АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. № 11-кп/778/478/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9
розглянула 23 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Встановлені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2016 року обставини:
11.09.2016 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «DACIA Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по середньому ряду проїзної частини вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Тюленіна в напрямку вул. Української.
В цей же час, біля каскаду «Веселка», проїзну частину вул. Набережна магістраль, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками та розміткою «зебра», переходив пішохід ОСОБА_10 , рухаючись при цьому з ліва направо за напрямком руху автомобіля «DACIA-LOGAN» під керуванням водія ОСОБА_8
11.09.2016 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі, діючи в порушенні вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_10 та можливості завершити йому перехід проїзної частини, в наслідок чого скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №4060М від 19.10.2016 року пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження:
- «тяжку черепно-мозкову травму; закриті переломи великого крила основної кістки з права, тім`яної кістки з права, задньої і латеральної стінок основної пазухи; забиття головного мозку тяжкого ступеня з локалізацією зон вогнищ; забиття в лівій тім`яній долі, епідуральних (над твердою оболонкою головного мозку) гематом в правій тім`яній області, з набряком речовини головного мозку, зі зміщенням структур головного мозку вліво, з крововиливом під м`які оболонки головного мозку та в порожнину пазух, рана в області волосяної частини голови, масивний набряк м`яких тканин в лобно-тім`яній-скроневій області з права, синець області правого ока, садни в лобно-тім`яній області на фоні проявів мозкової коми, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення»;
- «закриті багато осколкові роздроблені переломи латерального мищелка, метафаза та діафіза правої великоберцової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів; багато осколковий роздроблений перелом проксимальної головки та метафаза правої малоберцової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів; забиття правого колінного суглоба з розвитком гемартроза (кров в порожнині суглоба), синець з набряком м`яких тканин в області правого колінного суглоба, в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня»;
- «закритий перелом кісток носа, садни в області спинки носа, в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я»;
- «садни в області кінцівок, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2016 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки.
У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 Кримінального кодексу України протягом іспитового строку покладено на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 60000 (шістдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання обвинуваченому та стягнутої суми моральної шкоди, вказує, що судом невірно дана оцінка його діям і діям ОСОБА_8 перед і під час здійснення ДТП, що суттєво вплинуло на результат розгляду справи, не були доведені обставини, які мають значення для справи, яким суд дав невірну юридичну оцінку та прийняв як встановлені, висновки суду не відповідають обставинам і матеріалам справи, вважає, що грубо були порушені його права. Просить змінити вирок в частині призначеного покарання та в частині часткового задоволення цивільного позову, а саме призначити ОСОБА_8 випробувальний термін три роки та позбавити його права керуванням транспортними засобами на три роки, а також, задовольнити його позов в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_8 на його користь 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В іншій частині вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав вимоги апеляції щодо збільшення суму відшкодування моральної шкоди, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, адвоката обвинуваченого, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляції, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України, за обставин, викладених у вироку, а також основне покарання, вид та його розмір ніким з учасників провадження не оспорюється. Тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок відносно ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги, а саме в частині вирішення строку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, строку звільнення від відбування покарання та цивільного позову потерпілого.
Вирішуючи питання щодо апеляційних вимог потерпілого про призначення обвинуваченому додаткового покарання на більший строк та збільшення іспитового строку апеляційний суд виходить з такого.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 2 роки і звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з визначенням іспитового строку 2 роки, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який хоча і віднесено до категорії тяжких злочинів, однак є неумисним, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв у розкритті злочину, взяв на себе витрати по відшкодуванню матеріальної шкоди з лікування потерпілого, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером. Також суд цілком слушно взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Вказані обставини стали підставами для обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без його ізоляції від суспільства в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації протягом наступних 2 років та покладенням на нього певних обовязків, передбачених ст.76 КК і призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, строки яких є достатніми для доведення виправлення, а строк додаткового покарання відповідатиме меті призначення покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Отже, підстав вважати строк додаткового покарання та встановлений ОСОБА_8 іспитовий строк за ст. 75 КК України несправедливими колегія суддів не вбачає. Вирок районного суду в цій частині є законним і обґрунтованим.

Крім того, вимоги апеляційної скарги щодо збільшення іспитового строку за ст. 75 КК України та збільшення строку призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом шляхом зміни оскаржуваного вироку не можуть бути задоволенні, оскільки не узгоджуються із ст. 408 КК України щодо підстав саме для зміни вироку, натомість заявлені апелянтом вимоги стосуються погіршення правового становища обвинуваченого, що перебуває за межами положень ст. 408 КПК України.

Водночас вимоги потерпілого стосовно збільшення суми моральної шкоди, судова колегія знаходить аргументованими.
Відповідно до ч.1ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно ст.23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , суд першої інстанції помилково встановив наявність провини в діях самого потерпілого, оскільки за встановленими судом фактичними обставинами справи ОСОБА_10 рухався по пішохідному переходу, що надавало йому перевагу у русі та спростовує даний висновок суду, натомість місцевий суд правильно встановив, але недостатньо врахував перенесені потерпілим фізичні та моральні страждання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 отримав численні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.10.2016 є, зокрема, і тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою загрози для життя.
Внаслідок вчиненого щодо нього злочину психологічний та фізичний стан потерпілого погіршився, змінився звичайний спосіб життя, а стан здоров`я ОСОБА_10 вимагає подальшого тривалого лікування, отже доводи апеляційної скарги щодо збільшення суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого, є такими, що заслуговують на увагу.
Тому із урахуванням фізичних і моральних страждань потерпілого, які він отримав від злочину, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди на його користь необхідно збільшити до 80 000 грн.
За таких обставин, апеляційний суд на підставі положеньст. 408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, змінити.

Збільшити стягнутої з ОСОБА_8 суму моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4