АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1817/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () у вигляді 100 відсотків статутного капіталу підприємства з забороною державному реєстратору вносити зміни пов`язані зі зміною засновників (учасників), зміною директора, місце знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій по ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () та забороною розпоряджатися корпоративними правами ТОВ «Альянс Фінанс Груп» ().

Згідно ухвали слідчого судді, задоволення клопотання слідчого мотивовано тим, що, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за яке законом визначено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, на даний час є достатні підстави для накладення арешту на майно підозрюваної з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій обґрунтовуючи обставини звернення до апеляційного суду у визначений законом строк, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали слідчого судді та вважаючи її такою, що винесене з грубим порушенням норм КПК України, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

В обґрунтування своєчасного звернення з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання про накладення арешту на майно був здійснений без участі власника майна, а копію оскаржуваної ухвали ним отримано 17.03.2017 року під час ознайомлення з матеріалами провадження.

Стосовно ухвали, зазначає, що слідчим суддею не встановлено документальне підтвердження належного вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру. При цьому вказує, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у кримінальному провадженні № 0000703, оскільки матеріали клопотання не містять підтвердження належного вручення повідомлення про підозру, а сам факт направлення поштою без доказів отримання такого повідомлення також не є доказом належного вручення особі повідомлення.
Також апелянт стверджує, що слідчим суддею, всупереч ч. 1 ст. 172 КПК України проведено розгляд клопотання про арешт майна за відсутності власника майна та його представника, що призвело до порушення права на захист та принципу змагальності процесу.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 15.03.2017 року без участі власника майна та на її адресу ухвала Печерським судом не направлялася. Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами клопотання 17.03.2017 року, що підтверджується його заявою з розпискою, що містяться в матеріалах провадження. З апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся 22.03.2017 року, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000703 від 28.04.2014 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Органами досудового розслідуванням встановлено, що у червні 2012 року, у ОСОБА_11 , яка на підставі рішення Засідання Спостережної Ради ТОВ «Комерційний банк «Дельта» від 21.04.2008 (протокол № 106), рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 29.05.2008 № 173 та наказу № 970-к від 06.06.2008 перебувала на посаді Голови Ради Директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») в період з 06.06.2008 по 04.03.2015, та водночас, згідно Протоколу № 324 Засідання Спостережної Ради АТ «Дельта Банк» від 10.07.2012, в період з 10.07.2012 по 02.03.2015 була Головою Кредитного Комітету АТ «Дельта Банк», виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном АТ «Дельта Банк» в особливо великих розмірах, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з іншими особами, зокрема і з службовими особами АТ «Дельта Банк».

ОСОБА_8 підозрюється у тому, що вона, будучи пособником у вчиненні службовими особами АТ «Дельта Банк» злочину, перебуваючи відповідно до витягу з наказу № 455-к від 19.07.2011 на посаді заступника начальника департаменту корпоративного бізнесу, а подальшому відповідно до наказів № 786-к від 20.12.2012 та № 403-к/ТР від 18.03.2014 - відповідно на посадах заступника начальника департаменту продажів корпоративного бізнесу і заступника директора департаменту продажів корпоративного бізнесу включно до 06.04.2015, дотримуючись розробленого ОСОБА_11 злочинного плану, спрямованого на заволодіння майном АТ «Дельта Банк» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовими особами банку своїм службовим становищем, в листопаді 2012 року, перебуваючи у приміщенні АТ «Дельта Банк», розташованому за адресою м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, будучи запрошеною ОСОБА_11 на засідання кредитного комітету, з метою створення передумов для відкриття кредитної лінії ТОВ «Боні і Клайд», доповіла про прибутковість таких активних кредитних операцій, ефективність саме такого розміщення ресурсів банку, чим забезпечила вигляд правомірності прийняття кредитним комітетом рішення про відкриття кредитної лінії ТОВ «Боні і Клайд».

В результаті вчинення ОСОБА_11 у співучасті в якості пособників ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вищевказаних дій, охоплених єдиним умислом, спрямованим на заволодіння коштами АТ «Дельта Банк» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, ОСОБА_11 заволоділа коштами АТ «Дельта Банк» в особливо великих розмірах та в подальшому незаконно обернула їх на свою користь та на користь інших невстановлених слідством осіб, чим заподіяла АТ «Дельта Банк» майнової шкоди в особливо великому розмірі, а саме в сумі 74 620 000,00 доларів США, що у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та на момент вчинення злочину 30.04.2014 відповідно до курсу НБУ становить 850 668 000 гривень.

24.02.2017 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Павлівка, Світловодського району Кіровоградської області, українці, громадянці України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_8 є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Альянс Фінанс Груп» (), яке в свою чергу є засновником ТОВ «Альянс Інвестментс» (). А також, ОСОБА_8 є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Альянс Інвестментс» (), яке в свою чергу є засновником ТОВ «Альянс Фінанс Груп» ().

15.03.2017 року слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України молодшим радником юстиції ОСОБА_10 звернулася до Печерського районного суду з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ТОВ ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () у вигляді 100 відсотків статутного капіталу підприємства з забороною державному реєстратору вносити зміни пов`язані зі зміною засновників (учасників), зміною директора, місце знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій по ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () та забороною розпоряджатися корпоративними правами ТОВ «Альянс Фінанс Груп» ().

15.03.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000703, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою конфіскації майна, як виду покарання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, Генеральною прокуратурою України направлено за адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваної та повістку про виклик в якості підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000703 на 12 год. 00 хв., 03.03.2017 року в каб. № 8 Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України. Даний факт підтверджується описом вкладення у лист, копія якого долучена органом досудового розслідування до клопотання про накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За таких обставин твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_8 статусу підозрюваної, оскільки повідомлення про підозру від 24.02.2017 року ОСОБА_8 , у встановленому законом порядку, вручено не було, є необґрунтованими, оскільки воно було направлено особі у порядку передбаченому КПК України на випадок неможливості особистого вручення.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, яке належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_13 .

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_8 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається, а мотиви, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, спростовуються матеріалами провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () у вигляді 100 відсотків статутного капіталу підприємства з забороною державному реєстратору вносити зміни пов`язані зі зміною засновників (учасників), зміною директора, місце знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій по ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () та забороною розпоряджатися корпоративними правами ТОВ «Альянс Фінанс Груп» () залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4