АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінальних проваджень № 0002476, № 0003345, № 0002748 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-11.02.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 186 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік;
-23.04.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до одного року одного місяці позбавлення волі;
-11.02.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на два роки;
-30.03.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на два роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки;
за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки;
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки .
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання, частково у вигляді одного місяця позбавлення волі приєднано не відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 року, остаточно призначивши йому до відбуття покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів, судові витрати віднесені на рахунок держави.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 28.03.2016 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Look AT you», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, буд. 14, побачив на вітрині спортивну кофту марки «Hard бомба», синього кольору, розміром «S», вартістю 450 гривень, яку він визначив предметом свого злочинного посягання та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, вчиняючи злочин повторно, взяв з вітрини вищевказану кофту, одягнув її на себе, та зверху вказаної кофти одягнув свою куртку, аби приховати вказану кофту.
Після цього, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ФОП « ОСОБА_10 » матеріальну шкоду в розмірі 450 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.06.2016, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись у приміщені критого ринку «12 квартал» розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бориса Кротова, 1, побачив ОСОБА_8 , яка тримала у своїй правій руці мобільний телефон, який він визначив предметом свого злочинного посягання. Реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_8 , та усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілої, умисно зачепив праву руру потерпілої, в якій знаходився мобільний телефон, тим самим вибив мобільний телефон з руки потерплої, який впав на підлогу.
Після чого ОСОБА_7 підібрав вказаний мобільний телефон марки «Nokia» 225 Dual Sim imeі 1-37246 imeі 2-37253 вартістю 1190 гривен в якому знаходилися сім карта мобільного оператора «МТС» НОМЕР_1 та мобільного оператора «Киевстар» НОМЕР_2 які не мають для потерпілої ОСОБА_8 матеріальної цінності та з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1190 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , в невстановлений час, перебуваючи біля кінотеатру «Січ», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, 59, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, знайшов і таким чином придбав предмет, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, по типу одного з різновидів холодної зброї ударно-дробильної дії кастета, який він не маючи передбаченого законом дозволу, носив при собі до 11.08.2016 року.
11.08.2016 року близько 10 години 20 хвилин співробітниками поліції при проведенні профілактичних заходів, біля будинку №5 по вул. Казакевича в м. Дніпро, було зупинено ОСОБА_7 , в зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення. В ході особистого огляду у ОСОБА_7 було виявлено рюкзак, який ОСОБА_7 тримав в руці та в якому було виявлено та вилучено предмет, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії кастета, який ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу носив при собі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій просить змінити вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2017 року на більш м`який або призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок, постановлений відносно нього, є занадто суворим. Суд першої інстанції не надав належну оцінку тому, що у нього на утриманні є бабуся-пенсіонерка, 1937 р.н., яка має тяжкі хронічні захворювання, та батько, 1967 р.н., інвалід ІІ групи, недієздатний. На час затримання проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , яка вагітна. Вказує, що цивільний позов відшкодував в повному обсязі та виплатив на свій розсуд моральні збитки потерпілим. Зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі надав оцінку особі засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання, визнав свою вину ще на стадії досудового розслідування та сприяв розслідуванню кримінальних правопорушень, публічно просив вибачення у потерпілих, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що дає підстави та можливість застосувати до засудженого більш м`яке покарання, в тому числі, на підставі ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, думки прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, позицію потерпілого та його представника, які кожен окремо заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій обвинуваченим з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції не допущено.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність пом`якшення покарання, в тому числі, застосувавши до нього ст. 69 КК України, колегія судді зауважує, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , а саме, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, що визнано судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання. Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку, потерпіла ОСОБА_8 вказала на те, що матеріальну шкоду обвинувачений їй не відшкодував, що спростовує такий довід ОСОБА_7 , викладений в його апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи ОСОБА_7 необґрунтованими та не вбачає підстав для пом`якшення покарання, в тому числі, із застосуванням до призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року покарання ст. 69 КК України, оскільки обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не дає підстав вважати її такою, що суттєво знижує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 69 КК України, та вірно призначив йому покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки саме таке покарання з огляду на обставини справи, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_7 щодо неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання того, що на його утриманні є бабуся-пенсіонерка, 1937 р.н., яка має тяжкі хронічні захворювання, та батько, 1967 р.н., інвалід ІІ групи, оскільки такі обставини самі по собі не є підставою для пом`якшення покарання, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Серед іншого, колегія суддів вважає, що апеляційна вимога ОСОБА_7 про необхідність призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, є безпідставною з огляду на наступне.

Ч. 1 ст. 71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Згідно з абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, доводи обвинуваченого, що викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: