Справа № 459/3282/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:
28.11.2016 року захисник підозрюваного ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати тримання під вартою (затримання) ОСОБА_4 незаконним та негайно звільнити з-під варти. На обґрунтування своїх вимог послався на те, що зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 27.11.2016 року, вбачається, що ОСОБА_4 затриманий цього дня о 13:00 год. у кабінеті слідчого, однак фактично його було затримано 27.11.2016 року близько 00:30 год. під час звернення у Червоноградську центральну міську лікарню. До того ж, станом на 11:00 год. 28.11.2016 року ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Вважає затримання ОСОБА_4 незаконним у зв`язку з недотриманням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.59 Конституції України та положень КПК України.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали. ОСОБА_3 уточнив вимоги вказавши, що підстави затримання ОСОБА_4 не оспорюють, оскільки 29.11.2016 року за поданням прокуратури підозрюваному обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб. Просить встановити, що фактичне затримання підозрюваного відбулося 27.11.2016 року близько 01 год. і останній безпідставно утримувався без пред`явлення підозри.

ОСОБА_4 пояснив, що близько 00:30 год. 27.11.2016 року, знаходячись у приміщенні Червоноградської міської лікарні працівники поліції відвели його до службового автомобіля і доставили у відділ поліції. Там він не міг самостійно вийти з приміщення і знаходився в різних кабінетах до моменту пред`явлення підозри.

Прокурор та слідчий скаргу заперечили. Останній вказав, що жодних розпоряджень щодо затримання і доставки і відділ поліції 27.11.2016 року, знаходячись у приміщенні Червоноградської центральної міської лікарні, він не давав. Протокол затримання він склав коли ОСОБА_4 доставили у його кабінет.

Опитаний у суді свідок ОСОБА_7 показав, що 27.11.2016 року близько 00:30 год. він привів ОСОБА_4 у приміщення приймального покою Черовноградської центральної міської лікарні, так як той отримав тілесні ушкодження. Туди викликали працівників поліції, які доставили його та ОСОБА_4 у відділ поліції, де він знаходився до 16:00 год.

Заслухавши пояснення, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 27.11.2016 року о 13 годині 00 хвилин у приміщенні службового кабінету № 48 Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області слідчим цього відділу поліції ОСОБА_8 затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002453 від 27.11.2016 року, що підтверджується витягом з кримінального провадження та копією протоколу від 27.11.2016 року.

У відповідності до протоколу затримання, підставою затримання ОСОБА_4 є що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Факт затримання ОСОБА_4 учасниками процесу не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно до ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Як регламентовано ч.1 ст.211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Слідчим за погодженням з прокурором 29.11.2016 року подано клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою судового засідання від 29.11.2016 року задоволено і йому обрано запобіжний захід тримання під вартою по 29.01.2017 року.

В силу вимог ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Відповідно до вимог ч.1,3,5 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні довели існування законних підстав, передбачених ст.208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 та утримання його без ухвали слідчого судді в межах строку, передбаченого ст.211 КПК України.

Проте встановлено, що фактичне затримання ОСОБА_4 відбулося 27.11.2016 року близько 01 год. Тому з огляду на це слід вважати, що в протоколі затримання не вірно вказано час затримання підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме встановленню часу затримання о 01:00 год. 27.11.2016 року.

Керуючись ст.ст. 9, 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного затримання задовольнити частково.

Встановити, що затримання ОСОБА_4 мало місце 27.11.2016 року о 01:00 год.

Суддя: ОСОБА_1