Провадження № 1-в/317/301/2017
Справа № 317/2387/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоспаське Приазовського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

03.09.2015 р. Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засудженого вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 09.12.2015 р. за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що він працює з моменту приїзду в колонію, отримав дві професії, має одне заохочення. Взимку коли було холодно, то не працював, ходив до бібліотеки.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що застосування ст. 82 КК України є передчасним, оскільки засуджений не бере участі в організації виховних заходів, не входить до самодіяльних організацій, до праці ставиться посередньо, норму виконує лише на 50 %, на виховні заходи реагує також посередньо. Крім того, що він працює, більше нічим не займається, ніколи не виявляв намірів брати участь в програмах диференційованого виховного впливу.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що клопотання слід задовольнити, оскільки засуджений став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. начальника відділу СВПР установи і затвердженої в.о. начальника установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.01.2016 р. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 07.02.2016 р. відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№ 99) порушень установленого порядку відбування покарання не допускає, один раз заохочувався правами начальника відділення СПС, стягнень не має. Засуджений працевлаштований на виробництві установи різноробочим на дільниці «Лісопилка», до праці ставиться посередньо. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної так і негативної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. ОСОБА_5 намагається утримувати у чистоті та порядку спальне ліжко та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням. Також засуджений лише намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. ОСОБА_5 не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи, до складу самодіяльних секцій також не входить. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Провину у скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримати до себе поблажливість.

У даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 у повному обсязі не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, не доцільно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення, стягнень не має.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Наразі засуджений має лише одне заохочення, яке датоване ще 04.10.2016 р., він не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, на заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо, до праці ставиться посередньо, лише намагається утримувати у чистоті та порядку спальне ліжко та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням, лише намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Попередня характеристика на засудженого ОСОБА_5 від 26.01.2017 р. також є задовільною.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1