АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/556/17 Справа № 205/2732/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000013 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду обвинувачена ОСОБА_6 визнана винною у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

01 січня 2016 року біля 15 години 20 хвилин, у ОСОБА_6 , що знаходилась в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла сварка із співмешканцем ОСОБА_11 , яка перейшла в бійку та під час якої у ОСОБА_6 раптово виник умисел спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 узяла металеву сокиру для рубки дров, яка знаходилась в кімнаті та маючи намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , діючи умисно та бажаючи настання смерті потерпілого, нанесла не менше шести ударів сокирою по голові та тілу потерпілого, від яких ОСОБА_11 втратив свідомість. ОСОБА_6 усвідомлюючи, що не довела свій злочинний умисел до кінця, з власного мобільного телефону викликала лікарів швидкої допомоги, по приїзду яких ОСОБА_11 був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечнікова», та внаслідок надання йому своєчасної медичної допомоги смерть останнього від заподіяних ОСОБА_6 сокирою ударів у життєво важливий орган не настала.
При цьому ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичного експерта № 669е/50 від 19.02.2015 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, пневмоцефалії, перелому потиличної кістки праворуч з переходом на основу черепа (травматична ампутація частини потиличної кістки праворуч), масивної скальповано-рубленої рани в потиличній області праворуч (в проекції перелому), з розвитком загрозливих для життя явищ (втрата свідомості - кома 1, порушення зовнішнього дихання - трахеотомія) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Крайового перелому акроміального відростку правої ключиці без зміщення уламків та різана рана в надплічній області праворуч, яка розташована в проекції перелому відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Масивної скальповано-рубленої рани на шиї праворуч, різаної рани правої щоки, різаної рани у правій надплічній області та непроникаючої забійно-рубленої рани на задній поверхні грудної клітини в проекції правої лопатки (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом не вірно надано оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам та дослідженим доказам в частині наявності умислу в діях обвинуваченої та добровільної відмови від доведення злочину до кінця та як наслідок цього кваліфікація дій останньої за ч.1 ст.121 КК України.
Також прокурор вказує, що призначене ОСОБА_6 у вигляді п`яти років позбавлення волі є несправедливим через м`якість, оскільки обвинувачена вину визнала частково, офіційно не працевлаштована, зловживає алкогольними напоями, майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 не відшкодувала.
Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушує питання про скасування вироку суду та просить ухвалити новий вирок, яким визнати останню винною та призначити покарання за ст.124 КК України із застосуванням положення ст.75 КК України та зменшенням суми відшкодування завданої моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 .
На думку обвинуваченої ОСОБА_6 судом не враховано, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Судом не враховано, що неправомірна поведінка потерпілого в такому разі може бути визнана обставиною, що зменшує суспільну небезпечність злочину і пом`якшує покарання винного. Також судом не враховано, що внаслідок дій ОСОБА_11 в результаті конфлікту обвинувачена отримала численні тілесні ушкодження та своїми діями ОСОБА_11 створював небезпеку для життя та здоров`я обвинуваченої.
Обвинувачена ОСОБА_6 вказує, що в момент вчинення інкримінованого злочину, внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 , не дивлячись, схватила сокору для завдання тілесних ушкоджень без усвідомлення знаряддя вчинення злочину.
Обвинувачена звертає увагу на наявність у висновках суду протиріч, зокрема судом встановлено, що ОСОБА_11 знаходився в стоячому положенні по відношенню до обвинуваченої, однак це не відповідає показам обвинуваченої, слідчому експерименту від 18 березня 2016 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи. Висновки суду, викладені у вироку, що істотно суперечать фактичним обставинам, наклали свій внесок і при розгляді цивільного позову, так як сума задоволених вимог в частині відшкодування моральної шкоди не відповідає дійсності.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та думку захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої в повному обсязі, думку потерпілого - ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які вважали доводи апеляційної скарги обвинуваченої необґрунтованими, думку прокурора, яка вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 просила залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд ( ст. 6 КЗПЛ).
Чинне законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів, як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Відповідно до ст. 374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. У цій частині потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаний доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з обвинувачених, їх роль у вчинені злочину. Після цього - докази, покладені судом на обґрунтування своїх висновків.
Висновки суду, викладені в мотивувальній і резолютивній частинах вироку, повинні бути узгоджені між собою і не можуть містити протиріччя. Висновки і рішення, викладені в резолютивній частині, повинні логічно впливати з обґрунтування, що міститься в мотивувальній частині.

Судом першої інстанції вказані норми кримінального процесуального закону в даному випадку не виконані.

Так, у вироку зазначено, що «01 січня 2016 року біля 15 години 20 хвилин, у ОСОБА_6 , що знаходилась в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла сварка із співмешканцем ОСОБА_11 , яка перейшла в бійку та під час якої у ОСОБА_6 раптово виник умисел спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 ……… - далі по тексту вироку, тобто суд формально переніс сформульоване органами досудового розслідування обвинувачення до вироку суду, встановивши не доведення ОСОБА_6 свого злочинного умислу до кінця тобто умислу, спрямованого на умисне вбивство.
Викладення формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 ,визнаного судом доведеним за ч.1 ст.121 КК України, у якому вона визнана винуватою та за який їй призначене покарання, в оскаржуваному вироку суду першої інстанції відсутнє, що неуможливлює визнання в будь - якому разі рішення суду вмотивованим відповідно до вимог ст. 370 КПК.
Вказані вище порушення не дають можливості суду апеляційної інстанції перевірити правильність висновків суду першої інстанції щодо доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 .

Відповідно до норм ч. 1 ст. 412 КПК України порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Нормами ч. 3 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, лише за клопотанням учасників судового провадження.

В даному випадку жодним із учасників судового провадження клопотання про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції не було заявлено, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно норм ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення того ж Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 того ж Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги ті обставини, що нормами чинного КПК України з одного боку чітко визначено повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення процесуальних дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 347 КПК України, а з іншого боку істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, визначений нормами ст. 415 КПК України.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду, керуючись загальними засадами кримінального провадження, передбаченими п.п. 1, 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, а саме: верховенство права; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність, доходить висновку про те, що вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_6 , підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
При новому судовому розгляді суду належить прийняти належні заходи з метою встановлення фактичних обставин кримінального провадження, перевірити всі доводи обвинувачення та захисту, і проаналізувавши всі досліджені у судовому засіданні допустимі докази, постановити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженої за ч.1 ст.121 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4