Справа № 442/7569/16-к
Провадження № 1-кп/442/114/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0002022 від 24.08.2016 року щодо :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 18.10.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України ,
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
- з участю прокурора ОСОБА_4
- обвинуваченого ОСОБА_3 ,
- потерпілої ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
22 серпня 2016 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері, пройшов до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , звідки таємно з корисливих мотивів, викрав майно останньої на загальну суму 3205,00 грн., а саме : мобільний телефон марки «Нокіа-108» з вмістом сім карти оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 315 грн., та два жіночих золотих персня 585 проби вагою по 1,7 гр. кожен, вартістю 2890 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілій.
Також суд ураховує те, що обвинувачений усвідомлює про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено, повторність злочину є кваліфікуючою ознакою, яка не вважається обтяжуючою обставиною.
З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, що позитивно характеризує його особу, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.
Разом з тим, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Судових витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік .
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1