УХВАЛА

12 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України,
проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуде покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 жовтня 2014 року та йому призначено остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, судом допущено неповноту судового розгляду, зокрема суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_8 .
Апелянт звертає увагу на те, що після допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він наполягав на допиті свідка ОСОБА_8 , оскільки показання надані іншими свідками були суперечливими та не узгоджувались між собою. Захисник зазначає, що судом було задоволене його клопотання, проте в судове засідання вищевказаний свідок не з`явився та прокурор, надавши рапорт працівника поліції, повідомив, що мобільний телефон свідка не відповідає, а тому повідомити його про судове засідання не виявилось можливим.
В той же час апелянт зазначає, що відповідно до рапорту працівника поліції не встановлено, чи відвідували працівники поліції місце проживання свідка, чи вживали вони заходів щодо забезпечення повідомлення свідка про судове засідання. Захисник ОСОБА_7 звертає увагу на те, що суд вирішив закінчити дослідження доказів, не допитавши свідка, проте він та його підзахисний заперечували щодо цього, просили повторно викликати свідка ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 20, 22, 42 КПК України позбавив ОСОБА_5 збирати та подавати докази, брати участь в допиті свідків або вимагати їх допиту, а тому, на його думку, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2015 року в 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поруч з підземним переходом біля станції метро «Лісова» по вул. Мурманській, буд. 6 в м. Києві, на асфальті знайшов та підібрав, чим незаконно придбав без мети збуту паперовий згорток, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 9,85 г, який поклав до свої кишені та незаконно зберігаючи при собі, переніс до станції метро «Лісова», де цього ж дня приблизно в 23 год. 45 хв. був зупинений працівниками поліції та якими було виявлено та вилучено наркотичний засіб.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 були дотримані.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, спрямований не всебічне, повне й об`єктивне дослідження обставин справи, а висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження і викладеним у вироку доказам, дослідженим під час судового розгляду та належним чином оціненим судом у їх сукупності.
Зокрема, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких 19 листопада 2015 року приблизно в 23 год. 40 хв. на запрошення працівників поліції станції метро «Лісова» в м. Києві він був присутній як понятий та в кімнаті поліції, де працівники поліції провели поверхневий огляд ОСОБА_5 , якому було запропоновано викласти заборонені речі, на що ОСОБА_5 зазначив про відсутність у нього таких речей, згодом на прохання працівників поліції він дістав з кишені своєї куртки паперовий згорток, в якому знаходилась речовина зеленого кольору, про яку він сказав, що знайшов її та залишив для себе; показаннями свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких він знаходився на чергуванні на станції метро «Лісова» в м. Києві, де побачив ОСОБА_5 , який викликав у нього підозру, тому він запропонував йому пройти до кімнати поліції для встановлення особи, де за згодою самого обвинуваченого був проведений його поверхневий огляд, під час якого було виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження; протоколом огляду місця події від 20 листопада 2015 року, відповідно до якого оглядається кімната поліції на станції метро «Лісова» в м. Києві, де знаходиться ОСОБА_5 , в якого було виявлено та вилучено з кишені куртки згорток білого кольору з рослинною речовиною зеленого кольору, про яку ОСОБА_5 пояснив, що ця речовина є наркотичною речовиною коноплею, яку він знайшов біля підземного переходу станції метро «Лісова» та залишив собі для власного вживання без мети збуту; висновком експерта №118х від 02 грудня 2015 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, яка була вилучена у ОСОБА_5 , є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого становить 9,85 г.
Твердження сторони захисту про те, що судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду, зокрема з тієї підстави, що в судовому засіданні не був допитаний свідок ОСОБА_8 , який безпосередньо був на місці події, колегія суддів вважає непереконливими з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом першої інстанції були відхиленні клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно з вимогами ст.ст. 7, 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.
В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що судом першої інстанції були відхилені клопотання сторони захисту про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
В той же час, з матеріалів провадження вбачається, що у суді першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_8 . Прокурор, не забезпечивши явку свідка до суду, надав рапорт працівника поліції, відповідно до якого місце перебування ОСОБА_8 невідоме.
Відповідно до журналу судового засідання (а.с. 178 т.1 ), сторона захисту наполягала на повторному виклику свідка в суд, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання, оскільки прокурор не наполягав на допиті свідка, який є свідком обвинувачення та надав документи, що підтверджують обставини, які унеможливлюють повідомити ОСОБА_8 про дату та місце судового засідання, а тому у колегії суддів немає підстав вважати, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 22 КПК України, що могло б вплинути на правильність висновків суду та законність і обґрунтованість постановленого в справі судового рішення.

Оцінивши всі докази з точки зору достатності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України на підставі тих доказів, які були досліджені судом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що сторона захисту як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не надала будь-які докази на спростування тих фактичних обставин, на які посилалася сторона обвинувачення. Крім того, в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 не оскаржуються фактичні обставини вчинення злочину чи необґрунтованість висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Оскільки колегією суддів не встановлено будь-яких порушень, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ґрунтуються на повно, всебічно та об`єктивно досліджених доказах, які були представлені сторонами провадження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 .
З огляду на викладене та з урахуванням підстав для зміни чи скасування вироку, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 31 січня 2017 року по 12 квітня 2017 року включно в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3