Справа № 405/7758/16-к
1-кп/405/291/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0005622 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.02.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
-28.05.2012 року Кіровоградським районним судом Кіровоградській області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області 03.07.2014 звільнений від відбуття покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
-26.10.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за наступних обставин.
Так, 30.04.2016 року близько 10.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить ФОП ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де пересуваючись по торговим відділам з товарами помітив полицю, на якій знаходилася постільна білизна. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці торгового відділу комплект постільної білизни, вартість якої складає 440,00 грн. Вказаний комплект постільної білизни ОСОБА_3 заховав під спортивну кофту, в яку на той момент був одягнений. В подальшому ОСОБА_3 , подовжуючи діяти з єдиним умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, пройшов повз касу магазина, при цьому не розрахувавшись за взятий ним комплект білизни, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, був помічений працівником магазину, після чого вийшовши з магазину викинув даний комплект постільної білизни та втік з місця вчинення злочину. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 намагався спричинити ФОП ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 440, 00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , викрав з полиці торгового відділу комплект постільної білизни, заховавши під спортивну кофту, в яку на той момент був одягнений, пройшов повз касу магазина, при цьому не розрахувавшись за взятий ним комплект білизни, однак, був помічений продавцем, після чого викинув даний комплект постільної білизни та втік.
Суд, заслухавши показання обвинуваченого та дослідивши інші докази у кримінальному провадженні, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, доведена та підтверджується крім показань обвинуваченого наступними доказами.
Протоколом огляду місця події від 30.04.2016, відповідно до якого в присутності двох понятих, за участю потерпілого ОСОБА_5 було оглянуто приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному приміщенні знаходяться торгівельні відділи з товарами. На правій стороні торгівельного залу знаходиться прилавок на якому розміщені комплекти постільної білизни (т. 1 а.к.п. 34).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2016, відповідно до якого в присутності двох понятих ОСОБА_5 на фотознімку № 3 за продовгуватим обличчям та продовгуватими губами впізнав особу, яку він наздоганяв коли вона викрала комплект постільної білизни в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Відповідно довідки по вказаного протоколу на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.к.п. 35, 36).
Висновком товарознавчої експертизи № 168 від 25.07.2016, згідно якого ринкова вартість комплекту постільної білизни двоспальної: дві наволочки 70х70, підодіяльник 175х215, простися 178х215, виготовлений з матеріалу бавовна, на момент скоєння злочину становить 440,00 грн. (т. 1 а.к.п. 38).
Наведені вище та досліджені в ході судового розгляду докази є належними та допустимими, оскільки отримані згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України, та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час та інші обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Не є документами в розумінні ст. 99 КПК України: витяг з кримінального провадження (т.1 а.к.п.32), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.04.2016 (т. 1 а.к.п. 33), постанова про призначення судової експертизи машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання без надання об`єктів від 25.07.2016 (т. 1 а.к.п. 37), на які прокурор послався під час судового розгляду, тому суд їх не враховує при доведеності вини обвинувачених.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який маючи судимості за вчинення, зокрема, умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, не працює, не одружений, не має утриманців, за місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно, на зауваження не реагує (т. 1, а.к.п. 51). Обвинувачений на диспансерному обліку КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває (т. 1 а.к.п. 40), в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» на обліку не значиться (т. 1 а.к.п. 41). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 354 ОСОБА_3 на момент скоєння правопорушення не страждав і на момент проведення експертизи психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відмічена аномалія характеру у вигляді іншого специфічного (інфантильного) розладу особистості не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність, підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.к.п. 43-44).
Щире каяття суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 .
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, думки потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке за розміром є мінімальним строком.
Суд, також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 26.10.2016 року був засуджений вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
У даній справі, обвинувачений ОСОБА_3 злочин вчинив в квітні 2016 року, тобто до постановлення вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2016 року.
Остаточне покарання слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2016 року. У відношенні ОСОБА_3 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, та строк попереднього ув`язнення до моменту набрання вироком законної сили необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним, і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експерта відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.10.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Обрати до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 12.01.2017 року.
В порядку ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 12.01.2017 року до набрання даним вироком законної сили зарахувати у строк остаточного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя: ОСОБА_1