АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/725/17 Справа № 202/3051/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника в інтересах ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

захисника в інтересах ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000118 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого монтером на "Укрзалізниці", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз
23.11.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз
11.09.2013 р. Бабушкінським райсудом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено йому покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що йому належить.
На підставі ст.71 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна, що йому належить.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_7 2 058 998 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди;
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено йому покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що йому належить.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 87 041 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 у першій декаді грудня 2015 року у вечірній час, діючи умисно, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_9 , взявши з собою завчасно заготовлений гвинтовий ключ від замка підвального приміщення, прибули до домоволодіння будинку АДРЕСА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_11 переліз через паркан, який огороджує вказане домоволодіння та наявним у нього ключем відчинив замок дверей у підвальному приміщенні за вищевказаною адресою, а обвинувачений ОСОБА_9 в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження обвинуваченого ОСОБА_11 у випадку появи громадян.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_9 , умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом проникнення у підвальне приміщення, викопавши з землі чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти у сумі 122 700 Євро, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 01.12.2015 року становить 3 108 565 гривні 24 копійки, 80 000 Доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 01.12.2015 року становить 1 915 846 гривень 88 копійок, спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5 024 412 гривень 12 копійок, що на момент вчинення злочину становить 8250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто є особливо великим розміром. Після чого обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованість засудження ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, призначивши обвинуваченим більш суворе покарання. Для обвинуваченого ОСОБА_11 призначити за ч.5 ст.185 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України з урахуванням покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року, остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_9 призначити за ч.5 ст.185 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На його думку, суд, призначаючи покарання обвинуваченим, не врахував, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнали повністю, під час допиту намагалися ввести суд в оману та уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначив, що ОСОБА_11 на кошти, набуті злочинним шляхом крадіжки його грошових коштів, придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , однак суд, проаналізувавши докази стосовно факту придбання ОСОБА_11 квартири, ніяких висновків не виклав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Вважає, що без таких висновків, він, як потерпілий, у подальшому позбавлений можливості реалізувати свої конституційні права з приводу повернення своїх грошей через відчуження у законний спосіб квартири чи звернення квартири у свою власність.

Обвинувачений ОСОБА_11 в апеляційній скарзі та доповненні до неї просить скасувати вирок суду першої інстанції, як надто суворий, та ухвалити свій вирок в частині пом?якшення строку покарання.

Вказав, що в суді першої інстанції він заперечував той факт, що квартира придбана на вкрадені ним грошові кошти. Просив взяти до уваги, що має пристарілого батька, який знаходиться на його утриманні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить пом`якшити вирок суду, оскільки він є занадто суворим. Зазначив, що на місці вчинення злочину його не було, про те, що ОСОБА_11 викрав грошові кошти, він не знав, що викраденими коштами ОСОБА_11 розпорядився одноособово. В доповненні просить врахувати його вік та ту обставину, що поки він перебував під вартою померла його мати.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, обвинувачений ОСОБА_11 просить вимоги їх апеляційних скарг залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, обвинувачених, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, за який їх засуджено, при обставинах викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження і ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказах, в тому числі тих, на які посилаються прокурор, потерпілий ОСОБА_7 в апеляційних скаргах та не спростовують письмових матеріалів кримінального провадження.

Винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями потерпілого та свідків.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинувачених вірно кваліфікував за ч.5 ст.185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_11 та ОСОБА_9 покарання у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення умисних злочинів проти власності і правильно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повинні відбувати міру покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до вчиненого призначивши їм строки покарання.

Суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_11 та ОСОБА_9 покарання, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи ОСОБА_9 про те, що на місці вчинення злочину його не було, що ОСОБА_11 викрав грошові кошти, а він не знав, що викраденими коштами ОСОБА_11 розпорядився одноособово - спростовуються сукупністю доказів, які суд визнав допустимими, належними і достовірними.

Таким чином при перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з дня вручення їм копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: