Справа № 204/7856/16-к
1-КП/204/126/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0000301 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левенцівка Чутівського району Полтавської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , маючого на утриманні малолітню дитину, одруженого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Наказом № 167 командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2014 року військовослужбовця, призваного на час проведення мобілізації, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця 1 відділення 1 взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
За наведених обставин солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
22 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилився від проходження військової служби до 28 листопада 2016 року, тобто понад місяць.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і пояснив, що 22 вересня 2014 року він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно залишив розташування вказаної військової частини без поважних причин. 28 листопада 2016 року він повернувся до розташування військової частини. У скоєному кається.
Згідно ст. 349 КПК України судом не допитувалися свідки, а також не досліджувалися письмові докази по кримінальному провадженню, окрім матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому злочині знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Вчинений злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем несення служби характеризується добре, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття.
З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку - двох років - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1