Справа № 356/2029/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/152/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 31.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
31 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 12 грудня 2016 року, якою було відмовлено у задоволенні спільного клопотання начальника Березанської ВК № 95 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, раніше судимого:
1) 07 серпня 2007 року за ч. 2 ст. 187, ст. 75, 76 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 12 грудня 2007 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 03 грудня 2010 року умовно-достроково на 2 роки 10 місяців 2 дні;

за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2012 року, за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:
Неодноразово судимий ОСОБА_7 , засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2012 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 29 березня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2012 року строк його попереднього ув`язнення з 14 травня 2012 року по 30 травня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання- 14 травня 2012 року, кінець строку 28 квітня 2018 року. 3/4 строку покарання відбув 28 жовтня 2016 року (зараховано з 14 травня 2012 року по 30 травня 2012 року час утримання під вартою).
3/4 строку покарання засуджений відбув 28 жовтня 2016 року, з урахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, згідно ухвали Березанського міського суду Київської області від 29 березня 2016 року.
01 грудня 2016 року до Березанського міського суду Київської області надійшло спільне клопотання начальника БВК № 95 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 12.12.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить її переглянути, так як вважає, що рішення суду є незаконним.

В обґрунтування вказує, що своєю поведінкою і відношенням до праці в місцях позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення, що підтверджується характеристикою Начальника відділення.

Також зазначає, що суд не взяв до уваги, що у нього на утриманні є малолітня дитина. А розбіжності в характеристиках, про які зазначив суд, написані різними людьми, у різний час, внаслідок чого і вийшли розбіжності в них.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, думку засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше як ? частини строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкі злочини.

Чинне законодавство України встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:

1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;

2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Інших вимог чинний закон не передбачає.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Відповідно до довідки заохочень та стягнень від 09 листопада 2016 року (а.с. 4), за час відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 5 разів застосовувалися заходи стягнень, останній раз у листопаді 2015 року, та 10 разів застосовувалися заохочення, останній раз у жовтні 2016 року.

З пояснень представника БВК № 95 ОСОБА_10 в суді першої інстанції, відомостей про кількість стягнень та заохочень засудженого, їхню давність, неможливо встановити на підставі чого в характеристиці від 11 травня 2016 року зроблено висновок про те, що засуджений довів своє виправлення. Наведене, в свою чергу, позбавляє суд можливості зробити однозначний висновок про сумлінну поведінку засудженого за час відбування покарання.

Також в ухвалі суду було взято до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання був працевлаштований, періодично отримував заробітну плату, здобув осіту в БВК № 95, однак при наявності суперечливих характеристик та викладених судом обставин, а також відмову у судовому засіданні представника спостережної комісії від підтримання власносго клопотання, неможливо зробити однозначний висновок про позитивну характеристику ОСОБА_7 та його сумлінну поведінку.
Щодо доводів в апеляційній скарзі засудженого про його умовно-дострокове звільнення, то колегія суддів вважає, що у зв`язку із встановленими в суді першої інстанції обставинами, суд був позбавлений можливості прийняти рішення про його умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 12 грудня 2016 року, якою було відмовлено у задоволенні спільного клопотання начальника Березанської ВК №95 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді: