АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1757/16-к Номер провадження 11-кп/786/365/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Перещепина Новосанжарського району, проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого 03.11.2006 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71,82 КК України 12 років позбавлення волі, за ухвалою Апеляційного суд Полтавської області від 05.04.2016 р. невідбута частина строку покарання замінена на більш м`яку у виді обмеження волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд вказав, що станом на 19.12.2016 р. ОСОБА_7 відбув 08 місяців 13 днів обмеження волі, тобто менше 2/3 строку встановленого ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.04.2016, якою замінена невідбута частина покарання більш мяким.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що суд вказавши про відбуття строку покарання 08 місяців 13 днів не зарахував у строк покарання строк згідно ухвал від 24 травня та 29 липня 2016 року, чим порушив підрахунок строку відбуття покарання для подальшого настання пільг згідно ст. 81 КК України. Крім того, суд не врахував думку представника виправного центру №136 про відбуття засудженим ? строку покарання та доведення своєю поведінкою та ставленням до праці його виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, представника Комсомольського виправного центру №136, який поклався на розсуд суду, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2006 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71, 72 КК України на 14 років позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_7 засуджений та відбуває покарання за вчинення злочинів, один з яких за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином.
Також матеріалами провадження встановлено, що ухвалою Апеляційного суду від 05.04.2016 ОСОБА_7 невідбута частина покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2006 у виді позбавлення волі на підставі ст. 82 КК України замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 4 роки 4 місяці 15 днів.
Крім цього, ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.07.2016 р. у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано час слідування під вартою до дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі в кількості 99 днів із розрахунку відповідності одному дню тримання під вартою два дні обмеження волі. (99х2=198 днів, що складає 6 місяців 18 днів)

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2016 зараховану засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 20.08.2006 по 10.01.2007 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24.05.2016 без змін залишена ухвала Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02.02.2016.

Згідно з п.11 постанови пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом, тому подальше застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначеного цим рішенням суду, вирішується за правилами ст.81 КК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком суду від 03.11.2006 на 14 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2,3, ст. 152, ч.1 ст. 186, ч.70, 71,72 КК України, тобто у тому числі за злочин, який за ступенем тяжкості являється умисним особливо тяжким злочином.

Тому посилання в ухвалі суду першої інстанції при встановленні строку фактичного відбуття ОСОБА_7 на необхідність відбуття 2/3 частини строку покарання, призначеного рішенням суду, є помилковим. В даному випадку питання про можливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може вирішуватись після відбуття останнім ? строку покарання.

При цьому, колегією суддів встановлено, що на час розгляду місцевим судом клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з урахуванням ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.07.2016 р. про зарахування у строк відбування покарання часу слідування під вартою та ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02.02.2016 про зараховування строку попереднього ув`язнення, ОСОБА_7 , будучи засудженим за вчинення особливо тяжкого злочину, не відбув трьох чвертей покарання визначеного ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.04.2016 у виді 4 років 4 місяців 15 днів обмеження волі.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_2
Судді : ОСОБА_3
ОСОБА_4