Справа № 523/4092/16-к
Провадження №1-в/523/296/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» щодо припинення надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_2 , -

Встановив:
За змістом наданої до суду заяви встановлено, що відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 року неповнолітньому ОСОБА_2 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 КК України були призначені примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку, які надавались у «Міському психіатричному диспансері» у період часу з 11.06.2015року по 12.11.2015р.

24.03.2016 року підлітковим лікарем психіатром КУ «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_3 була надана заява з проханням про припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 у зв`язку з поліпшенням стану, продовжити надання амбулаторної медичної психіатричної допомоги на загальних підставах, яке на думку суду підлягає поверненню ініціатору заяви за наступними підставами.

Відповідно до вимог ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Як вбачається з заяви представника медичного закладу неповнолітній ОСОБА_2 отримував медичну допомогу в «Міському психіатричному диспансері», розташованому в 1-ому Разумовському провулку, буд.4 у м. Одесі. Крім того, відповідно до вимог діючого Законодавства звернення до суду повинно бути у вигляді подання з обґрунтованими доводами про необхідність продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів з наданням висновку комісії лікарів психіатрів. Однак заява лікаря психіатра є не коректною за змістом, оскільки водночас містить прохання про припинення примусових заходів медичного характеру та продовження надання амбулаторної медичної психіатричної допомоги ОСОБА_2 на загальних підставах, що є не зрозумілим, так як вбачається зміна застосування заходів медичного характеру. Разом з цим слід зазначити, що в акті комісії лікарів психіатрів без номеру, проведеної 11.06.2015 року (тобто на початок лікування) в пункті 27 відмічено, що примусові заходи медичного характеру припинені у зв`язку з відсутністю потреби продовження чи зміни виду примусових заходів за закінченням строку призначеного судом, при цьому про зміни (поліпшення) у стані здоров`я особи нічого не вказано. В тому ж акті у висновку, а саме пункті 28 вказано «назначене примусове амбулаторне лікування строком на 6 місяців».

На підставі викладеного, у зв`язку з не відповідністю вимогам діючого Законодавства, не конкретикою поставлених питань, не співвідношенням з актом комісії лікарів - психіатрів суд вважає за необхідне заяву лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_3 залишити без розгляду та повернути адресату для належного оформлення та направлення.

Керуючись ст.ст. 369-372, 512-516, 395 КПК України, суд,-
Ухвалив:
Заяву лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_3 щодо припинення надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити до «Міського психіатричного диспансеру», розташованому в 1-ому Разумовському провулку у м. Одесі для відома.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1