Справа № 645/1629/17
Провадження № 1-кп/645/319/17
В И Р О К
Іменем України
14 липня 2017 р. м. Харків
Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
-Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 07.06.2017 року за ч. 1 ст. 122 КК України до одного року позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_6 ,-
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 10.02.2017 року приблизно об 11:00 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вживав спиртні напої разом ОСОБА_9 .. Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, схопив ніж, який знаходився на кухні квартири, яким умисно наніс п`ять ударів в життєво важливі органи ОСОБА_9 , а саме: в область грудної клітини, живота та тулуба, спричинивши останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1104-С/17 від 07.04.2017 року, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, колото-різані поранення тулуба, які виникли від дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, а також забійну рану на обличчі, яка виникла від ударної дії тупого твердого предмету. По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, яке ускладнилося виникненням двобічного гемопневмотораксу, та призвело до травматичного шоку, відповідно до п.п. 2.1.2 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ознакою небезпеки для життя належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та решта колото-різаних поранень та забійна рана на обличчі - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) відповідно до п.п. 2.3.1 «а», п.2.3.3 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть потерпілого не настала з причин, що не залежали від ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та пояснив, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого або нанесення йому тілесних ушкоджень, а лише захищався від протиправних дій самого потерпілого, який безпідставно наносив йому тілесні ушкодження. Так, обвинувачений пояснив, що 10.02.2017 року приблизно об 11:00 год. він зустрів ОСОБА_9 на вулиці, який запропонував йому вжити спиртні напої у квартирі останнього, на що він погодився. Після цього вони придбали пляшку горілки та прийшли до квартири ОСОБА_9 , де знаходилась його дружина ОСОБА_11 . В ході вживання спиртних напоїв ОСОБА_9 поскарживася на погане самопочуття та пішов спати, а він з його дружиною продовжили спілкування на кухні. Приблизно через десять хвилин до приміщення кухні забіг ОСОБА_9 з погрозами на його адресу та почав безперервно його бити руками та ногами. При цьому обвинувачений наголосив, що в цей час він сидів на табуреті та був позбавлений фізичної можливості підвестись через дії ОСОБА_9 , та відчувши загрозу своєму життю він схопив зі столу кухонний ніж та почав відштовхувати останнього від себе. Після того, як ОСОБА_9 відійшов від нього, він забрав зі столу ще один кухонний ніж з метою уникнення небезпеки з боку останнього, попрохав ОСОБА_11 відчинити двері квартири та повідомив їй, що забирає ножі із собою та коли її чоловік вгамується, пізніше їх поверне. Обвинувачений наголосив, що не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень кухонним ножем, проте припустив, що в ході штовханини він міг випадково зачепити його ножем, проте вказав, що ані тілесних ушкоджень, ані крові на одязі потерпілого на момент, коли він пішов з його квартири він не бачив. ОСОБА_6 наголосив, що він щиро розкаюється у скоєному, а саме у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження з перевищенням меж необхідної самооборони.
Обвинувачений та його захисник просили перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2. ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної самооборони.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина підтверджується зібраними наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 в тій частині, що 10.02.2017 року близько 11:00 год. він повертався з роботи та зустрів ОСОБА_6 , який запропонував йому купити мобільний телефон, на що ОСОБА_9 погодився. Оглянувши цей телефон він передав грошові кошти ОСОБА_6 та запропонував йому зайти до нього у квартиру щоб він вставив сім-карту його дружини в цей телефон та розповів як він працює. Після того як вони прийшли до його квартири, в якій знаходилась його дружина, він пішов до своєї кімнати перевдягатись, та як тільки зняв з себе верхній одяг, втратив свідомість та отямився лише в реанімації лікарні, що з ним трапилось не пам`ятає. Крім того, потерпілий пояснив, що його дружина нічого про подію нанесення йому тілесних ушкоджень не розповідала, посилаючись, що співробітники органу досудового розслідування в інтересах слідства заборонили їй це робити до судового розгляду даного кримінального провадження.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого, пояснила суду, що 10.02.2017 року після 11:00 год. її чоловік прийшов з роботи додому разом з ОСОБА_6 та повідомив їй, що придбав у ОСОБА_6 мобільний телефон та останній має вставити в нього сім-карту та розповісти як телефон працює. Вона почала готувати на кухні сніданок, а її чоловік з ОСОБА_6 сіли за кухонний стіл, на якому знаходились пляшка горілки, дві чарки та попільничка, і випили по одній чарці горілки. Після цього, її чоловік вийшов з кухні, а вона залишалась з ОСОБА_6 і розмовляла з останнім. Повернувшись на кухню її чоловік підійшов до ОСОБА_6 , який сидів на пуфику, підняв його за одяг та відпустив, у зв`язку з чим той знову впав на пуфик. Свідок наголосила, що вона сприйняла такі дії свого чоловіка як жарт, та не звернула на це увагу. Після чого її чоловік пішов до кімнати перевдягатись, а ОСОБА_6 відразу пішов за ним. Приблизно 3 хвилини вони перебували у кімнаті, після чого ОСОБА_6 вийшов у коридор та попросив її повісити йому на руку майстерку, випустити його з квартири та закрити за ним двері. Після того, як вона відкрила йому вхідні двері квартири та він вийшов в під`їзд, побачила в обох руках ОСОБА_6 знаходились кухонні ножі, які належали їй та завжди висіли на магніті на стіні у приміщенні кухні, при цьому обидві його руки були підняті та ножі були розташовані лезом в її бік. ОСОБА_6 сказав їй нікого не викликати та пішов. Після того як вона підійшла до кімнати, в якій знаходився її чоловік, відкрились двері кімнати та останній впав спиною на підлогу та вдарився головою, та в цей час вона побачила, що її чоловік поранений у живіт, на його футболці та на подлозі дуже багато крові. В той час як свідок намагалась закрити рани рушником, її чоловік втратив свідомість. Після чого вона викликала співробітників поліції, які викликали швидку.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів.
Картою виїзду швидкої медичної допомоги № 856 від 10.02.2017 року, згідно з якою зафіксовано виклик швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_3 з приводу колото-різаних ран грудної клітини та живота ОСОБА_9 (а.с. 101).
Фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 10.02.2017 року, з фото таблицею до нього, згідно з якими встановлено, що місцем події є квартира АДРЕСА_4 (а.с. 102-109).
Фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 10.02.2017 року, а саме квартири АДРЕСА_5 (за місцем фактичного проживання обвинуваченого), в ході якого виявлено та вилучено черевики чоловічі, ніж з рукояткою коричневого кольору кухонний та ніж з рукояткою сірого кольору кухонний (а.с. 110-111).
Фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 10.02.2017 року з фото таблицею до нього, згідно з яким свідок ОСОБА_12 заявила, що вона впізнає чоловіка, який знаходиться четвертим зліва направо як чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який 10.02.2017 року приблизно о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_3 в ході конфлікту спричинив ножове поранення її чоловіку ОСОБА_9 (а.с. 118-121).
Медичною довідкою КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 16.02.2017 року, згідно з якою ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 10.02.2017 року з діагнозом: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, двобічний гемопневмоторакс, забій передньої брюшної стінки, травматичний шок (а.с. 99).
Висновком судово-медичної експертизи № 136-Ис/17 від 03.03.2017 року, згідно з яким на фрагменті килиму (об`єкт № 1), вилученому під час огляду місця події. Виявлена кров людини групи В з ізогемагглютинином анті-А, походження якої від громадянина ОСОБА_14 не виключається, оскільки група його крові В(ІІІ) (а.с. 136-137).
Висновком судово-цитологічної експертизи № 216-Ц/17 від 07.03.2017 року, згідно з яким в результаті проведення судово-медичної експертизи двох кухонних ножів (об`єкти №№1-4), вилучених 10.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , сліди крові не виявлені (а.с. 139-140).
Висновком судово-медичної експертизи № 160-Ис/17 від 09.03.2017 року, згідно з яким кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемагглютинином анті-В (а.с. 142).
Фактичними даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 09.03.2017 року, в ході якого ОСОБА_6 в приміщенні ХОБСМЕ-2, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 35 у м. Харкові, пояснив про обставини, що мали місце 10.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , та вказав, що він разом з потерпілим ОСОБА_9 знаходились за вказаною адресою, де між ними виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_9 почав наносити йому удари по голові, у зв`язку з чим ОСОБА_6 почав закриватись. Після кількох ударів, які поступали від ОСОБА_9 . ОСОБА_6 своєю правою рукою взяв ніж кухонний, який лежав на столі поряд з ним та наніс потерпілому спочатку один удар в нижню половину грудної клітини з лівої сторони, після чого цим же ножем наніс один удар в ліве плече потерпілого. Як пояснив ОСОБА_6 , більше ніяких тілесних ушкоджень він йому не наносив (а.с. 131-132).
Висновком № 137-Ис/17 від 13.03.2017 року судово-медичної експертизи черевиків, вилучених у ОСОБА_6 , згідно з яким кров ОСОБА_6 належить до групи з ізогемагглютинином анті-В. На правому черевику (об`єкти № 4,5) ОСОБА_6 виявлена кров людини групи А з ізогемагглютинином анті-В, властивої йому самому. Від ОСОБА_9 ця кров походити не могла, оскільки його група крові В(ІІІ). На правому черевику (об`єкти № 1-3) та на лівому об`єкт (№ 6), наявні сліди крові людини, встановити групову приналежність якої не надалось можливим (а.с. 144-145).
Висновком судово-цитологічної експертизи № 217-Ц/17 від 14.03.2017 року, згідно з яким групова приналежність крові громадянина ОСОБА_9 В(ІІІ) Rhпол. В результаті проведення судово-медичної експертизи фрагментів текстильних волокон (об`єкт №1), вилучених з килиму в ході огляду місця події від 10.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що речовина на волокнах є кров`ю людини групи В(ІІІ) з ізогемагглютининами анті-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (а.с. 147-149).
Висновком судово-медичної експертизи № 40 МК-С/17 від 17.03.2017 року, згідно з яким на джемпері ОСОБА_9 наявні п`ять колото-різаних пошкоджень, а на фуфайці(футболці) чотири колото-різаних пошкодження. Пошкодженню №2 на джемпері пошкодження на фуфайці не встановлено. Решта пошкоджень попарно співпадають між собою по локалізації, направленню длинників та є єдиними каналами. Всі встановлені колото-різані пошкодження за морфологічними властивостями подібні між собою. Данні пошкодження утворились в результаті впливу якогось загостреного предмета, маючого ріжучу частину (лезо) середньої гостроти заточки та достатньо добре виражені ребра обуху. Колото-різане поранення, нанесені клинком ножа № 2 по морфологічним ознакам схожі з істинними пошкодженнями, встановленими на предметах одягу ОСОБА_9 .. Таким чином ці пошкодження (істинні) цілком могли утворитися і від клинка ножа № 2, представленого на експертизу. Утворення вказаних вище колото-різаних пошкоджень від дії клинка ножа № 1 малоймовірне (а.с. 151-153).
Висновком судово-цитологічної експертизи № 218-Ц/17 від 20.03.2017 року, згідно з яким групова приналежність крові громадянина ОСОБА_9 В(ІІІ) Rhпол. В результаті проведення судово-медичної експертизи фрагмента тканини (об`єкти №1-6), вилученого в ході огляду місця події від 10.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що речовина на тканині є кров`ю людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлений антиген В, а в об`єктах № 1, 2, 3, 5, 6 - ізогемагглютинином анті-А. Вказані сліди крові могли походити від будь-якої людини з груповою приналежністю крові В(ІІІ) з ізогемагглютинином анті-А, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається (а.с. 155-157).
Висновком судово-медичної експертизи № 1116-С/17 від 07.04.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_9 мали місце: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, колото-різані поранення тулуба, які виникли від дії гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості, а також забійна рана на обличчі, яка виникла від ударної дії тупого твердого предмету. Показання ОСОБА_6 , на які він посилається під час проведення слідчого експерименту відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації утворення встановлених у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень але не відповідають щодо кількості нанесених йому колото-різаних ран (а.с. 169).
Висновком судово-медичної експертизи № 1104-С/17 від 07.04.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_9 мали місце: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, колото-різані поранення тулуба, які виникли від дії гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості, а також забійна рана на обличчі, яка виникла від ударної дії тупого твердого предмету, та могла бути отримана не пізніше строку звернення потерпілого до лікувальної установи. По ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, яке ускладнилося виникненням двобічного гемопневмотораксу, та призвело до травматичного шоку належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (відповідно до п.п. 2.1.2 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), а решта колото-різаних поранень та забійна рана на обличчі - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) (відповідно до п.п. 2.3.1 «а», п.2.3.3 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) Всі виявлені ушкодження виникли в один і той же час, при цьому колото-різані рани наносилися в напрямку спереду назад та зверху вниз (а.с. 170-171).
Крім того, судова колегія вважає безпідставним посилання захисника на те, що в ході розгляду цього кримінального провадження не встановлено локалізації ножового поранення, нанесеного потерпілому, що за ступенем тяжкості є тяжким тілесним ушкодженням.
Так, зі змісту дослідницької частини вказаного висновку судово-медичної експертизи № 1104-С/17 від 07.04.2017 року вбачається, що загальний стан ОСОБА_9 на момент доставлення його до лікарні був крайнього ступеню тяжкості, під ендотрахеальним наркозом обуло проведено первинну хірургічну обробку (ПХО) ран грудної клітини: перша рана розташована в п`ятому міжребер`і зліва по передньо-пахвовій лінії проникає в плевральну порожнину накладені шви на рану; друга рана розташована в області лівої реберної дуги по середньо-ключичній лінії 2х1 см., помірно кровоточила, хід раневого каналу зпереду назад і донизу, не проникає в черевну порожнину, накладені шви на рану; третя рана розташована в області тіла грудини 2х1 см., при ревізії пошкоджує тіло грудини, накладені шви на рану; четверта рана підключичної області праворуч, розміром 2х1 см., помірно кровоточила, сліпо закінчувалася в підшкірних тканинах, накладені шви на рану.
Тобто, по ступеню тяжкості проникаюче колото-різане поранення, розташоване в п`ятому міжребер`ї зліва по передньо-пахвовій лінії, що проникало в плевральну порожнину, яке ускладнилося виникненням двобічного гемопневмотораксу, та призвело до травматичного шоку, належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Після огляду предметів, які були вилучені 10.02.2017 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , та за адресою: АДРЕСА_1 , а також добровільно надані потерпілим його речі в приміщенні палати № 219 (відділення політравми) 4-ї ХМКЛШНМД ім. професора Мещанінова, вони визнанні речовими доказами та передані на зберігання до камери схову Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області (а.с. 165, 166, 167-168,169).
Судова колегія критично ставиться до твердження обвинуваченого, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, а лише захищався від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_9 , який безперервно наносив йому удари руками та ногами по голові та тулубу на кухні квартири останнього, у зв`язку з чим він закривався руками та схопив зі столу ніж і почав відштовхувати потерпілого, оскільки ці показання спростовуються показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_12 , а також сукупністю досліджених письмових доказів по кримінальному провадженню.
В судовому засіданні свідком ОСОБА_12 надавались показання про те, що саме ОСОБА_6 спричинив її чоловікові ножові поранення у кімнаті їхньої квартири, до якої обвинувачений прийшов вже з синцями на обличчі, ці показання вона надавала в суді під присягою, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у зв`язку з чим вони сумніву у суду не викликають.
Крім того, в ході огляду місця події 10.02.2017 року було встановлено, що кров була виявлена лише у житловій кімнаті квартири потерпілого, на кухні цієї квартири крові не було.
За встановлених судом обставин, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізацію поранень у потерпілого ОСОБА_9 , а саме: ножових поранень в життєво важливі органи грудну клітину та тулуб, одне з яких за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, колегія суддів приходить до висновку, що умислом обвинуваченого ОСОБА_6 охоплювалось спричинення смерті потерпілого, внаслідок його протиправних дій.
Крім того, про умисел обвинуваченого на вчинення вбивства свідчить і його поведінка одразу після скоєння злочину, а саме, залишення потерпілого в безпорадному стані з небезпекою для життя після ушкодження життєво важливих органів та висловлення в бік дружини потерпілого вимоги нікого не викликати з направленими в її бік ножами в обох руках.
При цьому, смерть потерпілого ОСОБА_9 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , так як потерпілому була своєчасно надана медична допомога.
Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча у обвинуваченого ОСОБА_6 , доставленого до ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області конвоєм Немишлянського ВП, і були виявлені такі тілесні ушкодження як садно під лівим оком та гематома на повіці правого ока, що підтверджується листом ІТТ № 1 від 13.02.2017 року (а.с. 129), та він посилається на той факт, що ці ушкодження йому спричинив сам потерпілий ОСОБА_9 в результаті бійки з останнім, однак за встановлених судом обставин відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв в межах необхідної оборони.
Колегія суддів, оцінюючи наведені докази в їх сукупності відповідно до положень ст. 94 КПК України, приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведена.
Позиція сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого спрямована на уникнення відповідальності за скоєння закінченого замаху на умисне вбивство, за який передбачено більш тяжке покарання, порівняно з санкцією ст.124 КК України.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації характеризується негативно, розлучений, раніше засуджений за скоєння умисного злочину проти здоров`я особи.
Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта № 230 від 20.03.2017 року, ОСОБА_6 на час проведення експертизи страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 158-160).
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким умисним злочином, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу підсудного, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства.
Оскільки злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено до ухвалення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2017 року, яким його засуджено ч. 1 ст. 122 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, тому відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України суд призначає йому покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
ОСОБА_6 визнав позов, заявлений прокурором в повному обсязі. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовна заява, заявлена Начальником Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_8 , підлягає задоволенню в повному обсязі.
Строк відбуття покарання рахувати з 10.02.2017 року дати обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає необхідним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII, що діяла до 21.06.2017 року, і зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.02.2017 року по 20.06.2017 року, та з 21.06.2017 року по дату винесення вироку - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити незмінною тримання під вартою.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2017 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного залишити незмінною тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 10.02.2017 року.
В строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі з 10.02.2017 року до 20.06.2017 року (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII), та з 21.06.2017 року до 14.07.2017 року (в редакції Закону України від 18.05.2017 року № 2046-VІІІ) - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Позов Начальника Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_8 задовольнити повністю.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: картонну коробку зеленого кольору з написом «Маеstro», в якій міститься фрагмент килима з плямами бурого кольору; картонна коробка з написом «ОІа!», в якій мітиться фрагмент тканини з плямами бурого кольору; паперовий конверт, в якому міститься фрагмент ниток з килима, з нашаруванням речовини бурого кольору; светр темно синього кольору з пошкодженнями у вигляді порізів, та з нашаруванням речовини бурого кольору; футболку білого кольору в полосу, з пошкодженнями у вигляді порізів в кількості п`яти штук, з нашаруванням речовини бурого кольору, які знаходяться на відповідальномі зберіганні в камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області, знищити після набрання вироком законної сили.
Кухонний ніж з коричневою пластмасовою рукояткою, та кухонний ніж-пила з чорною пластмасовою ручкою, які знаходяться в полімерний пакеті білого кольору в камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області, повернути власнику ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.
Чоловічі чоботи коричневого кольору з чорними вставленими шнурками, які знаходяться в полімерному пакеті білого кольору з написом «Класс» в камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП України в Харківській області, повернути власнику ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_15