Справа № 449/5/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/535/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.01.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, обвинувачених по ч. 2 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.01.2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Визнати винним ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.01.2017 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за даним вироком суду з дворічним іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за даним вироком суду з дворічним іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання з речовими доказами.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу суду на те, що характеризуючи дані обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можна враховувати при призначенні покарання, як пом`якшуючи обставини, вони не дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції тільки формально зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте не в повній мірі врахував ту обставину, що вчинений обвинуваченими злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вказаним злочином заподіяно тілесні ушкодження потерпілим та матеріальні збитки.

Окрім цього, судом не враховано того, що незважаючи на встановлення факту вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, останні свою винну у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнали, пробачення в потерпілих не попросили, не відшкодували завдані збитки, що також свідчить про те, що обвинувачені не розкаялась у вчиненому злочині.

Окрім цього, в судових дебатах стороною обвинувачення звернуто увагу на особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та 22.12.2016 Перемишлянським районним судом останнього також визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що надано суду копію відповідної постанови.

Вважає, що призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення обвинувачених.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги. Обвинувачені заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора.

Згідно вироку суду, 21 листопада 2015 року біля 19.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи в с. Білка Перемишлянського району Львівського району, на вулиці, біля продуктового магазину, з хуліганських спонукань, грубо порушивши громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно кричав та виражався нецензурними словами в адрес ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_7 лівою рукою зловив ОСОБА_11 за праву руку та штовхнув її до землі, внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на ділянці правої сідниці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2024 відносяться до легкого тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_7 наніс удар лівим кулаком в область голови гр. ОСОБА_12 від чого той впав та вдарився головою об прилавок в приміщенні магазину. Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_7 умисно наносив удари ногами в різні частини тіла ОСОБА_12 . В цей час ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і також безпричинно та умисно наносив удари ногами по різних частинах тіла останнього, в результаті чого спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді садна на тулубі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2023 відноситься до легкого тілесного ушкодження, а також з особливою зухвалістю пошкодили його телефон марки Keneksi Solo, який був в кишені куртки. Свої хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжували впродовж тривалого часу, чим грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачених та потерпілих, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та правильність кваліфікації їх дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особи обвинувачених, те, що вони визнали свою вину у вчиненому злочині. Також суд вірно врахував, що обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, немає.

Також суд вірно врахував, що ОСОБА_7 раніше не був судимим, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_13 , за медичною допомогою в наркологічний та психіатричний кабінети не звертався, з позитивної сторони характеризується за місцем проживання. Щодо ОСОБА_8 , то суд першої інстанції врахував при призначенні покарання, що останній раніше у відповідності до вимог ст. 89 КК України не судимий, не одружений, перебуває на Д обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом: F10.2, за медичною допомогою в психіатричний заклад не звертався, не працює.

Суд в повному обсязі дослідив і дав належну оцінку всім доказам, зібраним по справі, врахував особу обвинуваченого та інші фактичні обставини справи та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про обрання обвинуваченим покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання.

Відповідно, доводи, що наводить прокурор в своїй апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, а призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Перемишлянського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.01.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених по ч. 2 ст. 296 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4