АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року задоволеноклопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме:
- нерухоме майно:
Справа № 11-сс/796/1027/2017
Категорія: ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_5 ;
- рухоме майно:
транспортний засіб ТОYОТА АVENSIS 1.8, (2007), коричневий, номер двигуна 1ZZU НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 та заборонено його відчуження.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке законом передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення з урахуванням заявленого потерпілою цивільного позову, наклав арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить підозрюваному ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_6 .
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_6 органами досудового слідства підозра за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України є необґрунтованою, оскільки розмір належних потерпілій ОСОБА_11 часток українських підприємств групи «Агрейн», якими заволоділи винні особи внаслідок вчинення злочину, в грошовій оцінці слідчим не виражена, а відтак кваліфікація дій ОСОБА_6 саме за ч. 5 ст. 191 КК України є безпідставною.
При розгляді клопотання, суддя не дотримався вимог щодо перевірки достатності доказів, які вказують на вчинення злочину ОСОБА_6 .
Зазначає, щоочолюване ОСОБА_6 ТОВ «Юридична фірма «ЛексАльяес» надавало юридичні послуги низці підприємств та представляла їх інтереси в господарських судах, а ОСОБА_6 не здійснював юридичний супровід діяльності щодо встановлення ОСОБА_12 кінцевим бенефіціарним власником групи підприємств «Агрейн» та не забезпечував підготовку всіх необхідних документів для здійснення вказаних юридично значимих дій.
Органом розслідування, на думку захисника, не встановлено вартості майна, яке належало ОСОБА_11 і яке в подальшому вибуло з її власності, оскільки у висновку судової економічної експертизи № 8939 від 27.11.2015 року ім`я ОСОБА_11 жодного разу не згадується.
Таким, що не підтверджується жодними доказами, є також і розмір заподіяних збитків у сумі 5 000 000 000 грн., який зазначений потерпілою ОСОБА_11 у цивільному позові.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_6 та його захисникаОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
26.12.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.
Згідно даних Регіонального сервісного центру м. Києва МВС України, ОСОБА_6 належить транспортний засіб ТОYОТА АVENSIS 1.8, (2007), коричневий, номер двигуна 1ZZU НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .
03.01.2017 року слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва, за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно та транспортний засіб, який належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року клопотання слідчого було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, власника майна ОСОБА_6 , його захисників та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що в матеріалах міститься достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, врахував можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та наслідки арешту майна для інших осіб, а тому прийшов до висновку про існування достатніх підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 3, 10 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке належить ОСОБА_13 .
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя суду першої інстанції правомірно наклав арешт на належне ОСОБА_6 нерухоме та рухоме майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3