Справа №484/797/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синюхин Брід Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 28.12.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 2) 22.08.2011 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.ст.185ч.3,15 ч.2,185 ч.3,70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення віолі; 3) 27.03.2015 року цим же судом за ст.15 ч.2,185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту, звільненого 08.09.2015 року за відбуттям строку покарання,
- визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків,
обвинуваченого ОСОБА_5
Провадження № 11-кп/784/64/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач:
ОСОБА_1 С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтись в зазначену інспекцію на реєстрацію.

2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає, що вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у безпідставному застосуванні ст. 75 КК України. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, те, що обвинувачений вчинив два епізоди крадіжок протягом незначного проміжку часу після відбуття покарання за попереднім вироком. Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку. Посилається на те, що обвинувачений не вжив заходів для відшкодування потерпілим майнової шкоди, що свідчить про те, що висновків щодо своєї протиправної поведінки останній не зробив та на шлях виправлення не став. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не має офіційних джерел для існування, що може спонукати його на продовження вчинення корисливих злочинів.

Вважає, що суд першої інстанції не мотивував, які саме обставини провадження та дані про особу обвинуваченого враховано при вирішенні питання про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 наприкінці грудня 2015 року, у денну пору доби, з метою викрадення чужого майна зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , де через вікно проник всередину будинку, відкрив вхідні двері та таємно викрав верхню металеву частину плити з господарської печі, телефонний дріт та інше майно, яке склав у мішок та відніс до річки. Повернувшись до будинку ОСОБА_11 через раніше відкриті двері, ОСОБА_5 таємно викрав телевізор марки «Весна». В нічний час наступного дня ОСОБА_5 знову проник всередину будинку ОСОБА_11 та таємно викрав штучний килим, холодильник «Снайге», пральну машинку «Рига», які по черзі відніс до річки, а в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши вказаними діями потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 696 грн.80 коп.

Крім того, наприкінці грудня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_5 біля буд. АДРЕСА_2 , зірвавши замок, проник до нежитлового господарського приміщення належного ОСОБА_12 , звідки таємно викрав 2 пари дитячих саней, 5 металевих ящиків та інше майно, яке відніс до річки та в подальшому розпорядився викраденим на власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 590 грн.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та ухвалення в цій частині нового вироку; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням до житла та до іншого приміщення.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 не оскаржується.

Покарання ОСОБА_5 за ст. 185 ч.3 КК України призначено судом у відповідності з вимогами ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступіня тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого, а також обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття, повного визнання вини та сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання.

В цій частині вирок суду стосовно призначеного обвинуваченому покарання апелянтом також не оспорюється.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд прийшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України суд може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, час від часу зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого влаштовував сварки в родині, утриманців не має.

При апеляційному перегляді ОСОБА_10 надав характеристику з місця проживання, підписану сільським головою від 14.11.2016 року, згідно якої він також фактично характеризується задовільно.

Разом з тим, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені в передбаченому законом порядку, вчинив два епізоди крадіжки майже через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, самостійно завдану матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував. В даний час ОСОБА_10 не працює, джерел для існування та стійких соціальних зв`язків немає.

Тому вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 виправиться без ізоляції від суспільства, є неможливим.

Крім того, застосовуючи правила ст.75 КК України, суд своє рішення в цій частині взагалі не мотивував та у вироку не навів, які саме обставини провадження та дані про особу обвинуваченого враховано та на підставі яких даних зроблено висновок про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, доводи прокурора про неправильне звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, є обґрунтованими і колегія суддів з ними погоджується.

Виходячи з наведеного, вирок суду підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та необхідності ухвалення в цій частині нового вироку.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зі змінами від 26.11.2015 року № 838 VIII, ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається, в тому числі, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 був затриманий 11.01.2016 року та відповідно до вироку суду першої інстанції звільнений з-під варти 17.03.2016 року в залі судового засідання.

Керуючись ст.ст. 405,407, 409,413 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_5 в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок, яким вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 11.01.2016 року по 17.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3