Справа № 372/885/17
Провадження 1-кс-157/17
ухвала
Іменем України
27 березня 2017 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001649 від 26.12.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке обґрунтовує тим, що 25.11.2016 до ЧЧ Обухівського ВП ГУНП в Київській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ», про те, що невстановлені особи підробила рішення апеляційного суду Харківської області від 26.09.2016 року, в справі № 619/4569/16-ц, що в подальшому послугувало приводом для зняття заборони відчуження та скасування запису про іпотеку квартири приватним нотаріусом Обухівського МНО ОСОБА_5 . Так в ході досудового слідства встановлено, що 17.12.2007 року між Акціонерним банком «Південний» та TOB «РТІ трейд» було укладено кредитний договір № В-332/2. В забезпечення вищевказаного кредитного договору, 17.12.2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки № 1712/07-199, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , та зареєстровано за №6736. Предметом договору іпотеки виступало нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 187,6 кв.м., житловою 157,8 кв.м. Разом з укладеним договором іпотеки було укладено заборону відчуження вищевказаної квартири, про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , 17.12.2007 року, було зроблено відповідний запис, зареєстрований за №6737. 26.10.2016 року Акціонерному банку «Південний» стало відомо, що на теперішній час квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 187,6 кв.м., житловою 157,8 кв.м, яка знаходиться в іпотеці у банку всупереч діючому законодавству України, а також укладеному договору іпотеки № 17 12/07-199 була відчужена третій особі ОСОБА_8 , про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №83138289 від 22.03.2017 року. В ході досудового слідства було встановлено, що припинення обтяження та скасування запису про іпотеку (Рішення про державну реєстрацію припинення іпотеки від 13.10.2016 року № 31854692 та Рішення про державну реєстрацію припинення заборони відчуження від 13.10.2016 року № 3185433) квартири АДРЕСА_1 , було здійснено приватним нотаріусом Обухівського МНО Київської області ОСОБА_5 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2016 року в справі № 619/4569/16-ц (№ 22-ц/790/8963/16). В той же час відомості про наявність цього рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні. Згідно відповіді апеляційного суду Харківської області від 15.11.2016 року № 05-08П-338/16, що була отримана банком на запит від 09.11.2016 року судова справа № 619/4569/16-ц у провадженні суду не перебувала. Враховуючи що на підставі постанови слідчого від 10.03.2017 року, квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом, з метою перешкоджання подальшого її відчуження, поділу, об`єднання тощо, виникла обґрунтована необхідність у накладені арешту на вищевказане майно.

Заслухавши слідчого, який підтримав дане клопотання, дослідивши копії документів, якими обґрунтовується доводи клопотання, суд приходить до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, а також слідчим в судовому засіданні, доведено достатність даних про здійснення слідчим досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам подальшого відчуження нерухомого майна стороннім особам, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надходило, фіксація процесуальної дії не здійснювалася.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1