ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 03.10.2016р. за №0006000, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. с.Добре Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одружений, офіційно не працює, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
02.10.2016р. близько о 18.30год., водій ОСОБА_6 , керуючи сідловим тягачем «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул.Василя Сергієнка, з боку пр.Інженера Преображенського в напрямку Вознесенівського району м.Запоріжжя, наближаючись до виїзду на міст ім.Преображенського.

В цей же час велосипедист ОСОБА_4 рухалася по тротуару мосту ім.Преображенського, у попутному з сідловим тягачем напрямку.

Водій ОСОБА_6 , наближаючись до в`їзду на міст ім.Преображенського, де наявне заокруглення проїжджої частини праворуч та ліворуч, маючи об`єктивну спроможність завчасно виявити зміну напрямку руху, а також часткову непрацездатність робочої гальмівної системи, діючи у порушення вимог п.12.1, 31.1, 31.4.1а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.31.1: «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації»; п.31.4: «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таких вимогам: 31.4.1. Гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника»; не врахував дорожню обстановку та стан керованого транспортного засобу, а саме часткову непрацездатність робочої гальмівної системи, викликану повною відсутністю супортів разом з робочими циліндрами та колодками гальмових механізмів обох передніх коліс, рухаючись з граничною швидкістю на заокруглені проїжджої частини, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїжджої частини праворуч, наїзд на другу від початку мосту опору та подальший наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , що рухалася по тротуару мосту в попутному напрямку, спричинивши останній згідно висновку судово-медичної експертизи №4971М від 21.12.2016р. тілесні ушкодження у вигляді відкритого відламкового переламу лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів та вистоянням їх в рану, обширну рану в середній третині лівого стегна з розмозженими краями на фоні появи травматичного шоку середнього ступеню тяжкості, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення; відкриті багатовідламкові перелами обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів в рану, рани в верхній та середній третині лівого передпліччя, відривний перелам на рівні основної фаланги першого пальця лівої кісті, що призвело до необхідності формування ампутаційної культи першого пальця лівої кісті, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більш 21 дня; садна м`яких тканин в області кінцівок та тіла, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в зазначений день та час він дійсно керував завантаженим тягачем з напівпричепом, який належить власнику ОСОБА_7 , здійснюючи маршрут з м.Миколаєва до м.Запоріжжя. Виїзжджаючи з м.Миколаєва, він знав, що на автомобілі відсутні супорта гальмівної системи, оскільки їх заклинило і він зняв їх за декілька днів перед виїздом, віддав власнику автомобіля на ремонт. На момент виїзду вони не були відремонтовані, тому, перевіривши, що гальма працюють, він все-таки виїхав до м.Запоріжжя без супортів. Він розумів, що ризик є, але у нього не було іншого виходу, він завантажився і слід було везти товар. Він нормально доїхав з Миколаєва до Запоріжжя і коли наближався до мосту Преображенського на спуску почув звук шипіння, після чого зрозумів, що гальма не працюють. При цьому, він рухався з допустимою швидкістю. Через відсутність гальм він наздоганяв легковий автомобіль, який рухався попереду нього. Щоб уникнути зіткнення з ним і зупинити свій автомобіль, він направив його в опору мосту справа, однак автомобіль лише сковзнув по ній і продовжив рух на тротуар. Перед цим він бачив, як на велосипеді по тому тротуару проїхав чоловік з хлопчиком. Дівчину він не бачив, можливо вона була за опорою. Коли його автомобіль виїхав на тротуар, він лише тоді побачив дівчину, яку вже зажало передом його автомобіля до огорожі мосту, він почув крик, стали збігатися люди, викликали швидку. Дівчина отримала пошкодження в ліву частину тіла. Він розуміє, що він, як водій, допустив порушення правил дорожнього руху, розумів, що без гальм їхати не можна було, але все-таки поїхав у рейс. Він визнає, що потерпіла отримала тілесні ушкодження від його дій. Він на досудовому розслідування добровільно відшкодував чоловіку потерпілої 2800,00грн. Також пояснив, що в трудових відносинах з ОСОБА_7 чи іншими особами на момент ДТП не перебував. Автомобіль був застрахований згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цивільний позов потерпілої про стягнення з нього моральної шкоди не визнав, проти стягнення з нього витрат на правову допомогу не заперечує. Крім того, пояснив, що мешкає разом з дружиною, сином, невісткою та онуками. Працюють в їх родині тільки він та син. Просить суворо його не карати, просить вибачення у потерпілої.

Судом встановлено, що 03.10.2016р. інформація по факту даного ДТП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внесена до ЄРДР за №0006000 (арк.151 т.1) і проводилось досудове розслідування.

В судовому засіданні за погодженням з учасниками судового провадження судом безпосередньо досліджені такі докази.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в той день вона з чоловіком та сином відпочивали на о.Хортиця. Проїжджаючи по мосту Преображенського, вона на деякий час зупинилась, щоб зробити фотознімки, чоловік з сином проїхали вперед. Позаду себе вона почула шум від автомобіля і відразу удар в ліву частину тулуба. Її повністю зажало між автомобілем та огорожею мосту, вона однією рукою трималась за огорожу, відчуваючи сильний фізичний біль. Після цих подій вона тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні, їй було зроблено багато складних операцій. Вона була прикована до ліжка, не могла доглядати за собою, догляд за нею здійснювали родичі. Вони оплачували лікарські препарати та обладнання, що потребувались для лікування. Вона продовжує лікуватися амбулаторно, їй потребується ще оперативне втручання, тривалий період реабілітації. Через отримані травми вона визнана інвалідом 2 групи, порушився звичний спосіб її життя, вона є молодою жінкою, має малолітнього сина, до ДТП вона вела активний спосіб життя, а зараз вимушена лікуватися, обмежена в можливості займатися спортом, подорожувати. На даний час вона заявила цивільний позов про стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди, що полягає у витратах на лікування, та 5% моральної шкоди, а також з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з пошкодженням свого здоров`я, та протиправною поведінкою щодо себе. Просить позов задовольнити. На позбавленні обвинуваченого волі не наполягає, але просить обов`язково призначати йому додаткове покарання у вигляді трьох років позбавлення права керування транспортними засобами.

Представник цивільного відповідача - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подав суду письмові заперечення проти цивільного позову, в яких цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав повністю. Зазначив, що до страхової компанії лише надійшло повідомлення представника потерпілої про страховий випадок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням обвинуваченого та потерпілої. Заяви про виплату страхового відшкодування, в т.ч. витрат на лікування чи моральної шкоди, разом з підтверджуючими документами від потерпілої у встановленому законом порядку до страхової компанії не надходило. Тому позовні вимоги є передчасними. Щодо відшкодування вартості пошкодженого велосипеда потерпілої, то він також є транспортним засобом і оцінка вартості шкоди, спричиненої в результаті його пошкодження в ДТП, повинна здійснюватись відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Така оцінка не здійснювалась, наданий потерпілою звіт про вартість пошкодженого велосипеду є неналежним та недопустимим доказом.

Третя особа (первісно цивільний відповідач) за цивільним позовом ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, подав суду письмові заперечення проти цивільного позову, в яких цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до нього в частині стягнення моральної шкоди не визнав повністю. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 не перебував з ним в будь-яких трудових чи цивільно-правових відносинах, тому правові підстави для стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди, спричиненої протиправними діями ОСОБА_6 , немає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він перебуває з потерпілою ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах з 2012р., у них є неповнолітній син, 2014р.н. 02.10.2016р. вони родиною повертались з Хортицького району в центр міста, рухались по мосту Преображенського, по лівій стороні. Він з сином їхав попереду, дружина позаду. В певний момент він почув позаду себе сильний шум і побачив як на міст заїжджає велика фура, яка виїхала на тротуар, по якому рухалась дружина. Фура зажала дружину до огорожі моста, ОСОБА_9 стала кричати, він її не бачив, але зрозумів, що вона зазначала тілесних пошкоджень. Потім її близько однієї години намагалися витягнути і весь цей час вона знаходилась між автомобілем та огорожею, фактично повисши над річкою. В результаті отриманих травм вона потім два місяця перебувала в лікарні, перенесла багато складних операцій, зараз продовжує лікуватися. Витрати на лікування здійснювала їх родина. Обвинувачений лише один раз перерахував на його банківську картку можливо 2800,00грн.. зараз точно не пам`ятає суму. Вказані події значно порушили нормальний спосіб життя їх родини, до цих подій вони вели активний спосіб життя, займались спортом, катались на велосипедах, подорожували. Зараз через отримані травми дружина значно обмежена в своїх можливостях, вимушена постійно лікуватись, визнана інвалідом 2 групи. Щодо велосипеда «Мангус», 2014р.випуску, синього кольору, на якому рухалась дружина в той день, то він придбав його за 10тис.грн. за один-два місяці до тих подій, спеціально для дружини, оскільки вони часто подорожували. Велосипед купив через інтернет-магазин у приватної особи в м. Києві, їздив за ним особисто. В результаті ДТП велосипед отримав значні пошкодження та не підлягає ремонту.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що в вересні 2016р. йому подзвонив його товариш ОСОБА_11 і сказав, що бажає придбати для дружини ОСОБА_12 велосипед через інтернет-магазин. Вони разом через сайт «Ойлікс» підібрали велосипед «Мангус» за 10 тис.грн. ОСОБА_13 в його присутності спілкувався за телефоном з власником велосипеда і особисто їздив за ним до м.Києва. Потім він бачив ОСОБА_14 та ОСОБА_12 на цих велосипедах на прогулянці.

Згідно з протоколом огляду місця події зі схемою та фототаблицею від 02.10.2016р. місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка проїзної частини мосту Преображенського в м.Запоріжжя (перший міст при русі з боку Хортицького району) з асфальтовим, сухим та чистим від пошкоджень покриттям, призначеним для руху в двох напрямках. Під час проведення огляду транспортний засіб - автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , має пошкодження у вигляді деформації передньої частини кабіни, передньої правої частини напівпричепу. Наявний контакт транспортного засобу з другою опорою мосту та з перилами мосту, а також з велосипедом синього кольору. Автомобіль з напівпричепом вилучено (арк.152-165 т.1).

Постановою слідчого від 03.10.2016р. автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового тримання СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (арк.167 т.1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР ДАІ м.Рівне ВДАІ ГУМВС України в Рівненській області, автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого центром 4601 ДАІ, напівпричіп «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є власністю ОСОБА_7 (арк.209 т.1).

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016р. на автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , накладено арешт (арк.169-170 т.1).

Згідно поліса №АІ/8625792 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_15 на строк з 05.11.2015р. по 04.11.2016р. забезпечено транспортний засіб - «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за спричинену шкоду життю та здоров`ю 100 тис.грн., майну 50 тис.грн., франшиза -0 (арк.208 т.1).

Згідно з тимчасовим дозволом на право керування транспортним засобом замість посвідченням водія серії НОМЕР_5 від 15.07.2016р. ОСОБА_6 має право на керування транспортними засобами (арк..209 т.1).

Згідно висновку КУ «ЗОНД» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху №5952 від 02.10.2016р. в 23.55 год. у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (арк.166 т.1).

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №745/16 від 03.11.2016р., на момент експертного дослідження рульове керування та ходова частина автомобілю «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходяться в непрацездатному стані. Робоча гальмівна система автомобіля «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , найімовірніше знаходиться у стані часткової непрацездатності, а перевірити працездатність робочої гальмівної системи напівпричепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не представляється можливим.

Визначити стан рульового керування автомобіля «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди не представилось можливим. При цьому, пошкодження рульового керування даного автомобіля у вигляді деформації поперечної рульової тяги виникло в момент ДТП.

Ходова частина автомобіля «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його напівпричепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП знаходилась у працездатному стані, а усі виявлені пошкодження даної системи виникли в момент ДТП.

Робоча гальмівна система автомобіля «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту ДТП найімовірніше перебувала у стані часткової непрацездатності, оскільки при дослідженні гальм передніх коліс встановлено, що супорти разом з робочими циліндрами та колодками гальмових механізмів обох коліс відсутні, на гальмових дисках та у місцях кріплень супортів на поворотних кулаках обох передніх коліс наявні нашарування бруду, на дисках наявні стійкі плями після висихання невідомої рідини, що свідчить про експлуатацію автомобіля протягом значного проміжку часу без описаних вище елементів гальмових механізмів передніх коліс. Визначити стан робочої гальмівної системи напівпричепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП не представилось можливим.

Водій ОСОБА_6 мав можливість виявити несправності гальм передніх коліс автомобіля «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у вигляді відсутності ступорів разом з робочими циліндрами та колодками їх гальмових механізмів, що найімовірніше призвели до часткової непрацездатності робочої гальмівної (гальмової) системи досліджуваного автомобіля до пригоди та початку експлуатації транспортного засобу (арк.190-199 т.1).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №9-954 від 18.01.2017р., в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пп.12.1, 31.1, 31.4.1а Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_6 є невідповідність вимогам пп.12.1, 31.1, 31.4.1а Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП. Технічна можливість водія ОСОБА_6 уникнути наїзду на нерухому перешкоду залежала від виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. Швидкість руху автомобіля «RENAULT PREMIUM» відповідала граничній швидкості руху даного автомобіля на закругленні дороги за умовами зчеплення шин з дорожнім покриттям (арк.180-183 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4 №4971 М від 21.12.2016р. у неї виявлені: відкритий відламковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів та вистоянням їх в рану, обширна рана в середній третині лівого стегна з розмозженими краями на фоні появи травматичного шоку середнього ступеню тяжкості, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення; відкриті багатовідламкові перелами обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням кісткових фрагментів в рану, рани в верхній та середній третині лівого передпліччя, відривний перелам на рівні основної фаланги першого пальця лівої кісті, що призвело до необхідності формування ампутаційної культи першого пальця лівої кісті, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більш 21 дня; садна м`яких тканин в області кінцівок та тіла, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів та могли виникнути внаслідок ударів виступаючими частинами автомобілю, що рухається, в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи (02.10.2016р.) (арк.173-177 т.1).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №15652 КУ «МКЛЕ та ШМД м.Запоріжжя» ОСОБА_4 з 02.10.2016р. по 02.12.2016р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології з діагнозом закрита травма грудної клітини та закрита травма живота без пошкодження внутрішніх органів, відкриті 3В оскольчаті перелами обох кісток с/3 лівого передпліччя зі зміщення фрагментів, травматична ампутація 1го пальця на рівні основної фаланги лівої кісті, відкритий 3В оскольчатий перелам с/3 лівої стегнової кості зі зміщенням фрагментів, рвана рана с/3 лівого стегна з дефектом шкіри та підшкіряно-жирової клітчатки, ушиблені садна м`яких тканин кінцівок, травматичний шок 2ст. (арк..39 т.1)

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №10315 КУ «6-а міська клінічна лікарня» ОСОБА_4 з 05.12.2016р. по 30.12.2016р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації з діагнозом травми в результаті ДТП 02.10.2016р. (арк.37 т.1).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №675 КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_4 з 13.01.2017р. по 26.01.2017р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації з діагнозом травми в результаті ДТП 02.10.2016р. (арк.40 т.1).

Відповідно до довідки до історії хвороби №15652 КУ «МКЛЕ та ШМД м.Запоріжжя» від 02.02.2017р. за період лікування у травматологічному відділенні ОСОБА_4 за особисті кошти були придбані певні медикаменти, медичне обладнання загалом кількістю 135 найменувань (арк.42-43 т.1).

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Так, його вина, на думку суду, підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, який повністю визнав свою вину в порушенні правил дорожнього руху, які призвели до тяжких наслідків, наявність причинного зв`язку між своїми діями та їх наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 не оспорював, а також поясненнями в суді потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , письмовими доказами протоколом огляду місця ДТП, висновками судово-медичної, інженерно-транспортної, інженерно-технічної експертизи, відеозаписом подій, який був відтворений під час судового розгляду.

Суд вважає вказані докази належними та допустимими, вони зібрані в установленому законом порядку, відомості, що містяться в них, повністю узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає, тому він приймає їх за основу при ухваленні вироку.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, одружений, має постійне місце мешкання та стійкі соціальні зв`язки, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, які не наполягали на реальному позбавленні обвинуваченого волі, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на нього більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та сприятиме отриманню потерпілою відшкодування спричиненої протиправними діями обвинуваченого шкоди.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, суд виходить з такого.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1. ст.23 Закону).

Так, відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.26-1 Закону).

Відповідно до ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст.29,30 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу

з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що потерпіла ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначала матеріальної шкоди, що полягає у витратах на лікування через отримані під час ДТП багаточисленні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в т.ч. тяжкі.

Відповідальність за цю шкоду відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен нести страхувальник цивільний відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки відповідальність водія, що керував забезпеченим транспортним засобом і з вини якого сталося ДТП, була застрахована вказаною страховою компанією.

При цьому, суд не бере до уваги доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про те, що пред`явлення потерпілою таких позовних вимог до нього в межах кримінального провадження є передчасним.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи вказане, виходячи з характеру вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що пред`явлення в межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка повинна нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену в результаті ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, не суперечить вимогам діючого законодавства і не порушує прав і інтересів страхової компанії.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування витрат на лікування, суд бере до уваги як належні та допустимі докази виписки з історії хвороби потерпілої (арк..37-41 т.1), довідку медичного закладу про перелік придбаних за власні кошти потерпілою лікарських препаратів, медичного обладнання (арк.42-43 т.1), рахунками на придбання медичного обладнання (арк..44-46 т.1), квитанціями, чеками на оплату лікарських препаратів та обладнання (арк..47-106, 245-247 т.1).

Суд вважає, що вказані документи повністю підтверджують факт здійснення потерпілою витрат на своє лікування відповідно до призначення лікарів.

Разом з тим, перевіривши надані документи, суд встановив, що вони підтверджують факт здійснення потерпілою витрат на своє лікування на загальну суму 59 354,84грн., в той час, коли вона просить стягнути 59 823,99грн. Однак цей розмір витрат не знайшов свого підтвердження.

Отже, стягненню з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає страхове відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, в сумі 59 354,84грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково.

Щодо відшкодування страховою компанією матеріальної шкоди, спричиненої потерпілій в результаті пошкодження велосипеда, на якому вона рухалась в момент ДТП, то суд не знаходить законних підстав для її стягнення зі страхової компанії, оскільки потерпілою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру такої шкоди, яка відповідно до ст.29,30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» полягає у витратах, пов`язаних з відновлювальним ремонтом велосипеду як транспортного засобу з урахуванням його зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, або докази недоцільності проведення такого ремонту через повне знищення велосипеду і відповідно виникнення підстав для відшкодування його власнику різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

При ухваленні вироку суд не бере до уваги наданий потерпілою Звіт незалежної оцінки вартості пошкодженого велосипеду від 20.03.2017р. (арк..107-118 т.1), оскільки за ним предметом дослідження фактично була дійсна ринкова вартість цього велосипеду, а не вартість його відновлювального ремонту.

При цьому, слід вказати, що така оцінка не була здійснена у відповідності до вимог ст.31-34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вимоги про стягнення моральної шкоди зі страхової компанії в розмірі 5% розміру матеріальної шкоди суд вважає законними і обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що в результаті отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_6 , потерплілій ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я.

Отже, стягненню з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2 967,74грн. (59 354,84грн.:100% х 5%), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити частково.

Іншу частину моральної шкоди, спричиненої потерпілій ОСОБА_4 , суд вважає необхідним відповідно до вимог ст.1194 ЦК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , як з особи, яка заподіяла її.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення дорожня-транспортна пригода через грубе порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України визнаються найголовнішими соціальними цінностями.

Також суд враховує глибину та тривалість фізичних та душевних страждань потерпілої, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, а саме те, що, будучи молодою здоровою жінкою, вона отримала ряд тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, в т.ч. тяжкі, небезпечні для життя в момент заподіяння, що зумовило подальше її тривале стаціонарне лікування, під час якого вона зазнала неодноразового хірургічного втручання, залишення після цього шрамів, інших слідів, що на думку суду, спричиняє потерпілій значні незручності і не прикрашає її як жінку. На даний час вона визнана інвалідом 2 групи через отримані травми, тобто є непрацездатною особою.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачка зазнала сильного фізичного болю, який продовжувала відчувати в ході подальшого тривалого лікування. Тілесні ушкодження викликали у потерпілої не тільки фізичні незручності, а й відповідний психоемоційний дискомфорт, вона перенесла психоемоційний стрес за своє життя та здоров`я, сильні душевні хвилювання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, подальшим лікуванням, визнанням інвалідом, стала неспокійною, пригніченою, напруженою. ЇЇ турбують неприємні переживання та спогади, вона відчуває тривогу, порушився її сон.

Таким чином, враховуючи, що до ДТП потерпіла була здоровою працездатною жінкою, вела активний спосіб життя, має на утриманні неповнолітню дитину і зобов`язана як мати забезпечувати її належний розвиток, виховання та утримання, суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченого призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілої і вона вимушена докладати значних додаткових зусиль для його організації та поновлення свого фізичного та душевного стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням суми страхового відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 100 000,00грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині також частково.

Визначену потерпілою суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 497 097,00грн. суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст.23 ЦК України та обставинам даної справи.

Відповідно до ст.120,124 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 понесені нею витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_5 в загальному розмірі 3000,00грн., які документально підтверджуються договором про надання юридичної допомоги №40 від 27.10.2016. (арк..122 т.1), звітами про виконану роботу з надання правової допомоги (арк..234,237,240,243 т.1), калькуляцією розміру плати за правову допомогу (арк..235,238,241,244 т.12), актами прийому-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги (арк..233,236,239,242 т.1), квитанціями до прибуткового касового ордеру (арк..123,244 т.1), які суд вважає належними та допустимими доказами і приймає до уваги при ухваленні даного вироку.

Відповідно до ст.122 КПК України витрати на залучення експерта здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з Державного бюджету України, такі витрати не відносяться до судових витрат та не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, беручи до уваги, що санкція ч.2 ст.286 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов до власників транспортного засобу, за участю якого сталося ДТП, потерпілою не заявлявся і судове рішення за ним не приймалось, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016р. на автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3(три) роки.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили залишити тим самим - особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування витрат на лікування в сумі 59 354,84грн., моральної шкоди в сумі 2 967,74грн., усього 62 322,58грн. (шістдесят дві тисячі триста двадцять дві гривні 58 копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 100 000,00грн. (сто тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які перебувають на зберіганні на майданчику Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, - передати за належністю їх власнику ОСОБА_7 ; диск з відеозаписом подій з відеорегістратора, який долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2016р. на автомобіль «RENAULT PREMIUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «FRUEHAUF NETAM», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

22.06.2017