Справа № 755/9677/16-к
В И Р О К
іменем України
"24" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0004758 від 04 квітня 2016 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04 квітня 2016 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, знаходячись неподалік кафе «Родничок», що розташований за адресою: м.Київ, проспект Гагаріна, 17В, звернув увагу, на раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який у своїх руках тримав грошові кошти у розмірі 300 гривень 00 копійок, при цьому ОСОБА_4 підійшов до останнього та попросив у нього вказані грошові кошти для особистих потреб, на що ОСОБА_5 йому відмовив, та поклав грошові кошти до правої кишені своєї куртки. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаних грошових коштів, які належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , стоячи поруч з ОСОБА_5 , діючи відкрито, з правої кишені куртки, в яку був одягнений останній, витягнув грошові кошти в розмірі 300 гривень 00 копійок, після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 04 квітня 2016 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, він, знаходячись неподалік кафе «Родничок» за адресою: м.Київ, проспект Гагаріна, 17В, звернув увагу, на раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який у своїх руках тримав грошові кошти у розмірі 300 гривень 00 копійок, при цьому він підійшов до останнього та попросив у нього вказані грошові кошти для особистих потреб, на що ОСОБА_5 йому відмовив, та поклав грошові кошти до правої кишені своєї куртки, при цьому він вирішив викрасти вказані грошові кошти. З цією метою, він, стоячи поруч з ОСОБА_5 , відкрито, з правої кишені куртки, в яку був одягнений останній, витягнув грошові кошти в розмірі 300 гривень 00 копійок, після чого, він з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, в тому числі з переліком, кількістю та вартістю викраденого майна, що зазначена в обвинувальному акті, згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював, послався на те, що викрадене майно потерпілому повернуто.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколів огляду місця події, та протоколу про пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює неофіційно, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілому повернуто, який не має до обвинуваченого претензій матеріального характера.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненного ОСОБА_4 злочину, який відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює неофіційно, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілому повернуто, який не має до обвинуваченого претензій матеріального характера, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід, щодо обвинуваченого не обирався.
Речових доказів немає.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, щодо обвинуваченого не обирався.
Речових доказів немає.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: