Ухвала іменем україни 08 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003609,

за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Волни Приазовського району Запорізької області, жителя

АДРЕСА_1 , такого, який судимостей не мав.

За вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року, залишеним без зміни оскаржуваною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 цього Кодексу засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

1 рік.

Згідно із вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 26 липня 2015 року о 18.30 год. у стані алкогольного сп`яніння, проникнувши через загорожу на територію домоволодіння

АДРЕСА_2 , тупим твердим предметом по типу палиці не менше трьох разів ударив ОСОБА_7 , 1945 року народження, завдавши їй тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями процесуального закону, які полягають у порушенні вимог ст. 419 КПК України, неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

На касаційну скаргу прокурора засуджений надіслав заперечення, в якому наполягає на законності постановлених щодо нього судових рішень і наводить своє спростування доводів, викладених у касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу частково, наполягала на порушенні апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України та стверджувала про те, що тривалість іспитового строку, встановленого винному, є замалою, просила скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому прокурор не оскаржує доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6

за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував те, що цей злочин є тяжким, дані, які характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання засудженого.

Зокрема, суд узяв до уваги, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, але щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодував завдану шкоду потерпілій.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без відбування покарання, і призначив йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 75 цього ж Кодексу.

Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_6 покарання та обґрунтованість рішення

про застосування ст. 75 КК України, взяв до уваги обставини, наведені районним судом, а також урахував те, що засуджений до кримінальної відповідальності притягується вперше, те, що потерпіла у поданій до апеляційного суду заяві просила залишити вирок районного суду без зміни.

На підставі наведених даних апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про законність застосування до винного ст. 75 КК України.

При цьому апеляційний суд не залишив поза увагою твердження прокурора про те, що засуджений вчинив злочин щодо особи похилого віку, що є обставиною, яка обтяжує покарання винного, і дійшов мотивованого висновку, що таку обставину було враховано судом першої інстанції під час визначення виду та міри покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_6 , а покарання, призначене засудженому, як і звільнення від його відбування, є законним та справедливим.

З огляду на зазначені дані, з урахуванням особи засудженого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його віку, позиції потерпілої, що випливає з її заяви про залишення без зміни вироку суду першої інстанції (яким засудженому було призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України), відношення винного до вчиненого, відшкодування ним завданої шкоди, колегія суддів вважає призначене

ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 зазначеного Кодексу щодо мети покарання.

При цьому підстав вважати це покарання несправедливим унаслідок м`якості або підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3