В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2017 Справа №607/24377/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0004215 від 12 листопада 2013 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шумськ Тернопільської області, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, на утриманні троє неповнолітніх дітей, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проживаючої та зареєстрованої за адресою по АДРЕСА_1 ,раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілої-адвоката ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченої ОСОБА_3 12 вересня 2013 року о 09 год. 00 хв., яка перебувала у квартирі АДРЕСА_2 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, 12 вересня 2013 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 , яка перебувала у квартирі АДРЕСА_2 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії будуть непомічені сторонніми особами, таємно із корисливих мотивів з-під матрацу, який знаходився на ліжку у спальній кімнаті ОСОБА_7 викрала грошові кошти, а саме: 13 000 гривень, 100 євро, що згідно із курсом НБУ становило 1060,51 гривень, 9400 доларів США, що згідно із курсом НБУ становило 75106 гривень та 275 канадських доларів, що згідно із курсом НБУ становило 2125,75 гривень, які належали ОСОБА_7 . Із викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 , із місця вчинення злочину втекла, спричинивши ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 91292,26 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнала повністю, підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини та показала, що 12 вересня 2013 року приблизно о 09 год. 00 хв. вона перебувала у ОСОБА_7 вдома, та під час розмови між якими, остання відійшла в сторону. У зв`язку із тим, що за нею (обвинуваченою) ніхто не спостерігав, вона проникла в спальну кімнату, у якій з-під матрацу, який знаходився на ліжку викрала 13 000 гривень, 9400 доларів США, 275 канадських доларів, які належали ОСОБА_7 . Вказаними грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд. У вчиненому вона щиро розкаюється, просить її суворо не карати, оскільки вчинила даний злочин через тяжке матеріальне становище, завдану шкоду потерпілій відшкодувала частково, а саме 12500 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 від 26 січня 2016 року, що є уточнюючим, про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 241396 визнає, пообіцяла його відшкодувати у повному обсязі, оскільки вийшла із «декретної» відпустки та працевлаштувалася.

Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_3 повністю погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували її винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдало значної шкоди.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, її ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, стан її здоров`я, що є задовільним, наявність утриманців трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - визнання нею своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 , їй слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченої, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення останньої можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність утриманців трьох неповнолітніх дітей.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, на неї слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

По справі є цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 241396 гривень в користь потерпілої, який підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань.
Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 241396 гривень, потерпіла обґрунтовує тим, що їй заподіяно таку шкоду внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , яка незаконно заволоділа грошовими коштами, на загальну суму 241396 гривень. Позовні вимоги потерпілої були визнанні в повному обсязі під час судового розгляду обвинуваченою ОСОБА_3 .

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, де законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно зі ст. 1177 ЦК України, передбачено відшкодування майнової шкоди фізичній особі, яка потерпіла від злочину. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоду, відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 13 000 гривень, 100 євро, 9400 доларів США та 275 канадських доларів. Обвинуваченою ОСОБА_3 частково відшкодовано шкоду на загальну суму 12500 гривень. На час звернення із відповідною уточненою позовною заявою, потерпілою здійснено розрахунок офіційного курсу вартості валют, у зв`язку із чим просить стягнути із обвинуваченої 241396 грн. відшкодування матеріальної шкоди із врахуванням розміру відшкодованої суми. Тому, розглядаючи цивільний позов в межах заявлених вимог та визнання таких обвинуваченою, необхідно стягнути з останньої на користь потерпілої 241396 гривень.

Суд приходить до обґрунтованого висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 241396 грн. підлягає до задоволення, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи щодо встановлення конкретних сум завданої шкоди.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ч.1, 2 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити, стягнувши із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 241396 (двісті сорок одна тисяча триста дев`яносто шість) гривень завданої матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Головуючий суддяОСОБА_1