Справа № 545/46/17
Провадження № 1-в/545/57/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у м. Полтава у відкритому судовому засіданні спільне подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копіївка Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09.08.2010 року за ч.3 ст.153 КК України до 8 років позбавлення волі,
у с т а н о в и в:

Адміністрація Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 2/3 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджений ОСОБА_4 та представник адміністрації Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, подання підтримали та просили задовольнити.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09.08.2010 року за ч.3 ст.153 КК України до 8 років позбавлення волі. Згідно з вироком суду строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з момента затримання - 03.09.2010 року.
Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_4 відбув більше 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, за час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_4 мав 3 стягнення.
Як вбачається з характеристик засудженого, які знаходяться в матеріалах особової справи, зокрема, від 16.09.2014 року (с.106), від 22.01.2016 року (с.120) ОСОБА_4 характеризується посередньо. Згідно з протоколом №19 від 16.09.2014 року комісією Божковської виправної колонії №16 постановлено відмовити в переведенні до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання засудженого ОСОБА_4 як такому, що не досяг необхідного ступеня виправлення. Відповідно до протоколу №1 від 22.01.2016 року комісією Божковської виправної колонії №16 постановлено відмовити засудженому ОСОБА_4 в умовно-достроковому звільненні, а також в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

Проте характеристика від 09.12.2016 року на засудженого ОСОБА_4 є виключно позитивною.

З матеріалів особової справи вбачається, що до засудженого застосовувалось 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні спільного подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1