АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 645/205/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1342/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- за участю секретаря ОСОБА_5 ,

- прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченої ОСОБА_7 ,

- представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11кп/790/1342/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 06.12.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Як встановив суд, 20.08.2013 року в денний час доби, точний час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, який полягає у використанні чужого майна, а саме грошовими коштами в сумі 4637 гривень 04 копійок, з метою отримання кредиту, який вона не збиралась виплачувати, видаючи себе за іншу особу, а саме ОСОБА_9 , використовуючи паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01.09.1997 року МВС Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, який було загублено ОСОБА_9 03.11.2011 року, прийшла до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за адресою м.Харків, прос. Героїв Сталінграду, 148. Будучі введеною ОСОБА_7 в оману, співробітник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10 , видала ОСОБА_7 додаткову банківську картку № НОМЕР_2 до договору SAMDN6536. До вказаної картки була підключена послуга «Оплата частинами» в магазині МДК (Світ дублянок та шкіри), розташованому за адресою: м.Харків, проспект Маршала Жукова, буд. 2/146 терміном на 12 місяців на загальну суму 4637 гривень 04 копійок. Згідно відомостей про рух грошових коштів за банківською карткою № НОМЕР_2 у період часу з 20.08.2013 року по 16.05.2014 року вказані грошові кошти переводились в рахунок оплати товару. У період з 20.08.2013 року до теперішнього часу внесення грошових коштів в ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення виниклої заборгованості не робилось, у зв`язку у з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» спричинено матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій, просить вирок скасувати у зв`язку з призначенням ОСОБА_7 м`якого за своїм видом та розміром покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Указав, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 вчинила злочин у період іспитового строку. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року та остаточно призначити їй покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами ст.71 КК України.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю вироків (ст.71 КК) застосовуються, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як слідує із матеріалів провадження, ОСОБА_7 вчинила злочин 20.08.2013 року, тобто після постановлення вироку Червонозаводським районним судом м. Харковавід 06.12.2012 року, у період іспитового строку.

Суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою, вищенаведених вимог закону не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність необхідності у призначенні остаточного покарання за правилами ст.71 КК України - за сукупністю вироків.

Незастосування закону, який підлягає застосуванню, згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування або зміну судового рішення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим помилково призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.

В обґрунтування можливості призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу, за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

Судом не в повній мірі враховано того, що обвинувачена раніше уже засуджувався у тому числі за умисні, корисливі злочини, звільнялася від відбування з випробуванням і знову вчинила умисне, корисливе кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати і відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ст.65 КК України, з урахуванням вищевказаних обставин провадження, особи обвинуваченої та правил ст.71 КК України.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2017 рокущодо ОСОБА_7 , в частині призначеного їй покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 01 серпня 2017 року.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:
Судді: