Провадження № 1-кп/369/81/17
В И Р О К
іменем України
02.02.17 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004354 від 01.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

встановив:
23 жовтня 2016 року близько третьої години ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час був припаркований автомобіль «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу за допомогою ключів, якими заволодів проти волі власника транспортного засобу, спочатку викотив автомобіль за територію домоволодіння, а потім сів до нього та, завівши двигун, поїхав на ньому, після чого потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в якій пошкодив вказаний транспортний засіб, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 29897 грн.
В подальшому, вказаним автомобілем розпорядився на власний розсуд, залишивши його за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та суду пояснив, що він потоваришував з сином ОСОБА_4 ОСОБА_6 , часто залишився ночувати у ОСОБА_7 у будинку по АДРЕСА_2 , оскільки займається ремонтними роботами. За місцем реєстрації в смт. Немішаєво проживає його старший брат, матір ОСОБА_6 померла, коли йому було чотири роки, батько мешкає в с. Михайлівка-Рубежівка з іншою сім`єю, матеріально синам не допомагає. Взагалі ОСОБА_4 дозволяв йому їздити на автомобілі «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , проте 23.10.2016 року він взяв його без дозволу ОСОБА_4 , коли той спав, а ключі від автомобіля знаходились у відомому ОСОБА_6 місці. Автомобіль викотив з двору, а вже потім завів, щоб не розбудити ОСОБА_7 , поїхав до своєї дівчини, але через недосвідченість не справився з керуванням автомобіля, тому потрапив в ДТП, в якому механічні пошкодження отримав тільки транспортний засіб. Після ДТП пішов до батька, а той вже повідомив ОСОБА_7 . Спочатку мав намір відшкодовувати шкоду, але потім не знав як правильно вчинити, тому вирішив взагалі з ОСОБА_7 не спілкуватися. У вчиненому ніякого каяття не виявив, зазначив, що визнає, що його діями завдана матеріальна шкода.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він являється користувачем автомобіля «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 . Він виховує п`ятьох дітей, тому і дозволив проживати разом з ними другу сина ОСОБА_8 , так як знав його сімейну ситуацію. 22.10.2016 року він, як зазвичай, залишив автомобіль на ніч у дворі свого будинку по АДРЕСА_2 . Напередодні син ОСОБА_6 просив дозволити поїхати на автомобілі разом з ОСОБА_6 , але він не дозволив, оскільки транспортний засіб необхідно ремонтувати. Вранці, 23.10.2016 року він прокинувся, а коли близько 7 години ранку вийшов на двір, виявив відсутність автомобіля. Проте, згодом до нього прийшов батько ОСОБА_6 та повідомив, що його син потрапив вночі в ДПТ на автомобілі ОСОБА_7 та цей автомобіль перебуває у дворі, за місцем проживання батька ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_5 запевняв, що буде відшкодовувати шкоду, яку він завдав ОСОБА_4 , але згодом почав уникати зустрічей та спілкування на цю тему, у зв`язку з чим ОСОБА_4 подав заяву в поліцію. Під час судового провадження потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на свою користь 29897 грн. матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , в ДТП, при призначенні покарання послався на розсуд суду.

З наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, які були досліджені в судовому засіданні, слідує, що відомості до ЄРДР за № 0004354 були внесені 01.11.2016 року за заявою ОСОБА_4 про те, що 23.10.2016 року близько 3 години ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 ; вказаний транспортний засіб у пошкодженому стані був оглянутий 01.11.2016 року за місцем проживання ОСОБА_4 на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 ; власником автомобіля «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , являється ОСОБА_9 , яка у заяві від 07.12.2016 року підтвердила право постійного користування вказаним автомобілем ОСОБА_4 ; під час слідчого експерименту 03.11.2016 року ОСОБА_5 відтворив обставини вчиненого ним злочину, які повністю відповідають встановленим судом фактичним обставинам; відповідно до висновку від 08.12.2016 року судової товарознавчої експертизи автомобіля «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий його пошкодженням в ДТП складає 29897 грн.

За таких обставин, виходячи з загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до переконання, що під час судового розгляду кримінального провадження вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, доведена повністю та кваліфікує його дії за вказаною статтею як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним злочину, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 289 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обвинувачений має постійне місцем проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не навчається, раніше не судимий, обставина, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому з урахуванням викладеного, думки потерпілого, особи винного, який щирого каяття у вчиненому не виявив, ні під час досудового розслідування, ні судового провадження, не вжив заходів до відшкодування потерпілому шкоди, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 повинно відбуватися в умовах виправного центру з обов`язковим залученням до праці.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 доведені в ході судового провадження висновком експертизи, а тому стягує з обвинуваченого на користь потерпілого 29897 грн. завданого матеріального збитку

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня прибуття його до виправного центру.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яності сім) грн. завданого матеріального збитку.

Речові докази у справі:

-автомобіль марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_4 , - залишити у його розпорядженні;

-диск з записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення прокурором, потерпілим та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1