АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" липня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000009 щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 27.10.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 191 КК України до штрафу в сумі 850,00 грн.;
- 15.06.2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до 3-х місяців арешту, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.06.2016 року за ч.2 ст.185 КК України та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередню - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обраховувати з моменту його фактичного затримання - 00-30 год. 25 січня 2017 року та зарахувати в строк відбуття покарання, строк тримання його під вартою, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, до дня набрання вироком законної сили, включно.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 - 1145 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні першої інстанції встановлено, що 10.01.2016 року, близько 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , вступивши в попередню змову з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись неподалік мосту через річку «Прут», на розі вулиць Заводської та Г.Шлях, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_9 та нанесли останньому три удари рукою в область обличчя, від яких він впав на землю. Після чого відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС № НОМЕР_1 вартістю 10 грн., золотим кільцем вартістю 500,00 грн., та грошима в сумі 170,00 грн., а всього на загальну суму 1180,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 28.03.2016 року, близько 14:30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись біля меблевого заводу, по вул. Хотинській, 2, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 , наніс останньому один удар рукою в область голови, від якого потерпілий впав на землю. Після чого вони відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10,00 грн., грошовими коштами в сумі 600,00 грн., 1600 білоруських рублів, один долар США, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, а всього завдали матеріальних збитків на загальну суму 1145,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.02.2017 року скасувати, а кримінальне провадження відносно її підзахисного закрити.
Посилається на те, що в основу вироку суд першої інстанції поклав докази, які відповідно до вимог кримінально процесуального закону є недопустимими, а саме такий доказ як пред`явлення особи для впізнання, оскільки він був отриманий з грубим порушенням норм КПК України, оскільки під час проведення даної слідчої дії, було підібрано статистів, які не підходили ні по віку, ні по зовнішнім даним.
Апелянт звертає увагу суду на те, що в основу вироку районного суду було покладено покази особи, матеріали відносно якого були виділенні в окреме провадження та вказана особа була допитана в судовому засіданні в якості свідка.
Також на думку апелянта, лише покази зацікавленої сторони в особі потерпілого не можуть бути достатніми для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.
На думку апелянта, решта доказів, таких як покази свідків є непрямими доказами в даному кримінальному провадженні, оскільки останні не були свідками вчинення кримінального правопорушення, а тому є недостатніми для визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні тяжкого злочину.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заявили що відмовляються від апеляційних вимог щодо оспорення доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованих злочинах, просять пом`якшити призначене покарання, застосувати ст.69 КК України, та врахувати його позитивні характеристики та наявність неповнолітньої дитини, визнання ним під час апеляційного розгляду вини, розкаяння у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника які змінили вимоги апеляційної скарги, просили пом`якшити покарання, міркування прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, та просить вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, показаннями потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та свідків , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які узгоджуються за змістом, суд дав правильну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи.
Із даних висновку експерта №35 від 11.01.2016 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження (а.с. 25-26, Т.1), які відповідають обставинам справи;
Із даних протоколу добровільної видачі від 14.01.2016 року вбачається, що особа матеріали відносно якого виділено в окреме провадження добровільно видав флеш накопичувач марки SP 16 GB та мобільний телефон марки «Нокіа» (а.с.33-36, Т.1);
Свідок ОСОБА_13 при проведенні слідчих дій, вказала, що зображена на фото особа, є ОСОБА_7 (а.с. 44-47).
Із даних протоколу огляду предмету від 15.01.2016 року вбачається, що переглянуто запис на вказаному СД-диску, з якого видно як двоє осіб схожих на обвинуваченого та особу матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, заходять до приміщення аптеки, де придбали дві медичні маски, після чого вийшли з аптеки (а.с.62-66 Т.1);
Із даних протоколу огляду предмету від 22.04.2016 року вбачається, що також було переглянуто запис на вказаному СД-диску, після чого потерпілий ОСОБА_9 вказав на обвинувачених, як на осіб які відкрито заволоділи його майном (а.с.67-68 Т.1);
Із даних протоколу огляду предметів від 28.03.2016 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , серед вилучених у особи матеріали відносно якого виділено в окреме провадження речей, впізнав раніше викрадені в нього речі (а.с.181-187 Т.1);
Із даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.06.2016 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 , серед пред`явлених осіб впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу яка 28.03.2016 року біля 14:00 год. відкрито викрала в нього майно (а.с. 202-206, Т.1);
Із даних протоколу затримання особи від 28.03.2016 року вбачається, що було затримано особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та в ході обшуку затриманої особи було вилучено купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 500 білоруських рублів, купюру номіналом 100 білоруських рублів, купюру номіналом 20 грн., купюру номіналом 1 долар США, студентський квиток на ім`я ОСОБА_10 та мобільний телефон марки «Samsung» (а.с.210-213 Т.1);
Із даних протоколу затримання особи від 08.06.2016 року вбачається, що було затримано ОСОБА_7 . Під час затримання у обвинуваченого вилучено банківську карту синього кольору «IRINA KUNICHEK PENSION», банківську карту синього кольору «Ощадбанк, Debit», банківську карту «ПриватБанк Універсальна», мобільний телефон марки «Нокіа» (Т.2, а.с. 26-27), які визнані речовим доказом (а.с. 28-31, Т.2).
Колегія суддів погоджується із висновком районного суду що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
З огляду на вище викладене, аналізуючи всі докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України повністю доведена матеріалами кримінального провадження.
Доводи апеляційних вимог про необхідність пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 є обґрунтованими.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 позитивно характеризується по місцю проживання, має неповнолітню дитину, під час апеляційного розгляду визнав вину та розкаявся у вчиненому, тому є підстави пом`якшення йому призначеного районним судом покарання з врахуванням наведених обставин.
ОСОБА_7 , як особа раніше судима потребує реального покарання у виді позбавлення волі для власного виправлення і перевиховання, попередження скоєння ним нових злочинів, відсутні правові підстави застосування щодо нього ст.ст. 69, 75 КК України, покарання йому слід призначити у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.02.2017 року у кримінальному провадженні №30000009 від 11.01.2016 щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання - змінити.
Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.06.2016 року та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В решті вирок районного суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в цей строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_1
11.07.2017 року
(дата засвідчення копії)