Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 31 липня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року щодо нього,
в с т а н о в и л а:
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року вирок суду залишено без змін. В порядку ст. 404 КПК виключено з вироку посилання на обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи малолітнього віку.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується із ухвалою апеляційного суду та порушує питання про її перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 та частин 3, 5 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються найменування суду касаційної інстанції, вимоги особи, яка подає скаргу, до касаційного суду, їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також думка скаржника з приводу участі у касаційному розгляді. Крім того, до скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який розглядає в установленому законом порядку касаційні карги на судові рішення, передбачені ст. 424 КПК.
Разом з тим, засуджений спрямував не касаційну скаргу як того вимагає процесуальний закон, а клопотання та, поміж іншого, неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Касаційна скарга містить в собі істотні суперечності мотивувальної та прохальної частин. Так, засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, як на підставу для скасування судового рішення, при цьому порушує питання лише про перекваліфікацію його дій на ч. 1 ст. 156 КК без наведення належних та достатніх обґрунтувань зазначеного ним прохання у розумінні ст. 413 КПК.
До того ж, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, резолютивна частина касаційної скарги не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, передбаченими ст. 436 КПК, оскільки ОСОБА_4 , порушуючи питання про перекваліфікацію його дій, не просить при цьому переглянути судове рішення суду першої інстанції.

Не містить касаційна скарга і посилань на позицію засудженого щодо його участі під час судового розгляду у суді касаційної інстанції.

Крім того, до касаційної скарги не долучено належним чином завіреної копії судового рішення, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (копія має бути прошита, пронумерована та скріплена гербовою печаткою суду).

Наявність зазначених недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга заявника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (заявником має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3