникаючу колото-різану рану грудної клітини з пошкодженням міжреберної артерії та діафрагми з відкритим гемо пневмотораксом та шоком 2-го ступеню, а також непроникаючої колото-різаної рани

грудної клітини, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Донецької області ОСОБА_8 просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на неналежне врахування судом першої інстанції суспільної небезпечності вчинених злочинів, даних про особу ОСОБА_9 і безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, а також через порушення судом вимог ч.4 ст.349 К1ІК України, оскільки суд не допитав обвинуваченого, допит якого згідно вказаної норми закону є обов`язковим.

В апеляційному суді прокурор прокуратури Донецької області підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити її з наведених у скарзі підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 висловив думку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення вироку суду першої інстанції без зміни.

Такої ж думки про залишення вироку без зміни була і потерпіла.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких

підстав.

Винуватість у вчиненні злочину, встановленого вироком суду як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КІІК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій

частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.3, ч.4 ст.349 КПК України, оскільки не визначив обсягу доказів, що підлягають дослідженню і не допитав обвинуваченого, суперечать фактичним обставинам судового провадження.

Згідно журналу судового засідання та технічного запису судового процесу, в судовому засіданні з урахуванням думок сторін судом було прийнято рішення про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення злочину, які ніким не оспорювалися. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду ці обставини, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм. що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після цього суд допитав обвинуваченого ОСОБА_9 , який дав показання стосовно обставин вчинення ним злочину.

Тому істотних порушень вимог КПК України, в тому числі й тих, які згідно ст.415 КПК України є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, судом не було допущено.

Поставивши питання про скасування вироку у зв`язку з безпідставним звільненням обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, прокурор не ставить питання про ухвалення апеляційним судом свого вироку, як це передбачено ст.420 КПК України.

Виходячи з того, що згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і може вийти за її межі лише в разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, підстави для скасування оскарженого вироку і ухвалення апеляційним судом свого вироку щодо ОСОБА_9 відсутні.

Вищенаведені обставини свідчать відсутність підстав для задоволення апеляційної

скарги прокурора.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст. 404, 407, 418 КПК України,

апеляційний суд

з

ухвалив:

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора

- без задоволення.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.