АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 на вирокСолом`янського районного суду м. Києва від 05серпня2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованогота проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2013 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, 03.07.2014 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,

визнановинним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченомуОСОБА_7 у виді домашнього арешту до набрання вироком законноїсили залишено без змін.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 10.06.2016 року близько 19:25 год. в магазині «Адідас №2» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, таємно викрав чоловічий спортивний костюм чорного кольору бренду «Адідас порше-дизайн» вартістю 3590 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 вийшов з примірочної та направився до виходу з магазину; проходячи повз рамки магазину, спрацювала сигналізація і він почав тікати. В цей час дії обвинуваченого, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були викриті свідком ОСОБА_9 , який став наздоганяти ОСОБА_10 та висловлювати вимогу повернути викрадене майно, але обвинувачений цю вимогу проігнорував, розуміючи, що він діє відкрито, утримуючи викрадене майно, намагався втекти, але був затриманий, а викрадене майно вилучене.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 05.08.2016 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, не врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що вказує на те, що ОСОБА_10 прагне вести злочинний спосіб життя, не бажає перевиховуватися та незаконно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно дост. 370 КПК України судове рішення повиннобути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна.
Однак, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині неправильного застосування кримінального закону заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої обставини щире каяття і обтяжуючої обставини рецидив злочину, ставлення засудженого до вчиненого та дійшов обґрунтованого висновку щодо виду та розміру покарання, - 2 роки позбавлення волі яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції у достатній мірі не врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, позитивних висновків не зробив, суспільно корисною працею не займається та продовжує вчиняти нові злочини.
Тобто, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 75 КК України та безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, належним чином не вмотивувавши своє рішення у цій частині.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Враховуючи наведене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що викладені вище обставини провадження не давали суду першої інстанції достатніх підстав для висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим та не відповідає вимогам вказаної статті, а вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку, за яким обвинувачений має реально відбувати покарання, призначене йому за вироком суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 (два) рокипозбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Вирок апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2