Справа № 373/1255/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/357/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
20 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи.

Цим же вироком вирішено питання щодо судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:
Неповнолітній ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 13 червня 2016 року близько 14 години за попередньою змовою із малолітнім ОСОБА_11 (2002 р.н.), прийшли до території неогородженого подвір`я АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_12 . Перебуваючи на території вищевказаного подвір`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підійшли до господарського сараю та по черзі з нього винесли на подвір`я металеву ванну, пральну машинку вітчизняного виробництва «Донбас», рулон металевої сітки довжиною 7 м. і висотою 1,5 м. та три заготівки на загорожу для могили, виготовлених з профільної труби розміром 2х2 см. У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 поклавши всі вищевказані речі до вищевказаної металевої ванни віднесли їх до метало-приймального пункту, який знаходиться в АДРЕСА_2 , де здали їх на метал, за що отримали кошти, які витратили на власні потреби.

Того ж дня, близько 15 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 знову повернулися до подвір`я АДРЕСА_2 , де через вибиті ним двері проник до господарського сараю звідки на подвір`я виніс дві профільні труби розміром 2х2 см., одна з яких довжиною 4 м., а інша 3,5 м., арматуру діаметром 3,5 см. та довжиною 5 м. У подальшому, перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виявили там металеву драбину довжиною 4 м. та металеву клітку для тримання домашньої птиці розміром 1,5 м на 1,5 м., які знаходились біля господарського сараю. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 взявши всі вищевказані речі віднесли їх до метало-приймального пункту, який знаходиться за вищевказаною адресою де здали їх на метал, за що отримали кошти, які витратили на власні потреби.

Вищевказаними умисними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 завдано майнової шкоди на суму 486 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на справедливий судовий розгляд, а обвинувальний акт стосовно нього не відповідає вимогам діючого законодавства. Так, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно нього, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що його злочинними діями потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 486 грн., до такого переконання суд дійшов на підставі висновку експерта Черкаського НДЕКЦ ОСОБА_14 № 4/1106 від 12.07.2016 р, на який в обвинувальному акті посилається орган досудового розслідування. При цьому, висновок експерта не є категоричним, він лише припускає що вартість викраденого майна могла становити 486, 00 грн., а отже експертом не встановлено точної вартості викраденого. Таким чином, органом досудового розслідування та прокурором допущено визначення неконкретного обвинувачення, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, у тому числі й забезпечення права на захист, яке знаходить свій прояв не лише у наданні обвинуваченому можливості мати захисника, а й можливості реалізувати інші йому права, зокрема право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Разом з тим, апелянт зазначив, що судовий розгляд відносно нього у суді першої інстанції взагалі проведено без участі потерпілого, який до того ж не був належним чином повідомлений.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить поновити строк на подання заперечення на апеляційну скаргу, відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого неповнолітнього ОСОБА_8 та вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_15 та захисника адвоката ОСОБА_10 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили пом`якшити покарання і застосувати ст. 69 КК України, думку прокурора, котра не підтримала подану апеляційну скаргу та просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено, доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до приміщення, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував те, що останній є неповнолітнім, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодуванню шкоди.

Разом з тим, при призначення покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України судом першої інстанції недостатньо враховано конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, незначний розмір завданої потерпілому майнової шкоди, а також особу винного, котрий в ході досудового слідства та під час судового розгляду в суді першої інстанції сприяв розкриттю злочину, не намагався уникнути покарання та ввести слідство та суд в оману, крім того, колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений є неповнолітньою особою та вважає що недостатнє врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до призначення обвинуваченому ОСОБА_8 надмірно суворого покарання за вчинення даного злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку про те, що ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок суду необхідно змінити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України та пом`якшити призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Щодо застосування ст. 69 КК України при призначення покарання обвинуваченому, то колегія суддів підстав не вбачає.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає їх надуманими, необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: