ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006125 від 23.09.2016 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Браталів Любарського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:

- 01.10.2014 Любарським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік;

- 27.02.2015 Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 2 роки;

по обвинуваченню за ст. 186 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 близько 11 години 40 хвилин ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 87, де побачив магазин з мобільними телефонами. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення одного із мобільних телефонів у вказаному магазині. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до вітрини у вказаному магазині та попросив продавця магазину - ОСОБА_9 , щоб остання надала йому мобільний телефон марки «Бравіс», моделі «А401», у корпусі білого кольору та чохол до нього синього кольору марки «Фліп ковер», на що остання погодилась та надала з вітрини ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон та чохол до нього. В свою чергу ОСОБА_10 взявши мобільний телефон з чохлом та утримуючи його при собі місце вчинення злочину залишив.

Тим чином, ОСОБА_7 повторно, відкрито, заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Бравіс», моделі «А401», вартістю 1250 грн. 00 коп. та чохлом до мобільного телефону марки «Фліп ковер», синього кольору, вартістю 51 грн. 19 коп., чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 1301 грн. 19 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч. 2 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих дій, вказав, що дійсно він будучи в магазині попросив у продавця телефон, щоб подивитися, продавець йому передала його, а потім відволіклася і він вирішив піти з магазину з телефоном, не заплативши за нього. Через місяць телефон був повернутий. Просить суворо не карати, так як зрозумів, що поводився неправильно.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади при значення покарання, передбачені ст. 65 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину відшкодування шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, характеризується за місцем навчання позитивно, розкаюється у вчиненому, має молодий вік, потерпіла не настоює на суворості покарання, а тому суд вважає, що оскільки покарання має на меті також і виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню інших злочинів, розмір покарання можна обрати не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті, проте з застосуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки злочин було вчинено під час відбуття іспитового терміну за попереднім вироком.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України визначити остаточне покарання з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 27.02.2015 шляхом часткового приєднання невідбутого покарання та призначити остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з 17.01.2017 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України час перебування під вартою з 17 по 19 жовтня 2016 року (3 дні) та з 27.10.2016 по 17.01.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до вступу вироку в законну силу.

Речові докази (мобільний телефон марки «Фліп ковер») залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1