Справа № 592/3372/17
Провадження № 1-кп/592/283/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0005011 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України,

встановив:

Досудовим слідством встановлено, що 16.11.2016 року близько 01.00 год. ОСОБА_6 , прогулюючись по вул. Нижньохолодногірської у м. Суми біля будинку №37 побачив автомобіль ВАЗ 2101, з державним номерним знаком НОМЕР_1 і в цю мить виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом для власного користування. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправний характер свого наміру щодо посягання на чужу власність та її вилучення, діючи умисно, з метою особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику автомобіля та бажаючи настання таких наслідків, підійшов до вказаного автомобіля, вартість якого згідно авто товарознавчої експертизи за №189 від 28.02.2017 становить 12943 грн., який фактично належить ОСОБА_5 , за допомогою спеціально підготовленого ключа, відчинив водійські дверцята та проник до салону автомобіля. Далі, ОСОБА_6 , спеціально підготовленим ключем, який вставив у замок запалення, намагався привести двигун в дію, але у нього не вийшло цього зробити, тому ОСОБА_6 , почав штовхати автомобіль у сторону проїжджої частини вул. Нижньохолодногірської. Дотягнувши автомобіль до будинку №45 по вул. Нижньохолодногірської, ОСОБА_6 залишив його, так як не зміг провести двигун у робочу дію.
Умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
22.03.2017 р. між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України, розміру майнової шкоди, яка у повному обсязі відшкодована потерпілому та призначення покарання обвинуваченому за цим законом у вигляді обмеження волі строком на три роки та на підставі ст.75 КК України звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.
В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 заявлено клопотання про затвердження укладеної між ними угоди про примирення, проти затвердження якої прокурор не заперечував.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Суд вважає можливим затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам ч.3 ст. 469 КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч.1 ст. 289 КК України, який є злочином середньої тяжкості, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не помирилися, умови угоди не суперечать приписам ч.6 ст. 474 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, а також сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
З клопотанням про вирішення питання щодо речових доказів згідно зі ст. 100 КПК України, прокурор до суду не звертався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 469-475, 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 22.03.2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0005011.
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за цим законом у вигляді обмеженням волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1)не виїжджати за межі України на постійне місця проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекції.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою, ст. 474 цього Кодексу;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1