Справа №577/3026/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/416/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та прокурора на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Підлипне м. Конотоп, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В суді апеляційної інстанції перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_11 подав зміни та доповнення до апеляційної скарги в яких просить вирок Конотопського міськрайонного суду від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з допущеними судом невідповідністю висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також посилання на ці обставини при формулюванні встановлених судом фактичних обставин та показаннях обвинуваченої і свідка ОСОБА_12 .

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить вирок міськрайонного суду змінити, дії обвинуваченої ОСОБА_6 перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 28 травня 2016 року близько 11 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_13 , з яким вона офіційно розлучена, однак проживає в одній квартирі, знаходилася за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 і під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 на побутовому грунті виникла сварка, в ході якої, обвинувачена ОСОБА_6 , з метою позбавлення життя ОСОБА_13 , вхопила кухонний ніж та умисно нанесла ОСОБА_13 лезом ножа один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши тілесні ушкодження, які є несумісними з життям людини та у короткий термін після їх заподіяння привели до смерті ОСОБА_13 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, але не довше, ніж до 13 травня 2017 року.

Строк відбування покарання рахувати з 28 травня 2016 року з 15 год 30 хв.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КПК України, зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 травня 2016 року до 16 березня 2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з залучення експерта, в розмірі 880 грн. 40 коп.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 04 травня 2017 року, обвинуваченій ОСОБА_6 було продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року законної сили, але не більше, як на шістдесят днів, тобто до 02 липня 2017 року.

Вимоги зміненої апеляційної скарги прокурор мотивує тим, що:

- у вироку зазначено формулювання обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_6 вчинила злочин в стані алкогольного сп`яніння, в той час як з звукозапису судового засідання від 25 жовтня 2017року вбачається, що обвинувачена вказувала на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у тверезому стані, оскільки на час початку сварки з чоловіком вона тільки-но прокинулася, і такі ж показання ОСОБА_6 надавала в присутності захисника при проведенні слідчого експерименту;

- свідок ОСОБА_12 також зазначив, що ОСОБА_6 прийшла до нього зранку 28 травня 2016 року не в стані алкогольного сп`яніння, спиртне вони вживали пізніше, за проханням обвинуваченої;

- твердження обвинуваченої в частині вчинення злочину не в стані алкогольного сп`яніння є стабільними, докази на підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння відсутні, а тому, вказана обставина безпідставно визнана судом такою, що обтяжує покарання обвинуваченої.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник обвинуваченої ОСОБА_7 мотивує тим, що:

- обвинувачена ОСОБА_6 скоїла умисне вбивство потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони, оскільки не мала іншого способу захистити своє життя, а тому її дії необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.115 на ст. 118 КК України, з врахуванням того, що в судовому засіданні ОСОБА_6 себе винною не визнала та пояснила, що протягом тривалого часу її колишній чоловік ОСОБА_13 , систематично застосовував щодо неї насильство, знущався та погрожував вбивством, душив за горло з мотивів ревнощів, і в той день, 28 травня 2016 року він, в черговий раз, почав її душити за горло та бити, внаслідок чого в неї на тілі є сліди застосування насильства, на той час в квартирі перебувала її дочка, ОСОБА_14 , з двома малолітніми дітьми, яка не мала змоги надати їй допомогу, і коли потерпілий, погрожуючи задушити, напав на неї ( ОСОБА_6 ), вона вже не мала фізичної сили захищатися та застосувала ніж;

- свідок, ОСОБА_14 підтвердила обставини нападу потерпілого на її матір і заявила, що чула, як мати кликала на допомогу, бо потерпілий її душив та застосовував насильство, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи;

- в судовому засіданні встановлено, що потерпілий систематично застосовував протизаконне насильство та знущання, що є ознакою дій, які можуть викликати сильне душевне хвилювання, що пом`якшує відповідальність за умисне вбивство, згідно ст.116 КК України;

- ОСОБА_6 заперечувала, що під час вбивства знаходилась в стані алкогольного сп`яніння та пояснювала, що вживала алкоголь після скоєння вбивства, і свідок ОСОБА_14 підтвердила, що до конфлікту з потерпілим мати алкогольні напої не вживала.

Від потерпілого ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в яких потерпілий вважає доводи вказаної апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої захисником апеляційної скарги та не заперечували щодо задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, заслухавши прокурора, яка підтримала вимоги поданої зміненої апеляційної скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 та частково вимоги захисника, потерпілого, який повністю згоден з позицією прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 скоїла умисне вбивство потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони, оскільки не мала іншого способу захистити своє життя, а тому її дії необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ст. 118 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними і такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а перевищенням меж необхідної оборони, відповідно до вимог ч. 3 цієї статті, визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Так, з показань самої обвинуваченої та допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який є братом загиблого та свідка ОСОБА_14 дочки обвинуваченої ОСОБА_6 вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 склалися дуже напружені стосунки на ґрунті ревнощів та відсутності коштів, які супроводжувалися постійними конфліктами, що переростали у бійки з спричиненням один одному тілесних ушкоджень.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 надавала пояснення з приводу того, що в той день, вранці, 28 травня 2017 року під час чергової сварки, ОСОБА_13 її душив, і вона, захищаючись, вхопила кухонний ніж, на який потерпілий натикнувся.

Поряд з цим, такі пояснення обвинуваченої спростовуються переглянутим в суді першої інстанції відеозаписом слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_6 28 травня 2016 року (т.1 а.п.57), з якого вбачається, що остання, надаючи пояснення щодо вищезазначених подій зазначила, що після того, як потерпілий пошкодив її телефон, вона взяла зі столу в кухні ніж у ліву руку, оскільки в правій тримала телефон, який витягла з води, підійшла до потерпілого, який сидів на стільці біля столу в кухні, і нанесла потерпілому один удар ножем у лівий бік грудної клітини, побачила кров, кинула ніж і пішла звідти.

З висновку судово - медичної експертизи № 100 від 01 липня 2016 року вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , продемонстрований ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, співпадає, в частині виникнення тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого, які були виявлені у останнього під час дослідження (т.1 а.п.120-121).

Крім цього, з звукозапису судового засідання від 15 березня 2017 року (т.2 а.п.107), та змісту вироку вбачається, що під час надання показань, свідок ОСОБА_15 зазначав, що 28 травня 2016 року близько 10 години, йому зателефонувала його дівчина ОСОБА_16 ( ОСОБА_14 ) та попрохала щоб він її забрав з квартири, бо її батьки знову сваряться. З того часу, як він вдягнувся і прийшов пройшло 35-40 хвилин. Зайшовши до квартири, ОСОБА_16 йому сказала: «Іди подивись, що зробила мати». Він зайшов на кухню побачив, що ОСОБА_13 знаходився на кухні, сидів на стільці, головою на столі. Він зрозумів так, що ОСОБА_13 був вже мертвий, його очі та рот були трохи відкриті. ОСОБА_6 в цей час перебувала в кімнаті, щоб хтось викликав швидку, чи ОСОБА_16 чи її мати, він не може зазначити, бо розмов з цього приводу він не чув.

Зазначені докази, а саме те, що після удару ножем потерпілий фактично залишався сидіти на стільці, у сукупності з іншими доказами фактично підтверджують дані слідчого експерименту про механізм нанесення удару ножем за обставин зазначених під час його проведення.

За таких обставин, доводи обвинуваченої про те, що саме потерпілий вчиняв активні дії відносно неї, а вона лише захищалась не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги щодо перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України є безпідставними та у зв`язку з цим не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначених обставин доводи апеляційної скарги про те, що на тілі ОСОБА_6 є сліди застосування насильства, які можуть підтверджувати неправомірні дії потерпілого від яких обвинувачена нібито захищалась, на думку колегії, є безпідставними, і в цілому не спростовують правильність висновків суду, оскільки повністю спростовуються вищезазначеними доказами. Так, сама по собі наявність тілесних ушкоджень може бути лише підтвердженням наявних у них конфліктів. При цьому, судом першої інстанції, на думку колегії суддів обґрунтовано при винесенні вироку не були враховані зазначені обставини, як такі, що суттєво могли вплинули на правильність кваліфікації, оскільки як вбачається з досліджених у суді першої інстанції доказів та частково з пояснень обвинуваченої в суді апеляційної інстанції, після того як конфлікт під час якого могли бути отримані тілесні ушкодження вже був вичерпаний і потерпілий ОСОБА_13 сидів на стільці у кухні, обвинувачена вийшовши з ванної сама пішла до нього на кухню та почала пред`являти йому претензії за зіпсований телефон, а після словесної перепалки схопила ніж і нанесла йому удар, коли той сидів на стільці за столом.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що свідок ОСОБА_14 підтвердила обставини нападу потерпілого на її матір і заявила, що чула, як мати кликала на допомогу, бо потерпілий її душив та застосовував насильство, не підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, оскільки зі змісту звукозапису судового засідання від 25 жовтня 2016 року (а.п.103) вбачається, що в своїх показаннях свідок ОСОБА_14 зазначала про те, що вона не була безпосереднім очевидцем подій, оскільки перебувала у сусідній кімнаті. При цьому, колегією суддів приймається до уваги, що свідок ОСОБА_14 є донькою обвинуваченої, тобто зацікавленою особою і може давати показання про те, що вона чула як відносно її матері застосовувалось насильство, саме в інтересах останньої. У зв`язку з чим, на думку колегії суддів такі показання свідка обґрунтовано не були враховані при винесенні вироку.

Такими, що не заслуговують на увагу колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про те, що систематичне з боку потерпілого застосовування протизаконного насильства та знущання викликало сильне душевне хвилювання у обвинуваченої ОСОБА_6 , що є ознакою дій, передбачених ст.116 КК України.

Так, стан сильного душевного хвилювання, про який ідеться в ст. 116 КК України - це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоча і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними. Пленум Верховного Суду України спеціально зазначив, що вбивство, вчине¬не в стані сильного душевного хвилювання, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними (абз. 1 п. 23 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи»).

Проте, з висновку судово-психіатричної експертизи № 244 від 13 червня 2016 року (т. 1 а.п. 172-174), вбачається, що ОСОБА_6 на час проведення експертизи та час вчинення злочину психічними захворюваннями не страждала, не страждає, не виявляє ознак хворобливого стану психіки, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, судом першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано було враховано, що відсутні належні докази про те, що тілесні ушкодження, про які зазначала обвинувачена ОСОБА_6 , як такі, що виникли від дій потерпілого в ході сварки, коли вона захищалася і що саме захищаючись, вона нанесла удар ножем ОСОБА_13 , а навпаки, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а також поведінкою обвинуваченої, яка, спричинивши, з застосуванням ножа потерпілому тілесні ушкодження у життєво важливий орган, не вжила заходів щодо виклику швидкої допомоги. Вказані дії обвинуваченої свідчать про те, що вона, наносячи удар ножем у життєво важливий орган, яким є грудна клітина, бажала настання його смерті, і її дії вірно кваліфіковані, як умисне вбивство.

За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи положення постанови Пленуму ВС України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», проаналізувавши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що у обвинуваченої ОСОБА_6 не було підстав у такий спосіб захищатися від дій потерпілого і що в такому випадку перевищення меж необхідної оборони не вбачається, а тому відсутні підстави для задоволення в цій частині вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника та прокурора про те, що суд безпідставно зазначив про те, що ОСОБА_6 під час вбивства потерпілого знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Так, зі змісту вироку вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що 28 травня 2016 року близько 11 години вона, перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, з звукозапису судового засідання від 25 жовтня 2016 року (т.2 а.п.103) вбачається, що надаючи показання, обвинувачена ОСОБА_6 стверджувала, що вживала спиртні напої після нанесення удару ножем потерпілому, а до цього вона була твереза, бо тільки що проснулася.

Крім того, у вироку суду першої інстанції зазначено, що свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 28 травня 2016 року близько 11 години до нього в двері подзвонила ОСОБА_6 , яка була напідпитку, в той час як із змісту звукозапису судового засідання від 25 жовтня 2016 року (т.2 а.п.103) вбачається, що вказаний свідок на запитання судді з приводу, чи була ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, коли прийшла до нього, він точно стверджувати не може, через те, що вона постійно плакала, але при цьому як нетвереза не «хиталася».

За таких обставин, з врахуванням того, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено перебування обвинуваченої ОСОБА_6 , на момент вбивства потерпілого ОСОБА_13 , у стані алкогольного сп`яніння, вирок районного суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (п.2 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст. 411 КПК України), підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини вироку з встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину та з показань обвинуваченої ОСОБА_6 слова «перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння», з показань свідка ОСОБА_12 слова «напідпитку», обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та змінена апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, часткове задоволення доводів апеляційних скарг в цій частині, на думку колегії суддів, жодним чином не впливають на правильність кваліфікації дій обвинуваченої та призначене їй покарання, яке з урахуванням обставин справи, тяжкості вчинення злочину та особи обвинуваченої, її ставленням до вчиненого, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. А тому, з урахуванням зазначеного доводи прокурора про те, що судом першої інстанції при винесенні вироку було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, на думку колегії не заслуговують на увагу, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

В той же час, урахуванням положень передбачених ч.5 ст. 72 КК України є підстави для зарахування обвинуваченій ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення з 17 березня 2017 року по 15 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі змінити, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Виключити з мотивувальної частини вироку:

- з встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину та з показань обвинуваченої ОСОБА_6 слова «перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння»;

- з показань свідка ОСОБА_12 слова «напідпитку»;

- обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2017 року по 15 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.