Справа № 577/1017/17
Провадження № 1-кс/577/397/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" березня 2017 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 7 червня 2006 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;

2) 22 травня 2008 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст. 189 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 29 лютого 2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області Сумської області за ч. 2 ст. 189, ст. 69 КК України до 3 років 3 місяців обмеження волі, звільнився 29 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку,

який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 128 000 грн 00 коп.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що 4 березня 2017 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , замовивши з даною метою послугу автоевакуатора, шляхом вільного доступу проник до промислової бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 . Перебуваючи на території вказаної промислової бази, де на той час зберігався належний ОСОБА_7 легковий автомобіль марки «Ауді 80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , видаючи вказаний автомобіль за свій власний, завантажив зазначений транспортний засіб на платформу автоевакуатора та перевіз до гаражного боксу за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказаними діями ОСОБА_5 заподів потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 80 000 грн. Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 березня 2017 року за № 0000329 за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України.

10 березня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий для обґрунтування підстав застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається на п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме, що під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу з метою запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Про існування вказаних ризиків свідчать такі обставини: ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який згідно санкції ч. 2 ст. 289 КК України йому загрожує покарання у виді позбавленням волі строком від 5 до 8 років. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, повернувся до злочинної діяльності, скоїв нове кримінальне правопорушення, маючи не зняті та не погашені судимості за трьома вирокам, ухваленими у період з 2006 року до 2016 року. Крім того, ОСОБА_5 після внесення відомостей про скоєний злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснював тиск на потерпілого, висловлюючи намір відібрати у нього інший автомобіль, а також вимагаючи забрати заяву з поліції. До того ж ОСОБА_5 ніде не працює, не має легального джерела доходів, а також не має позитивних соціальних зв`язків.

За таких обставин, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеному у клопотанні ризику, а тому до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який виправдає потреби досудового розслідування і судового провадження та вказаний ступінь втручання у його права і свободи.

В судовому засідання прокурор та слідчий клопотання підтримали і прохають його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, посилаючись на те, що він не скоював злочину, а лише забрав у ОСОБА_7 свій автомобіль, не приховував своїх дій, будь-якого тиску на потерпілого у зв`язку з тим, що останній звернувся із заявою до поліції не чинив. Він не має на меті переховуватися від слідства та суду, чинити тиск на потерпілого чи свідків, має постійне місце проживання. Натомість звернення слідчого та прокурора до суду з клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є спробою тиску на нього, тим більше, що прокурор відкрито заявляв, що він буде сидіти за гратами.

Захисник ОСОБА_4 оспорює обґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наголошуючи на тому, що у кримінальному провадженні відсутні докази, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаного злочину. Слідством не з`ясовано, хто є власником автомобіля «Ауді 80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке відношення до вказаного автомобіля має потерпілий ОСОБА_7 , а з матеріалів досудового розслідування вбачається, що між потерпілим, свідками та ОСОБА_5 фактично склалися цивільно-правові відносини. Крім того слідчим не доведено, що існують ризики, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення. Не доведено, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, є неможливим. Не враховано, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_13 та своїм малолітнім сином ОСОБА_14 , 2015 року народження, позитивно характеризується за місцем проживання. За таких обставин до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши потерпілого, та дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частинами 1, 2, 4 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру 10 березня 2017 року.

Суд вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: протокол прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 4 березня 2017 року, протокол огляду місця події від 5 березня 2017 року, протоколи допиту потерпілого ОСОБА_7 від 7 березня 2017 року та від 9 березня 2017 року, а також протокол його додаткового допиту від 12 березня 2017 року, протокол обшуку від 7 березня 2017 року, протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 9 березня 2017 року, протоколи додаткових допитів свідків ОСОБА_8 від 10 березня 2017 року та ОСОБА_11 від 11 березня 2017 року.

На думку суду вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та не викликає сумнівів щодо їх достатності.

Також суд враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов«язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Крім того, оцінка доказів, які підтверджують винуватість чи невинуватість підозрюваного, які будуть покладені в основу обвинувального вироку чи навпаки виправдувального вироку, згідно ст. 368 КПК України є предметом судового розгляду по суті.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз 29 лютого 2016 року, звільнився 29 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання, скоїв нове кримінальне правопорушення, маючи не зняті та не погашені судимості, а тому погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У своєму клопотанні, крім п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий при зазначенні ризиків, які існують під час досудового розслідування, послався на п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду, в той же час необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 після внесення відомостей про скоєний злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснював тиск на потерпілого, висловлюючи намір відібрати у нього інший автомобіль, а також вимагаючи забрати заяву з поліції, тобто на існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні).

В судовому засіданні прокурором не доведено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні уточнили, що наявні ризики, передбачені п.п. 3, 4 та 5 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення).

Із протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12 березня 2017 року витікає, що зі слів свідка ОСОБА_8 йому відомо, що 9 березня 2017 року близько 19 год. 30 хв. на базу приїздив ОСОБА_5 з невідомим хлопцем, який змушений ОСОБА_8 дати пояснення, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обмінялися автомобілями.

Вказані свідчення потерпілий ОСОБА_7 підтвердив і в судовому засіданні та вони підтверджується протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 10 березня 2017 року, а тому суд вважає, що доведений ризик, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо впливу ОСОБА_5 на потерпілого ОСОБА_7 , то даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Із заяви ОСОБА_7 до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 9 березня 2017 року не вбачається, що ОСОБА_5 погрожував йому у зв`язку із зверненням останнього до органів поліції через заволодіння автомобілем «Ауді 80», 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із показань потерпілого ОСОБА_7 від 7 та 9 березня 2017 року вбачається, що протягом двох років ОСОБА_5 пропонував йому сплачувати кошти за зайняття підприємницькою діяльністю, погрожував фізичною розправою, а півтора місяці тому вдарив в обличчя, вимагаючи гроші. Однак за даними фактами ОСОБА_7 до поліції не звертався. Суд також враховує, що ОСОБА_5 лише 29 лютого 2016 року звільнився з місць позбавлення волі, а з 6 травня 2015 року до 29 лютого 2016 року перебував під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він особисто не спілкувався з ОСОБА_5 близько 2 місяців. Після 4 березня 2017 року з ОСОБА_5 не зустрічався та будь-якого тиску у зв`язку з його зверненням до органів поліції ОСОБА_5 щодо нього не чинив, погроз на його адресу не висловлював. Проте він боїться, що на нього може бути здійснений тиск з боку друзів ОСОБА_5 .

З рапорту старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 13 березня 2017 року також вбачається, що погрози щодо застосування до нього насильства висловлював не ОСОБА_5 , а інша особа.

В той же час суд вважає, що в судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (див. також справу «Буткевічюс проти Литви»).

Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

Суд враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_16 , має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку суду, прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного та практикою Європейського суду з прав людини, не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим ризикам можливо у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід на думку суду буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

ОСОБА_5 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, за виключенням необхідності з`явитися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 електронний засіб контролю шляхом закріплення на тілі пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі м. Конотопа Сумської області без дозволу слідчого, прокурора або суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та іншими свідками у кримінальному провадженні.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контрою;

Встановити строк дії ухвали до 11 травня 2017 року до 24 год. 00 хв.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Апеляція на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1