Справа № 646/1010/17
№ провадження 1-кс/646/3748/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.07.17 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000199,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати накладений арешт на квартиру.
Заявник вказує на те, що 03.02.2017 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова в рамках кримінального провадження № 0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності нележить їй.
Зазначає, що в обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що вказана квартира є предметом злочину, може перейти до третіх осіб та могла бути одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, також в ході досудового розслідування внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 за ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті громадянина ОСОБА_4 , виявлено муміфікований труп лежачим на дивані за адресою: АДРЕСА_2 .
Також заявник вказала, що згідно технічного паспорту на вказану квартиру НОМЕР_1 та витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна № 77590145 від 31.12.2016 року власником квартири був громадянин ОСОБА_5 і саме у нього заявниця згідно договору купівлі-продажу від 31.12.2016 року, який був посвідчений нотаріусом ОСОБА_6 , була куплена вказана квартира, а не у громадянина ОСОБА_4 .
На думку заявника, на належну їй квартиру був накладений арешт в рамках кримінального провадження № 0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, однак з заявою про вчинення будь-якого правопорушення ніхто не звертався, шкода не завдана, згідно ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.
Вважає, що арешт накладений необґрунтовано, а тому просить суду скасувати арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності.
До судового засідання учасники судового розгляду за клопотання не з`явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя прийшов до наступного.
Слідчим суддею встановлено, що Основ`янським відділом поліції Головного управління Національної поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року було задоволено клопотання слідчого Основ`янського ВП ГУНП ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.ч. 2-12 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
У випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 ч.1 ст. 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Разом з тим, як вбачається зі змісту самого клопотання та доданих до нього копій документів, заявником не надано доказів в спростування висновків слідчого судді в ухвалі про накладення арешту.
Що стосується посилань заявника на відсутність заяв про вчинення кримінального правопорушення та про відсутність завданої шкоди, то слід зазначити, що слідчий суддя, на даний стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є арешт майна.
Оскільки на час надходження до суду клопотання про скасування арешту даних про закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000199 не має, заявником не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження цього жодного доказу, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. ст. 96, 98, 170, 174 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000199- відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1