Справа № 369/3970/17
Провадження № 1-кс/369/952/17
УХВАЛА
Іменем України
14.04.2017 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання тримання під цілодобовим домашнім арештом з носієм електронного засобу контролю незаконним , -
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з даною заявою в порядку ст.206 КПК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим що, 30.01.2017р. досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 27.01.2017р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України завершено.
11.03.2017р. прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000201 від 27.01.2017р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та направлено до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду.
Підготовче судове засідання по розгляду вищевказаного обвинувального акту призначено на 06.04.2017р. на 16 год. 30 хв.
06.04.2017р. підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 не відбулось в зв`язку з неявкою потерпілого та було відкладено на 27.04.2017р. на 11.00 год.
Разом з тим, під час досудового розслідування, ОСОБА_6 16.08.2016р. слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді гримання під вартою, який в подальшому ухвалою Апеляційного суду м. Києва 23.12.2016р. був змінений на цілодобовий домашній арешт за постійним місцем проживання ОСОБА_4 ,; АДРЕСА_1 . з носієм електронного засобу контролю.
Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08,02,2017р. строк цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання з носієм електронного засобу контролю продовжений ОСОБА_4 до 08.04.2017р. включно.
06.04.2017р. в судовому засіданні, яке було відкладено до 27.04.2017р., запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, ухвала про продовження ОСОБА_4 строку цілодобового домашнього арешту з носієм електронного засобу контролю не виносилась.
В той же час, станом на сьогоднішній день - 13.04.2017р., ОСОБА_4 незаконно, без рішення суду продовжує перебувати під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання з носієм електронного засобу контролю, на підставі повідомлення прокурора ОСОБА_5 адресованого на ім`я начальника ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 ..
Тому адвокат ОСОБА_3 просила визнати незаконним застосування до ОСОБА_4 працівниками ГУ НП в Київській області електронного засобу контролю та визнати незаконним позбавлення останнього свободи з боку прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , яке полягає в утриманні ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом за його місцем проживання: АДРЕСА_1 , без ухвали суду.
Дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя приходить до наступних висновків
Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 ст. 206 КПК України передбачено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Відповідно до матеріалів справи вбачається що підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
Диспозиція статті 206 КПК України що визначає загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, яка безпосередньо позбавлена свободи шляхом триманням особи під вартою.
В даному випадку щодо ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що за своєю суттю є обмеженням волі особи.
З наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до даної заяви положень ст. 206 КПК України, оскільки дана стаття врегульовує дії суду щодо особи яка тримається під вартою.
Крім того, відповідно до статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Тому, слідчий суддя вважає не необхідне відмовити в заяві.
Керуючись ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання тримання під цілодобовим домашнім арештом з носієм електронного засобу контролю незаконним - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1