У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.01.2017 Справа №607/8054/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

в с т а н о в и в :
08 грудня 2016 року до суду надійшли заяви від адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Дані заяви обгрунтовані тим, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано невинними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.

23 грудня 2015 року ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення та вирок Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2015 року залишено без змін.

В обгрунтування поданих заяв зазначено, що ОСОБА_4 з 05 травня 2015 року, ОСОБА_5 з 06 травня 2015 року по 23 грудня 2015 року перебували під слідством та судом. Внаслідок даних обставин їм було заподіяно моральну шкоду, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації їх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також інших негативних наслідків морального характеру. Так, зокрема, вони були змушені ходити на допити та інші слідчі дії, про відкриття кримінального провадження стало відомо їх близьким людям, внаслідок чого більшість осіб почали відноситися до них з підозрою, вважати злочинцями і нечесними людьми та уникати спілкування. Наслідки таких подій призвели до появи негативних психоемоційних змін, таких як: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що протягом розгляду кримінального провадження відчували почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою працівників правоохоронних органів, переживали щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких до даної ситуації. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовили значну витрату фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. У зв`язку із вищенаведеним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять відшкодувати моральну шкоду в розмірі 40000 гривень.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали подані заяви в повному обсязі та просили суд винести ухвалу, якою стягнути за рахунок коштів державного бюджету спричинену їм моральну шкоду в розмірі 40000 гривень кожному.

Прокурор в судовому засіданні заяви визнала частково, просила задоволити в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що дані заяви підлягають до задоволення.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Відповідно до ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Стаття 3 роз`яснює, що громадянинові відшкодовуються заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені у зв`язку наданням йому юридичної допомоги та моральна шкода.

Відповідно до ст.4 Закону відщкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно ст.13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно п.9 постанови від 31 березня 1995 року №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 п.14 Постанови, судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Судом встановлено, що 05 травня 2015 року ОСОБА_4 та 06 травня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано невинними та виправдано у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року виправдувальний вирок залишено в силі.

Отже, незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду за період з 05 травня 2015 року по 23 грудня 2015 року завдали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральної шкоди, потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, призвели до погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвели до появи негативних психоемоційних змін.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Також, згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-372 КПК України, ст.1, 2,3,4,12,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п.п. 11,12 Положення про застосування вказаного Закону, затвердженого Наказом міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04.03.1996 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 06.03.1996 року за №106/1131,суд, -

п о с т а н о в и в :
заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задовольнити.

Стягнути з Державного казначейства України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_4 40000 (сорок тисяч) гривень для відшкодування моральної шкоди, та на користь ОСОБА_5 40000 (сорок тисяч) гривень для відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1