1-кп/381/150/17
381/1015/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м.Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Фастові кримінальне провадження № 0000160 від 16.02.2017 рокупо обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тарасівка Києво Святошинського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення, -

встановив:

15.02.2017 року о 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 рухався по вул. Галафєєва в м. Фастів Київської області, неподалік ринку «Завокзалля» у напрямку залізничних переїздів. В цей час ОСОБА_4 помітив, що попереду нього по вул. Галафєєва в м. Фастів Київської області напроти будинку № 53 йшов потерпілий ОСОБА_5 в руках якого знаходилася господарська сумка. Після чого, у ОСОБА_4 , зважаючи на похилий вік ОСОБА_5 , тобто на його безпорадний стан, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме на крадіжку його речей.

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи те, що він перебуває в громадському місці і його злочинні дії можуть бути викриті в будь-який момент, з мотивів особистої зухвалості нехтуючи цим та розраховуючи на те, що він діє таємно від оточуючих, підійшов ззаду до ОСОБА_5 та з метою крадіжки особистого майна останнього, засунув руку в праву кишеню штанів потерпілого, в якій знаходилися кошти в сумі 64 грн. В цей момент злочинні дії ОСОБА_4 були викриті потерпілим, відтак переросли у відкрите викрадення. Розуміючи це, ОСОБА_4 не припинив свій злочинний умисел, а вирішив його завершити та відкрито викрав з кишені ОСОБА_5 грошові кошти, в сумі 64 грн. та почав тікати з місця вчинення злочину. Потерпілий ОСОБА_5 відразу після викрадення грошових коштів покликав на допомогу, після чого ОСОБА_4 був затриманий перехожими. Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 64 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.186 КК України, за ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення укладена 17 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 , з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 , з другої сторони, які дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами угоди узгоджено покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України є злочином середньої тяжкості.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, в підготовчому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення і просив призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В підготовчому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування судом повідомив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, просив затвердити угоду про примирення.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України суд, заслухавши сторони угоди, думку прокурора, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, за яке належить призначити йому узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000160 від 16.02.2017 рокупо обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази: грошові кошти загальною сумою 64 грн., а саме: одна купюра номіналом 20 грн. ТН 0516203; дві купюри номіналом 10 грн. ПЗ 2267834, ПД 9292187; дві купюри номіналом 5 грн. СБ 0389106, ТВ 5435264; три купюри номіналом 2 грн. СД 5543978, РА 3721364, СД 3659019 та вісім купюр номіналом 1 грн. ПБ 6688316, РГ 5477782, СБ 0107884, УМ 5225770, УЕ 5467634, СЖ 4924565, ПГ 8522005, СЖ 2013666, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити у його власності.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

-потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6 та 7 ст. 474 КПК України;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6