Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/66/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача -

ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0009979, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Махачкала, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого волонтером в благодійному фонді «БФ-КАМЕЛОТ», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимого

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 4 місяців арешту із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати в сумі 2918, 40 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, при таких обставинах. Так, 18.10.2015 року близько 18 год. 15 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Renault Master, державний номерний знак НОМЕР_1 і рухався в м. Кіровограді по вул. Преображенській в напрямку вул. Родимцева зі сторони вул. Андріївської, порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 2.9 (а) водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. (б, д) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- 31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.5. Колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом із радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів) під час руху проявив особисту безпечність та неуважність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

При цьому, без нагальної потреби ОСОБА_10 змінив напрямок свого руху, виїхав на смугу зустрічного руху, та порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху);

- п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

- п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху), ОСОБА_10 допустив зіткнення із автомобілем Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми грудної клітини: перелому 2-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я; б) закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми повік правого ока, ран правої надбрівної ділянки та вилицевої ділянки справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 8 від 04.01.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я;

- водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: консолідованих переломів 5,6,7,8 ребер зліва по пахвовим лініям, та 4,7 ребер справа по пахвинним лініям.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим

об`єктом (об`єктами), які згідно висновку судово-медичної експертизи від 06.06.2016 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись і при дорожньо-транспортній

пригоді. Згідно висновку комісії лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні тілесні ушкодження виявлені після проходження комп`ютерної томографії від 29.01.2016 року можуть відповідати строку травми, яка мала місце 18.10.2015 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в суді першої інстанції. Дослідити повторно наведені в змісті апеляційної скарги докази та розтлумачити медичні терміни і формулювання судово-медичного експерта ОСОБА_12 , наведені у висновку судово-медичного експерта №833/9-15. Свої вимоги обґрунтував тим, що в ході розгляду він свою вину визнав лише в частині того, що саме з його вини було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18 жовтня 2015 року, за участю автомобілів марки Renault Master державний номерний знак НОМЕР_1 і Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 на нерегульованому перехресті вул. Преображенській від вул. Олександрійській з вул. Новгородської в м. Кіровоград та надано до суду довідки про його сімейний склад, довідки фіскальних і реєстраційних служб про зайняття підприємницькою діяльністю характеристики з місця проживання, а також надано постанову Кіровського районного суду м. Кіровоград від 13 листопада 2015 року відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 жовтня 2015 року за його участю, з обставин наведених у обвинувальному акті та вироку суду першої інстанції.

В частині, що ж стосується отримання потерпілими тілесних ушкоджень, він має сумніви, оскільки на місці дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 жовтня 2015 року, за участю автомобілів марки Renault Master державний номерний знак НОМЕР_1 і Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 , потерпілі йому наносили побої руками і ногами, після яких я був госпіталізований до лікарні, і такі потерпілі не були схожі на осіб, які за висновками судово-медичних експертиз отримали травми рук, ребер, пахвини. Що ж, до нанесення йому потерпілими тілесних ушкоджень, які були підставою його госпіталізації до лікарняного закладу, правоохоронними органами такі обставини не розслідувано, а судом першої інстанції не перевірено і не винесено окремої ухвали щодо перевірки правоохоронними органами обставин отримання тілесних ушкоджень за вищенаведеними обставинами. Вказав, що досліджуючи наявні в справі докази надані адвокатом потерпілих, слідчим і прокурором суддя послуговується тією інформацією, що надає йому сторона обвинувачення, як наслідок, погоджується з нею та дублює формулювання. Отже, суддею порушується принцип презумпції невинуватості. Зазначив, що принцип презумпції невинуватості, у його випадку, порушено не тільки судом першої інстанції, а й правоохоронними органами - поліцією, включаючи прокуратуру. В частинні виконання прокурором вказівної функції, адже саме прокурор ухвалює рішення стосовно клопотань заявника про відхилення обвинувачень на етапі досудового розслідування, який перебуває під його повним контролем.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 представник потерпілих - адвокат ОСОБА_8 просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_10 без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, посилаючись на те, що під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню № 009979 та судовому розгляді справи було всебічно, повно та неупереджено розглянуто всі обставини зазначеної події дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства України, судом у повному обсязі виконані вимоги ст. ст. 2, 7-9 КПК України, інших норм законодавства, а тому твердження ОСОБА_10 щодо того, що відносно нього були грубо порушені його процесуальні права та вимоги ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, та п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не відповідають дійсності, а трактовані тільки ті що останній намагається уникнути покарання за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції повністю досліджені та з`ясовані всі обставини скоєного кримінального правопорушення останнім.

Так районним судом встановлено, що водій ОСОБА_10 , 18.10.2015 року близько 18 год. 15 хв., керуючи автомобілем Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_1 , та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги п. п. 1.2., 1.5., 2.3., 2.9., 10.1., 13,1., 13.3., 31.4., 31.4.5. Правил дорожнього руху України, та рухаючись вул. Преображенською в м. Кіровограді, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди родині ОСОБА_7 - самому потерпілому ОСОБА_7 та його дружині потерпілій ОСОБА_11 , заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження та вони госпіталізовані до лікарень.

Найдорогоціннішим благом для людини є його здоров`я. Тому протиправне заподіяння тілесних ушкоджень зазначеній родині ОСОБА_7 є неповагою як до суспільства, так і до конкретних осіб взагалі.

Вказав, що під час судового розгляду справи ОСОБА_10 надавав добровільні показання, мав достатньо часу щодо узгодження своєї правової позиції у провадженні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2016 року за клопотанням прокурора судом у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, призначено обвинуваченому ОСОБА_10 захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області для участі у вищевказаному кримінальному провадженні (т. 1, а. п. 148-150). Згідно доручення від 01 вересня 2016 року за № 1745 Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області, адвокату ОСОБА_13 доручено забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги відносно ОСОБА_10 (т. 1, а. п. 154). У судовому засіданні 22 вересня 2016 року адвокат ОСОБА_13 просив суд надати час для з`ясування позиції з обвинуваченим ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні (т. 1, а. п. 160-161). У судовому засіданні 17 жовтня 2016 року ОСОБА_10 зазначив, що щиро кається, просив суд не лишати водійських прав, оскільки це його заробіток, просив суд його суворо не наказувати (т. 1, а. п. 171-172). Тобто, користуючись правовою допомогою захисника, та маючи достатньо часу щодо узгодження своєї правової позиції у провадженні на протязі практично більше 1,5 місяці до останнього судового засідання, ОСОБА_10 фактично визнав свою вину за ч. 1 ст. 286 КК України. Його прав на захист порушено не було.

Однак, у своїй апеляційній скарзі останній стверджує, що він ставить під сумнів заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 саме під час дорожньо-транспортної пригоди 18.10.2015 року за участі автомобілів Renault Master та Volkswagen Passat, оскільки зазначає, що навпаки, саме потерпілі автомобіля Volkswagen Passat наносили йому побої руками та ногами, і такі потерпілі не були схожі на осіб, які за висновками судово-медичних експертиз отримали травми рук, ребер, пахвини.

Також вказав, що судом достовірно встановлено, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 18.10.2015 року близько 18 години, знаходячись в автомобілі Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , рухалися по вул. Родімцева у напрямку центральної частини м. Кропивницький. На задньому пасажирському сидінні знаходилися діти потерпілих - доньки: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Поблизу перехрестя з вулицею Новгородською з автомобілем зазначених потерпілих зіткнувся зустрічний автомобіль Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій котрого ОСОБА_10 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Тільки завдяки випадковості при дорожньо-транспортній пригоді не постраждали діти. Висновками судово-медичних експертиз був визначений механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілими від пошкоджених частин зруйнованого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, в якому вони перебували. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень дане подружжя було госпіталізоване до Кіровоградської обласної лікарні, а згодом лікувалися в Кіровоградському ПП «Лікарня Святого Луки» (медичний заклад «Ацинус»).

Крім того, вказав, що тілесних ушкоджень ОСОБА_10 потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 не заподіювали. З даного приводу ОСОБА_10 не звертався з відповідною заявою до правоохоронних органів на протязі всього досудового розслідування, не зазначав про це і під час жодного з судових засідань. Таке твердження потерпіла сторона сприймає як намагання ОСОБА_10 уникнути покарання за скоєну дорожньо-транспортну пригоду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який просив відмовити в апеляції обвинуваченого, представника цивільного відповідача ОСОБА_9 , який підтримав апеляцію обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Перевіривши законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, в межах поданої апеляції, колегія суддів доходить висновку, що досудове розслідування та судове слідство у кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин фактично встановлених вироком суду першої інстанції є правильним, оскільки ґрунтуються на сукупності зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, ОСОБА_10 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суді першої інстанції визнав, однак не погоджується із заподіяними ним середньої тяжкості тілесними ушкодженнями потерпілому ОСОБА_7 та надав суду показання, що 18.10.2015 року близько 18 год. він дійсно керував у стані алкогольного сп`яніння автомобілем Renault Master державний номерний НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності і рухався по вул. Преображенській в м. Кіровограді зі сторони Кіровоградської дитячої обласної лікарні в напрямку вул. Родимцева. Переїхавши через місток, за яким починається вул. Родимцева, він відволікся від керування і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , внаслідок якого водій ОСОБА_7 та пасажир ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження. Не погоджується із висновком судово-медичного експерта, яким визначена у ОСОБА_7 середня ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки експертом раніше були встановлені у ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 по обставинам справи, та не погодження із визначеним судово-медичним експертом ступенем тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина обвинуваченого ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , згідно яких 18.10.2015 року близько 18 год. він керував автомобілем Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на який має генеральну довіреність, по вул. Родимцева в сторону Кіровоградської дитячої обласної лікарні. В салоні автомобіля, на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_11 , а на задніх сидіннях діти. Наближаючись до моста, побачив автомобіль Renault Master, якій начебто повернув вліво та направлявся на вул. Новгородську. Він повернув трохи лівіше до середньої розділювальної смуги, після чого водій автомобіля Renault Master зробив зворотній маневр та вдарив його автомобіль в сторону переднього пасажирського сидіння. Прийшовши до тями через пару хвилин, побачив закривавлену свою дружину, в якої було зажате стегно, внаслідок чого остання мала сильний забій стегна, із-за чого більше місяця не могла самостійно пересуватися. Бачив водія ОСОБА_10 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Його та дружину було доставлено в Кіровоградську обласну лікарню, де надали першу медичну допомогу. Однак наступного дня він, ОСОБА_16 , став гірше себе почувати, тому вимушений був звернутися в медичний заклад «Ацинус». ОСОБА_11 також перевели до медичного закладу «Ацинус» через ненадання належної медичної допомоги в Кіровоградській обласній лікарні. Внаслідок ДТП діти отримали глибоку психологічну травму, яка вплинула на їхній стан здоров`я. Просив призначати обвинуваченому в межах санкції статті найсуворіше покарання.

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка надала аналогічні показання надані потерпілим ОСОБА_7 .

Крім того, вина обвинуваченого і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні суду першої доказами кримінального провадження:

-рапортом помічника начальника оперативного чергового Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 18.10.2015 року, згідно якого 18.10.2015 року о 18 год. 17 хв. до чергової частини Кіровоградського МВ на лінію «102» надійшло повідомлення від аноніма про те, що по вул. Преображенська, біля магазина «Бригадир» сталося ДТП з потерпілими. (т.1 а. с. 3);

- рапортом помічника начальника оперативного чергового Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 18.10.2015 року, згідно якого 18.10.2015 року о 22 год. 50 хв. до чергової частини Кіровоградського МВ на лінію «102» надійшло повідомлення від чергового лікаря Кіровоградської обласної лікарні про те, що для надання медичної допомоги до лікарні доставлено ОСОБА_10 . Діагноз: забій грудної клітини, алкогольне сп`яніння, який о 18 год. 20 хв. став учасником ДТП по вул. Родимцева (т.1 а. с. 4);

- рапортом помічника начальника - оперативного чергового Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 18.10.2015 року, згідно якого 18.10.2015 року о 22 год. 50 хв. до чергової частини Кіровоградського МВ на лінію «102» надійшло повідомлення від чергового лікаря Кіровоградської обласної лікарні про те, що для надання медичної допомоги до лікарні доставлено ОСОБА_7 . Діагноз: забійна рана лобної області, забій грудної клітини, який о 18 год. 20 хв. став учасником ДТП по вул. Родимцева. (т.1 а.с.5);

- рапортом помічника начальника оперативного чергового Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 18.10.2015 року, згідно якого 18.10.2015 року о 22 год. 50 хв. до чергової частини Кіровоградського МВ на лінію «102» надійшло повідомлення від чергового лікаря Кіровоградської обласної лікарні про те, що для надання медичної допомоги до лікарні доставлено ОСОБА_11 . Діагноз: сочетана травма, забій грудної клітини, забій таза справа, яка о 18 год. 20 хв. стала учасником ДТП по вул. Родимцева. (т.1 а.с.6);

- протоколом огляду місця ДТП та схемою ДТП від 18.10.2015 року, згідно якого ДТП сталося в м.Кіровограді по вул. Преображенській між транспортними засобами Renault Master, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.7-13);

- протоколом додаткового огляду місця події від 19.01.2016 року, згідно якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості, що являє собою проїзджу частину дороги на перехресті вул. Преображенська - вул. Новгородська в м. Кіровограді, для встановлення куту нахилу (спуску) вул. Преображенською по ходу руху автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який склав 13 см Х 5 м. (т.1 а.с.14);

- висновком комунального закладу «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1103, який складений 18.10.2015 року о 19 год. 35 хв. відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого ОСОБА_10 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. (т.1 а. с. 75);

- висновком експерта судової інженерно-транспортної (авто-технічної) експертизи № 1993 від 18.11.2015 року, згідно якого:

1. Гальмова система, рульове керування та ходова частина представленого для експертного дослідження автомобіля Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент настання розглянутої події (ДТП) знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу убік від смуги руху, яка обирається їм (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю. Окрім стану ходової часини, а саме встановлених на задню вісь шин різних моделей з різним малюнком протектору, що в відповідності до вимог п.31.4 та п.31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України забороняло експлуатацію транспортного засобу.

2. Комплектація коліс задньої осі шинами різних моделей об`єктивно проявлявся водію під час огляду транспортного засобу перед початком експлуатації (зовнішній огляд транспортного засобу передбачено переліком обов`язкового щоденного обслуговування).

По вказаним признакам водій міг своєчасно виявити зазначені технічні невідповідності і в відповідності до вимог Правил дорожнього руху, припинити експлуатацію транспортного засобу до їх усунення.

3. Вказані технічні невідповідності ходової частини, тобто встановлення на задню вісь шин різних моделей могло сприяти збільшенню гальмівного шляху транспортного засобу та можливому його від смуги яка обирається водієм (можливий занос) під час руху по мокрій проїзній частині на якій мається шар води, на рух по сухому покритті вказане вище не впливає (т.1 а.с. 26-29);

- висновком експерта судової інженерно-транспортної (авто-технічної) експертизи № 1995 від 11.11.2015 року, згідно якого:

1. Гальмова система, рульове керування та ходова частина представленого на експертизу автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання розглянутої події (ДТП) знаходилися в технічно справному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу убік від смуги руху, яка обирається їм (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю.

2, 3. З урахуванням висновків по питанню № 1, а саме враховуючи технічну справність рульового керування, гальмівної системи та ходової частини автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вирішення питання про встановлення часу утворення несправностей та про їхній вплив на керованість автомобіля, є безпредметним. (т.1 а. с. 34-36);

- висновком експерта судової інженерно - транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи № 1990 від 07.12.2015 року, згідно якого:

1. В умовах розглянутої події автомобіль Renault Master своєю передньою правою частиною контактував з середньою, а далі з правою середньою частиною автомобіля Volkswagen Passat.

2. В момент первинного входу в контакт кут між подовжніми осями автомобіля Renault Master та автомобіля Volkswagen Passat складав близько І70°±5°, відлічуваний від лінії подовжньої осі автомобіля Renault Master проти ходу годинникової стрілки до перетинання з лінією подовжньої осі автомобіля Volkswagen Passat (т.1 а.с.41-47);

- висновком експерта судової інженерно-транспортної (автотехнічної ) експертизи № 32 від 25.01.2016 року, згідно якого:

1. В розглянутій дорожній обстановці належні дії водія а/м Renault Master, р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та можливість уникнення ДТП, регламентувались вимогами пп. 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР (текст надано в дослідницькій частині висновку).

2. В розглянутій дорожній обстановці, з метою уникнення зіткнення з зустрічним автомобілем, водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно вимогам п.12.3 ПДР (текст надано в дослідницькій частині).

3. В даній дорожній обстановці, рухаючись зі швидкістю, при якій можливо контролювати рух автомобіля (вимоги п. 12.1 ПДР) та керуючись вимогами пп. 10.1, 13.1 та 13.3 ПДР, тобто рухаючись в межах правої сторони проїзної частини, не здійснюючи маневру в напрямку смуги зустрічного руху та дотримуючись безпечного інтервалу між автомобілем Renault Master та зустрічним автомобілем Volkswagen Passat при зустрічному роз`їзді, водій автомобіля Renault Master ОСОБА_10 , в дорожній обстановці, що передувала ДТП, мав технічну можливість уникнути виїзду керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху і тим самим мав можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем Volkswagen Passat.

4. В розглянутій дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Renault Master.

5. В причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться невідповідні вимогам пп. 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР дії водія автомобіля Renault Master ОСОБА_10 (т.1 а. с. 52-55);

- висновком судово-медичного експерта № 8 від 04.01.2016 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_11 , згідно наданої медичної документації мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми повік правого ока, ран правої надбрівної ділянки та вилицевої ділянки справа; закритої травми грудної клітини, перелому 2 ребра зліва по середньо-ключичній лінії.

2. Тілесні ушкодження в ділянці голови утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), можуть відповідати строку вказаному в постанові та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року № 6" п. 2.3.2-а, 2.3.3.). Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з переломом 2 ребра могло утворитись від травматичного контакту з тупим об`єктом, могло утворитись в строк вказаний в постанові та відноситься до категорії середньої ступені тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я. (Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року № 6", п. 2.2.1-а, в, 2.2.2).

3. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а. с. 61-62);

- висновком судово-медичного експерта № 833/9-15 від 06.06.2016 року, згідно якого:

1. Відповідно до консультативного висновку лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді: консолідованих переломів 5,6,7,8 ребер зліва по пахвовим лініям, та 4,7 ребер справа по пахвинним лініям.

2. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), та відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом МОЗ України від 17. 01. 1995 року № 6. п. 2.2-(а) (в); 2.2.2. методична вказівка № 4.6, "Судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою".

3. Дані тілесні ушкодження могли утворитись і при дорожньо-транспортній пригоді. Згідно висновку комісії лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні тілесні ушкодження виявлені після проходження комп`ютерної томографії від 29.01.2016 року можуть відповідати строку травми, яка мала місце 18.10.2015 року (т.2 а. с. 119).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить до переконливого висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції із дотриманням вимог кримінального процесуального закону у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , викладені в апеляції стосовно того, що судом першої інстанції не з`ясовано причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою і отриманими потерпілими тілесними ушкодженнями, не встановлено предмети і речі від контакту з якими у потерпілих утворилися тілесні ушкодження оскільки у нього є сумніви щодо отримання потерпілими середньої тяжкості тілесних ушкоджень є безпідставними та спростовуються вищевказаним дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами та висновками судово-медичних експертиз №8 від 04.01.2016 року (т.1 а. с. 61-62) та №833/9-15 від 06.06.2016 року (т.2 а. с. 119), які на переконання колегії суддів є належними та допустимими, взаємоузгодженими між собою та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним обставинам справи та повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення від вчинення якого наступили наслідки: потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення кримінального процесуального закону і, зокрема, йому не роз`яснено медичні терміни і формулювання зазначені у висновку судово-медичного експерта №833/9-15 та не допитано судово-медичного експерта ОСОБА_12 оскільки в нього є сумніви щодо отримання потерпілим ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень є необґрунтованим та безпідставним. Дійсно, як вбачається із матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу №9 від 01.12.2015 року згідно висновку якої у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких. Разом із тим, після цього потерпілий у зв`язку із погіршенням здоров`я провів додаткове обстеження (т.2 а. с. 109-110) та продовжував лікуватися. Крім того, в нього були виявлені інші тілесні ушкодження. Обізнаність з приводу того, що потерпілий ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди перебував у медичних закладах, у тому числі лікарні «Ацинус», підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 .

16.05.2016 року судом першої інстанції було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та призначено судово-медичну експертизу у зв`язку із вказаними обставинами для встановлення ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 . Згідно висновку судово-медичного експерта №833/9-15 від 06 червня 2016 року у ОСОБА_7 : відповідно до консультативного висновку лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді: консолідованих переломів 5,6,7,8 ребер зліва по пахвовим лініям, та 4,7 ребер справа по пахвинним лініям. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), та відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я. Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом МОЗ України від 17. 01. 1995 року № 6. п. 2.2-(а) (в); 2.2.2. методична вказівка № 4.6, "Судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою".

Дані тілесні ушкодження могли утворитись і при дорожньо-транспортній пригоді. Згідно висновку комісії лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні тілесні ушкодження виявлені після проходження комп`ютерної томографії від 29.01.2016 року можуть відповідати строку травми, яка мала місце 18.10.2015 року (т.2 а. с. 119). Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини висновок є конкретним та зрозумілим. Із вказаним висновком експерта обвинувачений та його захисник були ознайомлені, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Більше того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні суду першої інстанції судом було задоволено клопотання обвинуваченого про виклик судово медичного експерта ОСОБА_12 який надав висновок стосовно потерпілого ОСОБА_7 . Оскільки експерт не з`явився у призначене судове засідання так як перебував у плановій відпустці про що було суду надано відповідний лист із лікарняної установи, заслухавши учасників процесу районний суд приєднав вказаний лист до матеріалів провадження та поставив на обговорення питання про закінчення розгляду справи по суті і переходу до дебатів. Всі учасники процесу, у тому числі обвинувачений, його захисник та представник цивільного відповідача, погодилися і щодо цього не заперечували. Щодо повторного виклику експерта ОСОБА_12 не заявляли та на цьому не наполягали, вказане підтверджується журналом та аудіо записом судового засідання від 30.08.2016 року (том. 2 а. с. 146).

Доводи обвинуваченого щодо нанесення йому потерпілими тілесних ушкоджень після ДТП, які були підставою його госпіталізації до лікарняного закладу та не розслідування правоохоронними органами та не перевірки цього судом першої інстанції є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та аудіо записів судових засідань, обвинувачений ОСОБА_10 про факт спричинення йому потерпілими чи іншими особами тілесних ушкоджень під час досудового розслідування та в судових засіданнях суду першої інстанції не заявляв.

Більше того, після скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_10 в медичній установі де йому було діагностовано тілесні ушкодження у виді забою грудної клітини про те, що дані тілесні ушкодження утворилися від побиття потерпілими чи іншими особами не заявляв. Із відповідними заявами під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у суді першої інстанції не звертався. Вказане обвинувачений підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2016 року за клопотанням прокурора судом у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, призначено обвинуваченому ОСОБА_10 професійного захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області для участі у вищевказаному кримінальному провадженні - адвокату ОСОБА_13 доручено забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_10 (т. 1, а. п. 154).

У судовому засіданні 22 вересня 2016 року адвокат ОСОБА_13 просив суд надати час для з`ясування позиції з обвинуваченим ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні (т. 1, а. с. 160-161). Користуючись правовою допомогою захисника, та маючи достатньо часу щодо узгодження своєї правової позиції у провадженні у судовому засіданні 17 жовтня 2016 року ОСОБА_10 зазначив, що щиро кається, тобто фактично визнав свою вину за ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1, а. с. 171-172). Про факти його побиття потерпілими чи іншими особами ні обвинувачений ні захисник не заявляли.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що його притягнуто до відповідальності двічі за вчинення одного і того ж діяння, оскільки стосовно нього є постанова районного суду про притягнення до адміністративної відповідальності та його засуджено районним судом за вчинення одного і того ж діяння є безпідставними. Як вбачається із матеріалів провадження дійсно згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2015 року ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, проте за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим, згідно оскаржуваного вироку суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого викладені в апеляції щодо допущення на стадії досудового розслідування та судом першої інстанції грубих порушень його процесуальних прав, вимог ст.17 КПК України, статті 62 Конституції України та пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто порушено презумпцію невинуватості та ухвалення судом невмотивованого, неповного, необґрунтованого та незаконного вироку є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів на стадії досудового розслідування та судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження було дотримано вимог кримінального процесуального та кримінального закону. Досудове розслідування та судовий розгляд були проведенні повно, об`єктивно та неупереджено. Істотних порушень закону, які б стали підставою для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції не допущено. Враховуючи викладене, вказані доводи обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними та розцінює їх як заявлені з ціллю уникнути відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, фактичні обставини справи, стан здоров`я обвинуваченого, його особу, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Врахував відсутність пом`якшуючих обставин та обтяжуючу обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо формальності щирого каяття обвинуваченого, метою якого є уникнення більш тяжкого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України та вважає, що районним судом правильно враховано позицію потерпілих щодо призначення більш суворого покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченому скоєного у стані алкогольного сп`яніння, ніж запропонованою прокурором у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком, та доходить переконливого висновку, що суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання у межах санкції інкримінованої статті кримінального закону у виді арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним самим так і іншими особами.

Отже, беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки підстави для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_10 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту проголошення копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4