ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.17 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002765 від 02 листопада 2016 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого без офіційного працевлаштування швачем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.12.2003 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі; 2) вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.07.2007 року за ст.395 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 3) вироком Смелянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2007 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 4) вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 27.05.2010 року за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.04.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі; 6) вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.11.2016 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.04.2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України, вчинив повторно умисний корисливий злочин за наступних обставин. Так, 01 листопада 2016 року, близько 14-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Харків, пл.Повстання, 7/8, діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з вітрин торгівельного залу магазину дві банки ікри червоної зернистої лососевої «Парамушир» вагою 120г. кожна, загальною вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5597 від 11.11.2016р. 228 гривен 12 копійок, які сховав в кишеню своєї куртки. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, пройшов через касу магазину, не пред`явивши вищевказаний товар для сплати, однак при виході з магазину був зупинений працівником магазину, таким чином не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, підтвердив факти та обставини його вчинення так, як вони викладені судом вище.

При цьому обвинувачений зазначив, що він повністю визнає себе винними у скоєному злочині та щиро розкаюється, пояснив про вчинення злочину було зумовлено тяжким матеріальним становищем, просив врахувати активне сприяння досудовому розслідуванню та те, що викрадене майно добровільно повернув потерпілому.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив факт активного сприяння ОСОБА_4 досудовому розслідуванню, а тому відповідно до ст.349 КПК України ця обставина доказуванню не підлягає.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочину, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості; повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв досудовому розслідуванню, пояснив, що вчинення злочину було зумовлено тяжким матеріальним становищем, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_4 вчинив даний злочин, маючи непогашену судимість за ст.296 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він неодружений, працює без офіційного працевлаштування швачем, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, за який він засуджується даним вироком, до постановлення попереднього вироку Червонозаводським районним судом м.Харкова від 02.11.2016р., за яким його засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.11.2016р., остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку протягом 2 (двох) років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, понесені при провадженні судової товарознавчої експертизи №5597 від 11.11.2016 року, в сумі 175,92 грн.
Речові докази по справі: диск з відеозаписом камер спостереження зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому. Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1