Справа № 477/702/17
Провадження № 1-кп/477/97/17
УХВАЛА

27 липня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого суді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ( не з`явився ),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000328 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження із затвердженим обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні 27 липня 2017 року прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів.

Вказував, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів з корисливих мотивів проти власності, за які судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, та знову, повторно, умисно, з корисних мотивів вчинив ряд крадіжок чужого майна. Тому, знаходячись на волі може продовжити свою злочинну діяльність, або ж переховуватися відсуду для уникнення призначеного покарання.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в клопотанні.

Потерпілий був такої ж думки.

ОСОБА_5 та його захисник в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою просили відмовити, оскільки вважали, що відсутні ризики, які б вказували, на необхідність продовження строку тримання під вартою; також зазначали, що він має постійне місце проживання і не переховувався від слідства і тому не буде переховуватися від суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши обвинувальний акт з доданими матеріалами, суд встановив наступне.

19 квітня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

6 квітня 2017 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого до 5 червня 2017 року.

1 червня 2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 3 серпня 2017 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно якої, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.

На думку суду, з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу - тримання під вартою, жодна з підстав для обрання такого запобіжного заходу не змінилася.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який обрано раніше, суд вважає неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний матиме змогу спілкуватись та вплинути на свідків та потерпілих по справі, матиме змогу вчиняти нові злочини чи переховуватися суду. На це особливо вказує той факт, що він неодноразово вчиняв крадіжки, за які був засуджений, також він не має постійної та офіційної роботи.

Суд вважає доведеними обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не відпали.

Також ОСОБА_5 не є особою, відносно якої, в силу ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Посилання захисника та обвинуваченого про можливість обрання йому міри запобіжного захисту у виді домашнього арешту суд вважає необгрунтованими. Оскільки вони спростовуються наявними вказаними вище ризика, серед яких вирізняється можливість вчинення ним інших злочинів, оскільки з 2002 року він був засуджений сім раз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 199, 314-316, 474 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Вітовського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 3 жовтня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1