ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________
18 травня 2017 року м. Первомайськ
Справа 484/1095/17
Номер провадження 1-кп/484/155/17
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
14.07.2015р. ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією для проходження військової служби. Наказом командира військової частини- польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 31.08.2015р. № 176 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номер обслуги 8 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини. Однак, 04.11.2015р. о 08 год. 15 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 03.04.2017року о 11 год. 03 хв. солдата ОСОБА_4 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2017 затримано слідчим військової прокуратури Миколаївського гарнізону в порядку ст. 191 КПК України. 04.04.2017 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , показав, що самовільно залишив військову частину через сімейні обставини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України УказуПро часткову мобілізацію№ 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 було достеменно відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин солдат ОСОБА_4 дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення надано такі докази:
-витяг з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 №176 від 31.08.2015р. про зарахування до списків особового складу частини з 30.08.2015р. ОСОБА_4 на всі види забезпечення та призначити його на посаду номер обслуги 8 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону зазначеної військової частини;
-наказ командира військової частини пп НОМЕР_1 №469 від 11.11.2015р. про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення частини, згідно з яким офіцеру відділення по роботі з особовим складом майору ОСОБА_6 наказано провести службове розслідування по факту відсутності на службі солдата ОСОБА_4 ;
-акт про результати службового розслідування згідно якого встановлено, що розвідник 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону ОСОБА_4 навмисно порушив встановлений порядок несення військової служби з мотивів нехтування своїми обов`язками, встановленими чинним законодавством України.
Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України.
Під час призначення обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем служби характеризується посередньо, відповідно до медичної характеристики є здоровим; на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; раніше не судимий в силу ст.89 КК України; повністю визнав вину, щиро розкаявся.
Обставина, яка помякшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст.75,76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 3 ст.349, ст. ст. 368-370,373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обовязки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.
На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1