Справа № 1-103/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2011 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:

Головуючого - судді Дем'яновський Ю. Г.

при секретарі Савків Л.М.

з участю прокурора Бризіцького І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

за ст.213 ч.1 КК України, суд :

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_1 в період часу з березня 2011 року по квітень 2011 року здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, створив незаконний пункт прийому та схову металобрухту.

В період часу з березня 2011 року по квітень 2011 року ОСОБА_1 приймав та зберігав металобрухт без відповідної державної реєстрації та ліцензії на право здійснювати операції з металобрухтом. Крім того, всупереч вимогам статті 4 розділу 1 Закону України «Про металобрухт» № 619 ХІV від 5 травня 1999 року, ОСОБА_1 при прийомі металу у фізичних осіб, документів, що посвідчують особу не перевіряв та не записував їх паспортних даних. Актів приймання побутового металобрухту від фізичних осіб не оформляв.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що оскільки він ніде не працював та не мав коштів на проживання, тому у лютому 2011 року в усній формі з ОСОБА_2 домовився про оренду опалювального приміщення на території кафе бару «Ріо» по вулиці Винниченка, 6. В місті Новий Розділ Львівської області, де вирішив організувати прийом брухту чорних та кольорових металів. Проте, відповідних дозволів та ліцензій не виробляв, оскільки слабо орієнтується у чинному законодавстві та на оформлення вказаних документів потрібні кошти на сплату державних зборів та консультації фахівців. Таким чином з березня 2011 року на території кафе бару «Ріо» підсудний почав заготовляти метал, металобрухт приймав від різних громадян, переважно від місцевих жителів в місті Новий Розділ, зважування металу проводив за допомогою ручного кантара, оскільки приймав не у великих кількостях. Ліцензії, виданої органом виконавчої влади на прийом та здачу чорних та кольорових металів у нього не було, про те, як має бути обладнаний пункт прийому металобрухту з метою одержання ліцензії йому не було відомо, при прийомі металу у фізичних осіб документів, що посвідчують особу. У громадян не перевіряв та не записував їх паспортних даних. Актів приймання побутового металобрухту від фізичних осіб не оформляв. Про походження металу, який йому здавали громадяни у нікого не запитував, усвідомлював. Що здійснює операції з металобрухтом без державної реєстрації і без спеціального дозволу. За час прийому металобрухту прийняв металу приблизно 0,1 тонни та мав намір його продати оптовим покупцям металу.

Крім визнання вини підсудним, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність і достовірність яких учасниками судового слідства не оспорюється.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази та їх в сукупності, суд вважає, що вина підсудного у скоєнні ним злочину є доведеною в судовому порядку.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 213 ч.1 КК України оскільки він в період часу з березня 2011 року по квітень 2011 року здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, створив незаконний пункт прийому та схову металобрухту.

Призначаючи вид і розмір покарання підсудному суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного ним злочину, його особу, який позитивно характеризується по проживання, раніше не судимого, пом'якшуючими обставинами є щире каяття підсудного та визнання ним своєї вини, обтяжуючі вину обставини не встановлені, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід обрати покарання у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 за ст.213 ч.1 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу - підписку про невиїзд з постійного місця проживання - залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: Дем'яновський Ю. Г.