АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференцзвязку кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
25 травня 2015 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.02.2015 року і остаточно визначено до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Вироком апеляційного суду Кіровоградської області зараховано в строк відбування покарання термін попереднього увязнення з 25.05.2015 року по 11.02.2016 року.

Початок строку покарання за даною справою - 25.05.2015 року

Кінець строку відбуття покарання 08.10.2018 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з клопотанням про умовно-достракове звільнення від подальшого відбування покарання, мотивуючи тим, що він працевлаштований на промисловій зоні і своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, з тих мотивів, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_7 порушує питання скасування ухвалу районного суду в зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, оскільки районний суд не врахував його хорошу поведінку, два заохочення і те, що він працює на швейному підприємстві, має батьків похилого віку, а тому є всі підстави його звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора та представника колонії, які заперечили проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити його апеляційну скаргу та звільнити умовно-достроково, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого

ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній засуджений за за корисливий злочин, неодноразово судимий. Під час утримання в СІЗО м.Києва порушень режиму не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. В Черкаській виправній колонії № 62 відбуває покарання з 27.02.2016 року, де характеризується негативно, не дотримується встановлених вимог режиму відбування покарання, за що має два стягнення, які на даний час погашені. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, належні висновки для себе робить не завжди. Працевлаштований на швейній дільниці, потребує періодичного контролю за поведінкою з боку персоналу установи. Має одне заохочення. За характером спокійний, врівноважений.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції постановлено не законну та не обґрунтовану ухвалу, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суд м.Черкаси від 19.12.2016 року року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Головуючий :

Судді :