Справа № 296/2919/17
УХВАЛА
Іменем України
13 квітня 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого в.о. директора Агенства з нерухомості «Квадратний метр», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: востаннє 23.03.2010 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 307, 69, 70 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 6 міс., з конфіскацією 1/2 майна,
внесеного в межах кримінального провадження № 0000140, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.146 КК України, з приводу чого слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140.
17.02.2017 року слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України за фактом викрадення потерпілого ОСОБА_6 ..
17.02.2017 Корольовським районним судом м. Житомира ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб.
13.04.2017 постановою заступника прокурора Житомирської області строк досудового розслідування даного провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 17.05.2017.
У клопотанні слідчий вказує, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання підозрюваної під вартою не представляється можливим, так як необхідно дослідити і перевірити всі обставини вчинення злочинів, причетність підозрюваного до вчинення інших злочинів, а також завершити проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, зокрема встановити вичерпне коло свідків вчинених злочинів, допитати останніх з приводу відомих обставин; провести одночасні допити між підозрюваними та потерпілими особами; провести слідчий експеримент за участю інших підозрюваних; отримати висновки призначених судово-імунологічних та молекулярно-генетичних експертиз; оголосити підозру в кінцевій редакції усім підозрюваним; виконати вимоги ст.ст. 279, 290, 291 КПК України, з наданням достатнього строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зацікавленим особам.
Заслухавши слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, однак він був вчинений зухвало, групою осіб, із застосуванням насильства до потерпілого, небезпечного для життя та здоров`я, а тому застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде забезпеченням дієвості розслідування кримінального провадження. Крім того, приймається до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що належних висновків для себе підозрюваний не зробив та на шлях виправлення не став, а також зважаючи на вагомість наявних доказів, що підтверджують вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх виконання. Також, враховується, що ОСОБА_5 вчиняв злочин в складі групи осіб, що підвищує ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінально-караного діяння, а також приймаючи до уваги те, що в склад вказаної групи входили особи, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, що може свідчити про те, що у останнього наявні стійкі зв`язки з кримінальними елементами, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити досягнення бажаного результату розслідування.
Доводи підозрюваного про можливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, не дають підстав для висновків про можливість застосування іншого менш суворого запобіжного заходу, оскільки наведені обставини, з врахуванням особи останнього та обставин справи, не являються для нього стримуючими факторами від вчинення нових злочинів чи порушення покладених зобов`язань, і відповідно не можуть запобігти встановленим ризикам.
Щодо доводів підозрюваного ОСОБА_5 про необґрунтованість підозри та свою невинуватість, слідчий суддя для вирішення даного клопотання враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Приймаючи до уваги процесуальну позицію ОСОБА_5 щодо пред`явленої підозри, заперечення останнім інкримінованих йому дій та обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.146 КК України. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, частина яких була представлена слідчим у додатку до клопотання.
Доводи підозрюваного, на думку слідчого судді можуть бути вирішені лише під час судового розгляду даного кримінального провадження по суті, після закінчення досудового розслідування, оскільки при розгляді клопотання вказані доводи оцінюються в контексті доведення невинуватості, в той час як «розумна підозра», зазначена у статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що орган досудового розслідування має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Також, слідчий суддя враховує, що розмір застави, відповідно до ст.183 КПК встановлюється або не визначається за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас це питання не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.
Керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 196, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 17 травня 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області на протязі 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1