Номер провадження: 11-кп/785/1105/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілих захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_6 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_14 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року, по кримінальним провадженням, внесеним в ЄРДР за №№0005453 від 20.10.2015 року, 0006353 від 30.11.2015 року, 0006931 від 16.12.2015 року,0007022 від 18.12.2015 року, 0007413 від 30.12.2015 року, 0006962 від 17.12.2015 року, 0006964 від 17.12.2015 року, 0007021 від 18.12.2015 року, 0000140 від 14.01.2016 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Зелений Яр Доманівського району Миколаївської області, громадянин України, освіта середня, працюючий ФОП « ОСОБА_13 », одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, зареєстрований в с.Зелений Яр Доманівського району Миколаївської області, фактично проживаючий в АДРЕСА_1 ,

засуджений:

- за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_13 засуджений за те, що в період з 23.06.2015 року по 23.12.2015 року, повторно, заволодів майном потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_8 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_9 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_11 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , шляхом обману, який виявився в тому, що ОСОБА_13 приходив до квартир потерпілих, представлявся потерпілим представником заводів по виготовленню металопластикових конструкцій ТОВ «Завод Стеко» або ТОВ «Вікра», однак в дійсності представником цих підприємств не являвся. Під приводом виготовлення та установлення в квартирах потерпілих металопластикових вікон, не маючи наміру та можливості виготовити та установити зазначені вікна, ОСОБА_13 запевняв потерпілих про необхідність укладання договору та здійснення передплати за виготовлення металопластикових конструкцій, після незаконного отримання грошових коштів потерпілих розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

Так, 23.06.2015 року, ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_2 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_15 в сумі 12000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 24.06.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_3 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_16 в сумі 9750 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 29.06.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_4 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 в сумі 2000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 07.07.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_5 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_17 в сумі 2800 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 16.07.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_6 , шляхом обману заволодів майном потерпілому ОСОБА_18 в сумі 3000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 01.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_7 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_19 в сумі 19000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 01.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_8 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_20 в сумі 3150 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 23.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_9 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_21 в сумі 7000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 26.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_10 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_22 в сумі 4000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 27.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_11 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_23 в сумі 11000 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 29.08.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_12 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_24 в сумі 5000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 11.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_13 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_25 в сумі 4800 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 14.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_14 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_26 в сумі 2600 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 19.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_15 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_27 в сумі 6500 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 20.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_16 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 в сумі 5000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 20.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_17 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_28 в сумі 1380 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 21.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_18 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_29 в сумі 8000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 21.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_19 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_30 в сумі 3650 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 22.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_20 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_31 в сумі 8000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 22.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_21 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_32 в сумі 300 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 24.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_22 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_33 в сумі 1500 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 26.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_23 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 в сумі 2900 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 26.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_24 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_34 в сумі 3000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 29.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_25 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_35 в сумі 2500 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 29.09.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_26 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 в сумі 3000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 01.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_27 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_36 в сумі 6900 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 04.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_28 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_37 в сумі 1000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 09.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_29 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_38 в сумі 1650 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 15.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_30 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_39 в сумі 1000 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 16.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_31 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_40 в сумі 11100 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 21.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_32 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_41 в сумі 1450 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 22.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_33 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_42 в сумі 2000 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 28.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_34 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 в сумі 10100 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 30.10.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_35 , шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_43 в сумі 2500 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

Повторно, 23.12.2015 року ОСОБА_13 , знаходячись в АДРЕСА_36 , шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_44 в сумі 7500 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області ОСОБА_14 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_13 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного судом покарання та необґрунтованого застосування ст. 75 КК України, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, а також призначення покарання без врахування обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо осіб похилого віку, а також з необґрунтованим врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, повного визнання вини, активного сприяння ОСОБА_13 у розкритті злочинів, утримання двох неповнолітніх дітей, які підтвердження не знаходять, так як вина обвинуваченого доведена беззаперечними доказами.
Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, призначити ОСОБА_13 покарання за ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Також в обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд при застосуванні ст. 75 КК України належним чином не врахував, що обвинуваченим умисно скоєно 35 епізодів кримінальних правопорушень, заподіяна матеріальна шкода потерпілим на загальну суму 171530 грн., обвинувачений ОСОБА_13 відшкодував матеріальну шкоду лише двом потерпілим ОСОБА_45 300 грн. та ОСОБА_28 1380 грн., які за своїм розміром є самими незначними в порівнянні з шкодою завданою іншим потерпілим.
В апеляційній скарзі представник потерпілих - захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_13 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного судом покарання, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання за ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з визнанням та врахуванням вчинення злочину щодо осіб похилого віку, як обставини, яка обтяжує покарання, без застосування ст. 75 КК України, в зв`язку з невідповідністю призначеного у вироку покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є несправедливим через свою м`якість, призначено без врахування обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо осіб похилого віку, та необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні покарання та при застосуванні ст. 75 КК України, суд належним чином не врахував характер та кількість злочинів, вчинених обвинуваченим умисно по 35 епізодам, що потерпілими від даних злочинів є 35 осіб, значна кількість яких є особами похилого віку, що злочинними діями обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим на загальну суму 181130 грн., що являє собою підвищену суспільну небезпечність даних злочинів, особу обвинуваченого, який, перебуваючи на волі, будучи працездатним, підприємцем по даний час не відшкодував 32 потерпілим жодної гривні, завданої ним матеріальної та моральної шкоди, а також суд не врахував думку потерпілих про необхідність призначення ОСОБА_13 покарання у вигляді позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, представника потерпілих захисника ОСОБА_6 , потерпілих, за виключенням потерпілої ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого та захисника ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки у вироку суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.ч.1, 2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 370 КПК України встановлені на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілих та прокурорне оспорюють доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого у вироку суду, просять скасувати вирок тільки в частині призначеного покарання та в частині застосування ст. 75 КК України.

Апеляційний суд вважає, що апеляційні скаргищодо скасування вироку в частині призначення покарання та ухвалення нового вироку з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання задоволенню не підлягають, оскільки в апеляційній скарзі прокурора фактично містяться вимоги щодо призначення нового покарання, ідентичного призначеному в оскаржуваному вироку суду.
В апеляційній скарзі представника потерпілих ставиться питання про збільшення покарання за ст. 190 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі, однак без відповідного обґрунтування, а також без врахування вимог цієї апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому остаточного покарання, при застосуванні положень ст. 70 ч. 1 КК України, ідентичного призначеному в оскаржуваному вироку суду.
При цьому,суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, передбачені ст. 66 КК України, та призначив обвинуваченому покарання, зокрема, за ст. 190 ч. 2, 70,КК України у вигляді вищої межі, встановленої у санкції цієї статті, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих підлягають частковому задоволенню, згідно вимог ст. ст. 407 ч.1 п. 3, 409 ч. 1 п. 4, 413 КПК України, вирок суду першої інстанції має бути скасований в частині застосування ст. 75 КК України, оскільки суд неправильно та необґрунтовано застосував цю норму Закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з винесенням нового вироку в цій частині, з врахуванням вимог ст. 374 КПК України.
Так, з вироку суду вбачається, що при застосуванні ст. 75 КК України були враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні у ОСОБА_13 двох малолітніх дітей 2013 та 2015 років народження, та дані про особу обвинуваченого, який має реєстрацію та постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні родину і неповнолітніх дітей, отже має міцні соціальні зв`язки.

Також було враховано часткове відшкодування шкоди потерпілим, обіцянка ОСОБА_13 потерпілим, під гарантований лист, протягом року-півтора повністю відшкодувати матеріальну шкоду, а також думка потерпілих ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_31 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_48 , ОСОБА_45 , ОСОБА_28 , які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.

Однак, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційних скарг про те, що щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які є різними формами дійового каяття, передбачають, що винна особа добровільно, своєю активною поведінкою сприяє розкриттю злочину, а також запобіганню та усуненню заподіяної шкоди. Однак, в даному випадку, дійового каяття з боку обвинуваченого не мало місця, так як заподіяна потерпілим шкода в повному обсязі не відшкодована.

Так, вироком суду встановлено заподіяння шкоди потерпілим на загальну суму 171530 грн.

За період кримінального провадження обвинувачений матеріальну шкоду потерпілим відшкодував частково, 30.03.2016 року, під час судового розгляду в суді першої інстанції,потерпілим ОСОБА_45 в сумі 300 грн. та ОСОБА_28 в сумі 1380 грн.
Також 07.11.2016 року, під час розгляду апеляційних скарг, потерпілим ОСОБА_20 , ОСОБА_49 ОСОБА_31 , ОСОБА_8 в сумі 1000 грн. кожному, потерпілій ОСОБА_10 в сумі 3000 грн., потерпілій ОСОБА_29 в повному обсязі шляхом установки вікон..
При цьому, при розгляді апеляційної скарги обвинувачений не надав відповідних документів щодо наявності працевлаштування, будь якої діяльності, як підприємця, та отриманих доходів, зокрема, в період кримінального провадження, які б свідчили про обґрунтованість обіцянок щодо відшкодування шкоди потерпілим.

Крім того, потерпілі ОСОБА_29 , ОСОБА_47 , ОСОБА_31 , ОСОБА_45 та ОСОБА_28 , думку яких щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання врахував суд, звернулися з апеляційною скаргою про скасування вироку суду в цій частині.

При розгляді апеляційної скарги представник потерпілих обґрунтував доводи апеляційної скарги щодо відсутності у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої доньки, оскільки обвинувачений позбавлений батьківських прав судовим рішенням.

Таким чином, у вироку суду були враховані зазначені обставини для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_13 ст. 75 КК України, які при перевірці апеляційним судом не знайшли підтвердження в зазначеному обсязі.

Крім того, апеляційний суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги апеляційних скарг щодо визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо осіб похилого віку, яка прямо передбачена ст. 67 КК України, однак не була врахована при застосуванні ст. 75 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційні скарги представника потерпілих та прокурора підлягають частковому задоволенню, так як їх доводи в частині необґрунтованого застосування ст. 75 КК України знайшли підтвердження, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з винесенням нового вироку, в якому обвинувачений не звільняється від відбування покарання, оскільки передбачених законом підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 без ізоляції від суспільства не вбачається.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним визнати, згідно вимог ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_13 злочину щодо осіб похилого віку.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 405, 409, 413, 420 КПК України апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційні скарги заступника прокурора Одеської області ОСОБА_14 та представника потерпілих ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року, яким ОСОБА_13 засуджений за ст.ст. 190 ч.ч.1,2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, та, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України скасувати в частині застосування ст.ст. 75,76 КК України.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_13 вважати засудженим за ст. 190 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі; за ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим до остаточного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Визнати, згідно вимог ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_13 злочину щодо осіб похилого віку.

В решті вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2016 року залишити без змін.

Вирок вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2