Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/282/17
Номер провадження 1-кс/530/39/17

У Х В А Л А
іменем України
01.03.2017 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителяю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, не одруженому, не працюючому,у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 за ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Миргородської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_3 ..

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_5 в невстановлений час та в невстановленому місці незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

23.02.2017 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території Зіньківського ринку розташованого в м.Зіньків по вул.Воздвиженська, 14, Полтавської області, шляхом продажу за 500 грн. п`ятьма купюрами номіналом по 100 гривень кожна, серіями та номерами АЕ 3988051, СЕ 3192858, КЙ 7528500, ЄА 9929592, МГ 4303112, незаконно збув ОСОБА_6 речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №664 від 24.02.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою в перерахунку на суху речовину 36,625 гр..

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

27.02.2017 року о 18 год. 50 хв. ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину на підставі ст.208 КПК України.

28.02.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідка;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суровість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Заслухавши обґрунтування клопотання слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, ОСОБА_5 , який вказав, що він не згідний з даним клопотанням, захисника-адвоката ОСОБА_7 , вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку:

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду покупця від 23.02.2017 року, в ході якого було оглянуто закупного ОСОБА_6 та видано йому 500 грн. для оперативної закупівлі наркотичного засобу в ОСОБА_5 ;

-протоколом добровільної видачі ОСОБА_6 речовини, яку йому продав ОСОБА_5 від 23.02.2017 року;

-висновком судово-хімічної експертизи №664 від 24.02.2017 року, згідно якого продана ОСОБА_5 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою в перерахунку на суху речовину 36,625 г, яку добровільно видав ОСОБА_6 ;

-речовим доказом канабісом маса якого в перерахунку на суху речовину 36,625 г., згідно з висновком судово-хімічної експертизи №664 від 24.02.2017 року;

-показанням свідка ОСОБА_6 , який показав, що 23.02.2017 року його було запрошено працівниками поліції для оперативної закупівлі наркотичного засобу в ОСОБА_5 , після чого працівники поліції склали протокол його огляду, та видали йому 500 грн. для оперативної закупівлі. 23.02.2017 року ОСОБА_5 незаконно збув йому за 500 грн. наркотичний засіб канабіс, який ОСОБА_6 в подальшому добровільно видав працівникам поліції;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

-показаннями підозрюваного ОСОБА_5 , який повністю визнав свою вину в незаконному збуті наркотичного засобу канабісу 23.02.2017 року в м.Зіньків Полтавської області.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в зберіганні та збуті особливо небезпечних засобів на території Зіньківського району, Полтавської області що є тяжким кримінальним правопорушенням тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідка;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно вимоги про судимість, ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст..307 ч.2 КК України передбачено покарання від шести до десяти років. Згідно ст.. 12 КК України, даний злочин віднесено до тяжких злочинів. Згідно медичного висновку від 28.02.2017 року «практично здоровий, може виконувати любу фізичну працю. В обовязковому протиалкогольному чи протинаркотичному лікуванні необхідності не має», належне йому майно достатнє для сплати застави при його реалізації відсутнє, обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, проживає в невеликому населеному пункті, має родичів на території України тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваному ОСОБА_5 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обовязків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляду тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят ) днів.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з часу затримання з 27 лютого 2017 року по 28 травня 2017 року.

При внесенні застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_5 підлягає звільненню під заставу і на нього покладаються обовязки передбачені п.п. ,2,3,5,6 ч.5ст.194 КПК України:

- з`являтись за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1