справа № 208/6567/14-к
№ провадження 1-кп/208/43/16
ВИРОК
Іменем України
30 листопада 2016 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-технічна, розлучений, мешкає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
13.07.2013 року, о 12.00 годині, ОСОБА_5 знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_4 , в ході раптово виниклої, на ґрунті особистих неприязливих стосунків, сварки, перебуваючи на кухні зазначеного домоволодіння, переслідуючи мету заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, утримуючи її лівою рукою за волосся, навмисно наніс їй два удари кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці носу та садна на мочці вуха ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та пояснив суду, що будинок АДРЕСА_1 придбав він. В будинку вони мешкали з дружиною та дітьми. Ніколи не бив ні дружини ні дітей. У 2013 році їх відносини погіршились та вони розлучились. Декілька разів колишня дружини викликала міліцію звинувачуючи його в насильстві. 13.07.2013 року, за місцем мешкання між ними дійсно відбулась сварка, в процесі якої він схопив дружини за голову рукою, але не бив її, ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не наносив. Донька в той день в будинку не була та не могла нічого бачити.
Потерпіла в судовому засіданні наполягала на тому, що тілесні ушкодження при зазначених в обвинувальному акті обставинах, наніс їй саме обвинувачений. Обвинуваченого просить наказати на розсуд суду. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила пояснення потерпілої. Пояснила суду, що бачила як обвинувачений схватив матір за волосся та кулаком наніс два удари в обличчя. Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вдень 13.07.2013 року вона чула як сварились її сусіди в будинку АДРЕСА_1 . Наступного дня бачила в ОСОБА_4 дряпини на вуху. З її слів знає, що ці ушкодження їй наніс ОСОБА_8 .
Окрім пояснень зазначених осіб вина ОСОБА_8 також підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні, а саме: заявою потерпілою в органи МВС про спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень,(т.2 а.с.4-5), протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_4 ,
згідно яких вони підтвердили раніше надані пояснення, за участю статистів показали на місці обставини нанесення тілесних ушкоджень, (т.2 а.с.45-52), висновками судово-медичних експертиз, якими у потерпілої встановлені легкі тілесні ушкодження, надана відповідь про можливість їх спричинення при обставинах які зазначені в протоколах слідчих експериментів.( т.2 а.с.42, 54, 94).
Суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, наслідки що настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину не визнав, посередньо характеризується за місцем колишнього мешкання.
З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді штрафу. На думку суду зазначене покарання є законним, справедливим, цілком достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нового злочину.
Розглядаючи заявлені потерпілою позовні вимоги, в частині відшкодування матеріальної шкоди суд вважає їх законними та обґрунтованими на суму, яка документально підтверджена, а саме 1 500 гривень витрачених на юридичну допомогу. Матеріальні витрати у сумі 500 гривень нічим не підтверджені, і у цій частині суд відмовляє у їх стягненні.
Позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, на думку суд є законними, обґрунтованими але такими, що підлягають частковому задоволенню. З урахуванням встановленої вини обвинуваченого, вимог розумності та справедливості, моральна шкода завдана потерпілій буде відповідати стягненню на її користь з обвинуваченого 3 000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні пред`явленного обвинувачення за ст. 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 850 гривень.
Позовні вимоги потерпілої задовольнити частково, стягнувши на її користь з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 500 гривень, 3 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Міру запобіжного заходу відносно засудженого, до набрання вироку законної чинності, не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1