УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
підозрюваної ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радинка, Поліського району, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 09 березня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, відповідно до ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 24 березня 2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено для відбування призначеного покарання, звільненої 20 серпня 2014 року з Чернігівської ВК №44 на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року,
підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
25 травня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
За вказаним фактом 16 липня 2017 року було розпочате кримінальне провадження №0010557 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
30 вересня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

15 жовтня 2015 року досудове розслідування вищевказаному кримінальному провадженні було зупинено та оголошено розшук ОСОБА_4 .

Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваній, слідчий посилається на те, що протягом тривалого часу ОСОБА_4 неодноразово викликалася для проведення слідчих дій, однак виклики ігнорувала, до слідчого не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, за місцем реєстрації не проживала, на телефонні дзвінки не відповідала, таким чином переховувалась від органів досудового розслідування. Проведеними оперативно-розшуковими заходами місце перебування ОСОБА_7 встановлено та останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. У зв`язку з вищевикладеним виникає необхідність у застосуванні запобіжного заходу підозрюваній у вигляді тримання під ватрою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання ризиків, визначених положеннями ст.177 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрювана просила застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, запевнивши суд, що вона не переховувалася від органів досудового розслідування та має наміру переховуватись, а також вказала, що проживатиме постійно за адресою свого проживання разом з батьками.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 24.07.2015 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 28.07.2015 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 03.08.2015 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 10.08.2015 року; протоколом допиту підозрюваної, від 22.05.2017 року.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_4 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони наявні, з огляду на специфіку злочину, за яким оголошено підозру, та тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винною у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При цьому слід зазначити, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними («Stogmuller v.Austria»).

Підозрювана ОСОБА_4 запевнила слідчого суддю, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або іншим чином впливати на кримінальне провадження та постійно з`являтись за першим викликом до слідчого. Вказала, що від органу досудового розслідування не переховувалася.

Таким чином, враховуючи те, що прокурором не надано належних доказів того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_4 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом та необгрунтованим. Поряд з цим, хоча повідомлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваної, її вік, міцність соціальних зв`язків, сімейний і майновий стан та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні слідчий суддя вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід. У зв`язку з цим слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Керуючись статями 176-178, 183, 194, 206, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на неї такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві за першою вимогою (викликом);

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків накладених судом визначити до 25 липня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 29 травня 2017 року о 15 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_12