Справа № 712/6537/17
Провадження № 1-кс/712/2943/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2017 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого видати автомобіль на тимчасове зберігання.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про зобов`язання слідчого видати автомобіль на тимчасове зберігання.

Скаргу мотивує тим, що 23.12.2016р. він приїхав на автомобілі ВАЗ 2103 1976р.в. Д.Н.З. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_2 в Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області, для реєстрації ГБО на автомобіль. При перевірці автомобіля експерт виявив переварений номерний майданчик, в наслідок експерт визвав оперативну групу. По приїзду оперативної групи, слідчим ОСОБА_3 автомобіль вилучив та був відігнаний на штраф майданчик. По даному факту впровадженні Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаської області знаходиться кримінальне провадження № 10009734 від 27.12.2016 року.

Вважає що поскільки автомобіль був придбаний ний в 1996р. та був зареєстрований державними органами, про що свідчить технічний паспорт і на протязі всього користування від державних органів питань що до законності кузова автомобіля не виникали, кримінальних дій стосовно автомобіля ним не було вчинено просить суд зобов`язати слідчого видати йому автомобіль на тимчасове зберігання.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Тимчасове вилучення майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. При його застосуванні обмежується право особи, гарантоване ст. 41 Конституції України. При тимчасовому вилученні майна особа фактично позбавляється можливості користуватися та розпоряджатися певним своїм майном до вирішення питання про його арешт або повернення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу володільцем тимчасово вилученого майна.
Наведені норми містять вичерпний перелік осіб, які мають право звернутись зі скаргою.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 58 КПК України представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою.

В обґрунтування зазначених вимог закону та приймаючи до уваги викладене, оцінюючи обставини викладені скаржником у скарзі, а також що скаржником ОСОБА_2 не надано суду підтверджуючих документів про свій статус в даному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000292 від 08.12.2012р , а також чи є він власником, чи користувачем даного транспортного засобу, відповідно не доведено його право звертатись з зазначеним клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Приймаючи до уваги викладене, скарга підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя, керуючись ст.58, 303, 304 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого видати автомобіль на тимчасове зберігання - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання, не позбавляє його права, повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1