Номер провадження: 11-кп/785/213/17
Номер справи місцевого суду: 509/1570/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000821 від 10.04.2016 року року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Креховичі Рожнятівського району Івано-Франківської області, громадянин України, неодружений, с неповною середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований і проживаючий за адресою АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянин України, неодружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований і проживаючий за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-11.06.2013 р. Богородчанським райсудом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 2 р. о/в, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 р.;

-04.11.2013 р. Богородчанським райсудом Івано-Франківської області скасовано звільнення від покарання з випробуванням;

-звільнений 12.02.2015 р. по відбуттю покарання,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засуджені за те, що 10 квітня 2016 року, приблизно о 07:00 год. ранку, за попередньою змовою, незаконно заволоділи транспортним засобом, автомобілем марки «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 , який знаходився біля буд. АДРЕСА_3 , запустивши його двигун, від`їхали на ньому з місця стоянки, однак раптово двигун автомобілю заглох, після чого їх затримали робітники охоронного агентства «Легіон».

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_10 та призначене йому у вироку суду покарання, просить вирок суду змінити та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п.2-4 КПК України, посилаючись на те, що при призначенні покарання суд не встановив усіх обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, першу судимість, відсутність матеріальної шкоди, а також обставини, які характеризують особу обвинуваченого, який має позитивну суспільну характеристику, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, має постійну неофіційну роботу, дані підстави в сукупності дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 , не оспорюючи кваліфікацію дій та призначене йому у вироку суду покарання, просить вирок суду змінити та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження посилаючись на те, що судом першої інстанції невиконані вимоги ст. 345 КПК України, так як йому не була вручена пам`ятка про права та обов`язки, а суддею не було з`ясовано чи зрозумілі йому його права та наявність клопотань.Також порушені вимоги ст. 348 КПК України, так як обвинуваченому ОСОБА_11 не роз`яснено суть обвинувачення. За таких обставин у суду не було законних підстав для застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України при розгляді кримінального провадження у спрощеному порядку.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України, як незаконно заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які послідовно, в повному обсязі визнавали обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

В матеріалах кримінального провадження містяться розписки обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 31.05.2016 року про те, що вони вважають недоцільним досліджувати докази відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, які вони не оспорюють, просять розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, судом роз`яснено, що вони будуть позбавлення права оскаржувати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.(а.п.24-25).

З журналу судового засідання та звукозапису вбачається, що 31.05.2016 року, з урахуванням думки та згоди всіх учасників судового провадження, було прийнято рішення щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, так як сумнівів у добровільності позиції обвинувачених, після з`ясування правильності розуміння останніми змісту досліджуваних обставин, не виникало.

Крім того, згідно власноручних розписок обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 31.05.2016 року, їм були вручені пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого (а.п. 20).

При розгляді апеляційної скарги, після огляду розписок від 31.05.2016 року, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили свій власноручний підпис.(а.п.20, 24-25).

Таким чином, апеляційний суд вважає надуманими і голослівними доводи, викладені в доповненні до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки вони спростовуються зазначеними розписками та змістом процесуальних рішень, ухвалених під час судового розгляду кримінального провадження з урахуванням думки самих обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , та обвинувачений ОСОБА_11 не оспорюють доведеність вини і кваліфікацію дій обвинувачених у вироку суду, а також призначене їм покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченим, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного ними злочину, вік кожного обвинуваченого, особу кожного.

У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинувачених, відсутність матеріальної шкоди, а також першу судимість ОСОБА_10 .

Також, згідно вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину обох обвинувачених у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд 1-ї інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України, прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченим необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкції ст. 289 ч. 2 КК України, та призначив обвинуваченим покарання, у вигляді нижчої межі, передбаченої санкцією ст. 289 ч. 2 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, яке не оспорюється в апеляційних скаргах, так як обвинувачені просять застосувати до них ст. 75 КК України.

Доводи в апеляційних скаргах про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, а також позитивну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційній суд вважає необґрунтованими, оскільки з вироку суду вбачається, що при призначенні покарання всі обставини, зазначені в апеляційних скаргах, були враховані, внаслідок чого було призначене покарання у вигляді нижчої межі, передбаченої санкцією ст. 289 ч. 2 КК України.

Апеляційний суд з урахуванням тяжкості злочину, осіб обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням обставин, зазначених в апеляційних скаргах, не вбачає достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України, для звільнення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки застосування зазначеної норми закону є правом, а не обов`язком суду.

Покарання, призначене судом першої інстанції у вигляді позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та попередження вчинення ними нових злочинів.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, оскільки в апеляційних скаргах не наведено жодних обставин, які суд не врахував би при призначенні покарання, передбачених законом підстав для зміни вироку суду в частині звільнення обвинувачених від відбування покарання не вбачається.

Також апеляційний суд вважає необхідним, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченим в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2016 року по 10.01.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , та обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2016 року у відношенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засуджених кожний за ст.289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2016 року по 10.01.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 10.01.2017 року о 16:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2