№ 1-кп/756/261/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000127 від 20.10.2016 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург (Російська Федерація), громадянина України, раніше судимого 22.06.2016 Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 ) у листопаді 2014 року, діючи на прохання невстановлених досудовим слідством осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, повторно вчинив пособництво у фіктивному підприємництві шляхом придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торрін» () з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у документальному оформленні від імені даного підприємства псевдо фінансово-господарських операцій з метою незаконного переведення безготівкових грошових коштів в готівку.

Дії ОСОБА_3 , спрямовані на створення ТОВ «Торрін», здійснювалися в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, а саме:

? статті 42 Господарського кодексу України, яка визначає, що «підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку;

? статті 56 Господарського кодексу України якою встановлено, що суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу;

? статті 57 Господарського кодексу України якою встановлено: установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. У засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству;

? статті 57 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом;

? статті 65 Господарського кодексу України, яка визначає, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів;

? статті 88 Господарського кодексу України якою встановлено, що учасники господарського товариства зобов`язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства;

? статті 89 Господарського кодексу України якою встановлено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства;

? статті 81 Цивільного Кодексу України, за якою юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу;

? статті 87 Цивільного кодексу України якою встановлено: для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації;

?статті 89 Цивільного кодексу України якою встановлено: юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи;

?статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від 15.05.2003, якою визначено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи, які подаються державному реєстратору, повинні містити відомості, передбачені законом;

? пункту 3 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від 15.05.2003, відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, несуть засновники (учасники) юридичної особи;

? статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003, якою визначено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору два примірники установчих документів. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що у разі державної реєстрації юридичної особи, для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу), крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів) до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) юридичної особи в розмірі, який встановлено законом;

? статті 4 Закону України «Про господарські товариства» N 1576-XII від 19.09.1991 якою визначено, що товариства з обмеженою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, їх установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Так, ОСОБА_3 з 11.11.2014 року (згідно протоколу № 2 від 11.11.2014 року) являвся учасником суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) ТОВ «Торрін» (), зареєстрованого 08.10.2014 року у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 57, а з 12.11.2014 року (згідно Наказу № 2 від 12.11.2014 року) його директором.

Однак, незважаючи на вищевикладене, придбання ТОВ «Торрін» відбулося без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, яка передбачена статутом вказаного товариства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

У листопаді 2014 року перебуваючи в м. Харкові (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з приводу вчинення дій щодо реєстрації на його ім`я суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи ТОВ «Торрін», за грошову винагороду, без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, яка передбачена статутом даного товариства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб. З цією метою ОСОБА_3 надав невстановленим досудовим слідством особам копії сторінок свого паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Нововодолазьким РС ГУ ДМС України в Харківській області від 20.08.2014 року та копію довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 .

В подальшому, 12.11.2014 року, перебуваючи в м. Харкові, проспект Московський (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою досягнення своєї злочинної мети, яка полягала у вчиненні пособницьких дій, спрямованих на створення ТОВ «Торрін» для подальшого його використання невстановленими особами з ціллю прикриття незаконної діяльності, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи попередньо складені проекти установчих та реєстраційних документів ТОВ «Торрін», які свідчать про придбання ОСОБА_3 даного суб`єкта підприємницької діяльності, а саме:

Реєстраційну картку Форми 4 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ТОВ «Торрін» від 12.11.2014 року;

?Реєстраційну картку Форми 3 на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи по ТОВ «Торрін» від 12.11.2014 року;

?Статут ТОВ «Торрін» номер запису № 0032653 від 18.11.2014 року.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис проекти документів містять завідомо неправдиві відомості та необхідні для придбання суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Торрін», які в подальшому будуть використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 засвідчив їх своїми підписами, наділивши їх таким чином значенням документів.

За виконання зазначених дій ОСОБА_3 отримав від невстановлених досудовим розслідуванням осіб грошову винагороду в загальному розмірі чотири тисячі гривень.

З метою доведення своєї злочинної мети до кінця, 18.11.2014 року невстановлені досудовим розслідуванням особи доручили юристу ОСОБА_6 подати перелічені вище документи до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме державному реєстратору ОСОБА_7 для проведення реєстраційних дій «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» та «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», тим самим здійснили внесення змін до реєстраційних даних суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи ТОВ «Торрін» з приводу його придбання ОСОБА_3 , про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис під №0032653.

Отже, ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів, виконавши всі перелічені вище дії, запропоновані йому невстановленими досудовим розслідуванням особами та фактично придбавши ТОВ «Торрін», досягнув своєї злочинної мети, яка полягала у вчиненні повторного пособництва у фіктивному підприємництві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб шляхом створення суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, яка полягала у документальному оформленні від імені даного підприємства псевдо фінансово-господарських операцій з метою незаконного переведення безготівкових грошових коштів в готівку та інше.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми діями, які виразились в пособництві у фіктивному підприємництві, тобто створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

15 листопада 2016 року під час досудового розслідування між прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника останнього, укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 . В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України участь в укладенні угоди про визнання ОСОБА_3 винуватості приймав і його захисник ОСОБА_5 , який також підписав зазначену угоду поряд з прокурором та підозрюваним.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 підозрювався та обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 15 листопада 2016 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_4 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника ОСОБА_8 , з другого боку.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України даний вирок щодо ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України та вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 22.06.2016 року щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України - виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя