УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Печерського РС Київського МВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції ОСОБА_3 про вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
15 листопада 2016 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Поряд з цим, на підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК України, судом визначено за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді сукупності покарань за цим вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням вищезазначених обов`язків та покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в доход держави, які призначено виконувати самостійно.
06.02.2017 року начальник Печерського РС Київського МВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання мотивоване тим, що 15.11.2016 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначено йому покарання за цей злочин у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Разом з тим, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Крім цього, на підставі ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК України, визначено за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді сукупності покарань за цим вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням вищезазначених обов`язків та покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в доход держави, які необхідно виконувати самостійно.
Поряд з цим, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2016 року, ОСОБА_4 було замінено призначене попереднім вироком суду покарання у виді несплаченої суми штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року на 50 годин громадських робіт.
А тому в клопотанні порушується питання про необхідність приведення вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 15.11.2016 року, в частині призначеного покарання, з урахуванням зміненого ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком з штрафу на громадські роботи.
Представник Печерського РС Київського МВ з питань пробації, прокурор та засуджений в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, їх неявка, відповідно до положень ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Разом з тим, відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
Враховуючи викладене, у даному випадку, суд не може піддавати сумніву вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016 року, будь-яким іншим рішенням суду, оскільки, такі сумніви прямо суперечать принципу правової впевненості, крім того у такий спосіб заявниками фактично здійснюється процедура «апеляційного оскарження» рішення у спосіб, який не передбачений КПК України.
Вирок суду набрав законної сили, та, згідно ст.533 КПК України, це судове рішення є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України, незалежно від їх відношення до нього.
Поряд з цим, слід зазначити, що призначаючи покарання особі згідно статті 71 КК України, суд виходив з імперативних норм цієї статті в частині того, що вона передбачає можливість визначення особі остаточного покарання саме за сукупністю вироків щодо цієї особи.
Як вбачається з даних ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2016 року, що долучена до клопотання, ОСОБА_4 покарання не призначалося, вказаною ухвалою, а замінювалося уже існуюче.
Крім того, вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 15.11.2016 року було призначено самостійне виконання вироків щодо ОСОБА_4 від 15.11.2016 та від 22.01.2015 року, а тому при окремому виконанні вказаних вироків будь-які сумніви та протиріччя виникнути не можуть. Адже при виконанні вироку від 15.11.2016 року в частині, яка стосується порушеного заявником у зверненні питання останній має врахувати факт того, що особі замінено покарання у виді штрафу на громадські роботи та виконувати це судове рішення з урахуванням таких змін.
Як наслідок, передумов вказаних заявником у цій заяві для врегулювання сумнівів і протиріч не має, бо відсутні самі протиріччя та сумніви, а наявний факт невірного розуміння заявником норм законодавства.
А тому на підставі викладеного, клопотання начальника Печерського РС Київського МВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністретсва юстиції ОСОБА_3 про вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироку задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання начальника Печерського РС Київського МВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністретсва юстиції ОСОБА_3 про вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 7 діб.
Суддя: