Ухвала іменем україни 23 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_7 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 листопада 2016 року за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорнобай Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року, застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 листопада 2016 року зазначену ухвалу залишено без зміни.

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_8 09 травня 2016 року, приблизно о 12.00 год., перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, схопив ОСОБА_10 за шию і різким рухом повернув шию в правий бік, в результаті чого вона впала на асфальтобетонне покриття, а ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, наніс їй один удар кулаком в область обличчя, а саме губи, після чого наніс два удари ногою в область обличчя та грудей, в результаті чого, згідно висновку експерта, спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, забійної рани правого передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синець лівого стегна та садна обох колін, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі законний представник ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через неправильне, на її думку, застосування виду примусових заходів медичного характеру та про призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції. Законний представник зазначає, що суд безпідставно застосував до ОСОБА_8 положення ч. 5 ст. 94 КК. Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_8 на життя інших осіб не посягав, за місцем проживання характеризується позитивно та конфліктів з іншими особами не має. Вважає, що суд повинен був призначити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а не госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом. Зазначає про порушення ОСОБА_8 права на захист, оскільки слідчі дії проводилися без захисника. Стверджує про відсутність журналу судового засідання та технічного носія інформації в суді першої інстанції. Вважає, що суд безпідставно не призначив повторної судово-психіатричної експертизи. Вказує, що суд необґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілої в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення законного представника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи касаційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив судові рішення щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга законного представника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню на таких підставах.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Свій висновок про доведеність вчинення ОСОБА_8 у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для постановлення ухвали про застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру, і цей висновок у касаційній скарзі не оспорюється.

Що стосується виду примусових заходів медичного характеру застосованого до ОСОБА_8 , то він відповідає положенням ч. 5 ст. 94 КК, відповідно до яких госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 205 від 18 травня 2016 року ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання шизофренію параноїдну, в періоді активного розвитку процесу, з актуальною галюцінаторно-маячною симптоматикою, формуванням параноідного дефекту особистості та з маячною мотивацією скоєння суспільно-небезпечних дій (напад на потерпілу) що позбавляло та позбавляє на вказаний період часу його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними та свідчить з огляду на особливості інкримінованих йому дій про наявність у нього клінічних ознак активного типу суспільної небезпеки та дає підстави застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції в режимі відеоконференції судово-психіатричний експерт ОСОБА_11 повністю підтримав даний висновок судово-психіатричної експертизи та пояснив, що ОСОБА_8 за характером свого захворювання потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Зазначені вище висновки експертизи, пояснення експерта та характер вчиненого суспільно небезпечного діяння щодо потерпілої дали суду можливість дійти обґрунтованого висновку і, відповідно до вимог ст. 513 КПК, постановити ухвалу про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а тому доводи скарги законного представника у цій частині є безпідставними.
Безпідставними виявилися і твердження законного представника на порушення права ОСОБА_8 на захист, оскільки, як убачається з матеріалів провадження, слідчим був залучений захисник у відповідності до вимог ч. 2 ст. 52 КПК.

Також не знайшли свого підтвердження доводи законного представника про відсутність журналу судового засідання та технічного носія інформації, оскільки вищезазначене є наявним в матеріалах провадження.

Рішення суду про часткове задоволення заявленого по справі цивільного позову відповідає вимогам положень ст.128, ст.129 КПК, ч. 2 ст.1186 ЦК і є правильним.

Апеляційний суд дотримався положень статей 404, 405, 407 КПК при розгляді поданої захисником ОСОБА_6 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , а ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність які, відповідно до ст. 438 КПК, були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги законного представника не вбачається.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_7 в інтересах особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3