Справа № 344/7452/17
Провадження № 11-сс/779/152/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002390 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту. Апелянт вважає ухвалу слідчого судді безпідставною та необґрунтованою. На думку захисника ОСОБА_6 , ризики, що наведені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підтверджені жодними доказами. Вважає, що поза увагою суду залишені обставини, що підлягають врахуванню при обранні запобіжного заходу, зокрема: наявність постійного місця проживання у підозрюваного, міцні родинні зв`язки, молодий вік 18 років, а також те, що, останній, до кримінальної відповідальності притягається вперше. Крім того, вважає, що слідчий суддя не врахував, що по справі вже допитані всі можливі свідки та потерпілі, що унеможливлює вплив підозрюваного на їх показання. В обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що прокурором не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може скритись від слідства та суду тощо. Апелянт наголошує на тому, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 запевнив суд, що буде своєчасно з`являтись на першу вимогу слідчого, прокурора та суду і наміру переховуватися від слідства та суду у нього немає. Апелянт вважає, що обраний вид запобіжного заходу є винятковим, та застосування його до підозрюваного порушує практику Європейського суду з прав людини та вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 року було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Слідчий суддя, врахувавши як вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище злочину, який в свою чергу є насильницьким, так й дані, що характеризують останнього, зокрема: його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, наявність судимості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор заперечував з приводу поданої апеляційної скарги захисника, просив відмовити в її задоволенні, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю висунутого обвинувачення чи підозри.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів зазначених вимог слідчий суддя дотримався.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що слідчим Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002390 внесеного в ЄРДР 11.06.2017 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

11.06.2017 року ОСОБА_7 , у присутності його захисника ОСОБА_6 , повідомлено по підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 12).

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що є підставою для застосування щодо підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування злочину.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на положення ст.183 КПК України, відповідно до якої, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 може ухилитись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором наявності ризиків визначених ст. 177 КПК України, оскільки дані, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді, та вважає, що орган досудового розслідування довів суду винятковість обставин, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог закону, та обґрунтованим, так як ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 176-178, 181, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 року про задоволення клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002390 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_2