ПОСТАНОВА
Іменем України
13.02.2017 м.Львів Франківський районний суд м.Львова складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ОСОБА_11
представника потерпілого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання про зміну запобіжного заходу по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146; ч.2 ст. 189; ч.3 ст. 357; ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358; ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209; ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 135 КК України; ОСОБА_5 за ч.2 ст. 146; ч.3 ст. 357; ч.2 ст. 189; ч.1 ст. 135; ч.2 ст. 365 КК України; ОСОБА_6 за ч.2 ст. 146; ч.2 ст.122, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 КК України ОСОБА_7 за ч.2 ст. 146 КК України; ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні захисники підсудного ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 подали на розгляд суду клопотання, в якому просять змінити міру запобіжного заходу, посилаючись на те, що Франківським районним судом м.Львова підсудному було обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Загалом під вартою ОСОБА_4 знаходиться протягом більше 4,5 років. Захисники вважають, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений іншим запобіжним заходом, так як тримання підсудного ОСОБА_4 під вартою зіграло свою виховну роль, пред`явлення обвинувачення вже стало для нього уроком, у зв`язку з чим перебування під вартою втрачає свій сенс. При винесені постанови про застосування запобіжного заходу просять взяти до уваги той факт, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, позитивно характеризується за місцем провадження, на утриманні у ОСОБА_4 до затримання знаходились батьки-пенсіонери. Його мати має онкологічну хворобу головного мозку, батько має хворе серце. Також, до затримання ОСОБА_4 мав на утриманні двох неповнолітніх дітей. Водночас, підсудний до затримання був приватним підприємцем та мав би постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід. Захисники вважають, що обрання до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, полегшить і пришвидшить розгляд справи по суті. Просять клопотання задоволити.
Крім того, підсудний ОСОБА_4 також подав на адресу суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому посилається на те, що 22.06.2012р. стосовно нього було порушено кримінальну справу за ч.2 ст. 146, ч.2 ст.189, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209, ч.2 ст.122, ч.1 ст. 135 КК України. 27.06.2012 р. постановою Личаківського районного суду м.Львова стосовного нього було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підсудний зазначає, що на даний час дана кримінальна справа надійшла з апеляційного суду Львівської області в суд першої інстанції і призначена до судового розгляду. Під час судового провадження міра запобіжного заходу тримання під вартою стосовно нього залишалась незмінною. Термін його перебування під вартою враховуючи досудове слідство триває вже п`ятий рік, а з врахуванням змін до ст.72 КК України в разі оголошення вироку вищезазначений термін тримання його під вартою збільшується вдвічі і буде мати наполовину більше від раніше проголошеного Франківським районним судом м.Львова вироку від 09.06.-13.07.2015 року. Відтак, підсудний ОСОБА_4 зазначає, що його перебування під вартою під час досудового і судового слідства на протязі 4 р. 7 міс. 22дн. не відповідає зазначеним критеріям і також є грубим порушенням пунктів 1 із ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Просить клопотання задоволити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку представника потерпілого, яка заперечила проти клопотання, підсудного ОСОБА_4 , який дане клопотання підтримав, врахувавши пояснення захисників, вивчивши подане клопотання та матеріали справи, суд вважає, що таке підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, у разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146 КК України, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, ч.2 ст.189 КК України, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, ч.1 ст. 135 КК України за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, ч.3 ст. 357 КК України, за яке встановлено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешт на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, ч.3 ст. 358 КК України за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, ч.4 ст. 358 КК України за яке встановлено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років, ч.4 ст. 190 КК України за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, ч.2 ст.209 КК України за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, ч.2 ст. 122 КК України за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі від трьох до п`яти років.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в новій редакції, викладеній відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015р., який набрав чинності 24 грудня 2015 р., зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження".
Судом встановлено, що з часу фактичного затримання, з 22 червня 2012 року, на момент розгляду справи, тобто станом на 13.02.2017 року, строк попереднього ув`язнення відбутий підсудним ОСОБА_4 становить 1697 дні, тобто 4 роки 7 місяців 22 дні.
Відтак строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_4 фактично дорівнює п`ять років, тобто співвідношення, визначене абзацом першим ч.5 ст. 72 КК України, оскільки максимально допустимий строк позбавлення волі за ч.4 ст.190, ч.2 ст. 209 КК України, які передбачають найсуворіше покарання порівняно з іншими статтями обвинувачення, - 12 років позбавлення волі. Крім цього, суд враховує те, що підсудний ОСОБА_4 до затримання мав на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків-пенсіонерів, які є людьми похилого віку, матір підсудного має онкологічну хворобу головного мозку, батько має хворе серце, котрим надавав матеріальну допомогу.
З огляду на те, що розгляд даної справи ще триває, а метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам ухилитися від суду, то відповідно до ст. 151, ст. 273 КПК України 1960 р. суд вважає за необхідне змінити підсудному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, керуючись ст.273, 274 КПК України 1960 р. ,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та підсудного ОСОБА_4 , про звільнення підсудного ОСОБА_4 з-під варти задовольнити.
Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Підсудного ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.
Постанову направити на виконання направити начальнику ЛУВП УДПтСУ у Львівській області.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1