АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/10/17 Справа № 1-496/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Дніпро

07 лютого 2017 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальну справу по апеляції прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року про направлення прокурору для проведення додаткового розслідування кримінальної справи відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинувачених за ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року вказану кримінальну справу направлено Павлоградському міжрайонному прокурору Дніпропетровської області для організації проведення додаткового досудового розслідування.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що орган досудового слідства не з`ясував з достатньою повнотою обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не перевірив у повному обсязі доводи осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, про свою непричетність до скоєння інкримінованих злочинів. Судом двічі призначалася судова будівельно технічна експертиза, з метою визначити об`єм та вартість виконаних ТОВ «Донбасстрой» на ряді об`єктів робіт з будівництва, реконструкції, розширення, ремонту або демонтажу, а також, з метою перевірити відповідність фактично виконаних будівельних робіт даним, вказаним у проектно кошторисній документації та в актах виконаних робіт, і, як наслідок, встановити причетність підсудних до скоєння інкримінованих злочинів. Зазначену експертизу було не можливо виконати, у зв`язку з ненаданням експертам документів, необхідних для її проведення. Крім того, органом досудового слідства були проігноровані і спроби суду усунути зазначену неповноту досудового слідства по даній кримінальній справі, що фактично виразилося у невиконанні постанови суду від 26.06.2015 року, прийнятої в рамках ст.315 1 КПК України в редакції 1960 року, якою було надано доручення прокурору про надання зазначеного у ній переліку необхідних документів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, і направити кримінальну справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом вже призначалася та проведена додаткова судово економічна експертиза, за результатами якої, сума завданих збитків, спричинених злочином підтверджена повністю. Вважає, що в ході досудового слідства були проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на всебічне, повне та неупереджене розслідування.
На адресу Апеляційного суду Дніпропетровської області 23.01.2017 року від захисника підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 та 01.02.2017 року від підсудного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вони, посилаючись на обставини, зазначені у постанові суду, вважають її прийнятою відповідно до вимог кримінально процесуального законодавства та просять залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали, що постанову суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції не врахував вимог закону та знехтував наведеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» застереженнями, внаслідок чого постановив у справі рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону і є передчасним.

Відповідно до п.9 названої постанови Пленуму Верховного Суду України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Як зазначено у цій постанові Пленуму Верховного Суду України, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Як убачається з матеріалів справи, досудове слідство по ній проведено з дотриманням вимог ст.22 КПК України 1960 року.

Обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пред`явлено з дотриманням вимог ст.ст.64, 132 КПК 1960 року, а обвинувальний висновок у справі складено з дотриманням ст.223 КПК України 1960 року.

В постанові суд вказав, що він не має можливості провести судову будівельно технічну експертизу через відсутність певних документів. Однак посилання суду на неможливість проведення зазначеної експертизи в судовому засіданні не мотивовані з точки зору, чому без виконання цих дій справа не може бути розглянута по суті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.

Як убачається з матеріалів справи, під час попереднього розгляду справи суд у постанові від 24 червня 2011 року зазначив, що обвинувальний висновок складений відповідно до норм та вимог КПК України (т.10 а.с.3).

В подальшому в судовому засіданні суд дійшов протилежного висновку, вказавши що органом досудового слідства не з`ясовані з достатньою повнотою обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не перевірив у повному обсязі доводи осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності про їх не причетність до скоєння інкримінованих злочинів. Однак такий висновок суду є невмотивованим з точки зору того, які порушення процесуального закону були допущені органом досудового слідства й чому їх не можна усунути під час судового розгляду, зокрема, шляхом допиту осіб, витребування необхідних матеріалів, виконання певних слідчих дій у порядку, передбаченому ст.315-1 КПК України та проведення інших заходів, направлених на повне та всебічне з`ясування обставин справи, що свідчить про однобічність судового розгляду.

Крім того, суд не вправі наперед вирішувати питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, а також вважати встановленими обставини, які підлягають перевірці в ході додаткового розслідування (п.13 названої Постанови Пленуму).

Суд лише після повного та всебічного дослідження доказів у справі повинен самостійно дати відповідну оцінку усім зібраним доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що передбачено ст.323 КПК України та прийняти відповідне законне рішення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч.4 ст.327 КПК 1960 року виправдувальний вирок.

Виходячи з цього, висновки суду щодо порушення органами слідства норм кримінально-процесуального законодавства під час порушення кримінальної справи, при збиранні і поданні деяких доказів не можуть слугувати підставою для направлення кримінальної справи на досудове розслідування. А тому вказівка суду про необхідність проведення судової будівельно технічної експертизи, як на підставу для додаткового розслідування є необґрунтованою.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, у провину ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ставиться саме незаконне ведення фінансово-господарської діяльності у відносинах з ПП «Глифада плюс», а не невиконання ТОВ «Донбасстрой» певного обсягу будівельних робіт, у зв`язку з чим не зрозуміло, як висновки будівельно технічної експертизи вплинуть на вирішення справи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 по суті, що свідчить про затягування судом розгляду справи.
Матеріалами справи встановлено, що таких порушень вимог кримінально-процесуального закону 1960 року, які можуть служити перешкодою суду повно і всебічно розглянути справу та постановити по ній законне, обґрунтоване і справедливе рішення, при проведенні досудового слідства не допущено.

Отже, колегія суддів вважає, що дана кримінальна справа на додаткове розслідування з підстав, вказаних у постанові суду, повернута необґрунтовано, а тому зазначене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи в той самий суд на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК 1960 року, п.п.11,15 розділу XI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 - задовольнити.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року про направлення прокурору для проведення додаткового розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачених за ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України - скасувати та направити кримінальну справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Судді: