АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/30/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/250/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003188 від 02 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням певних обов`язків; вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.
В обґрунтування доводів скарги прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому остаточного покарання суд необґрунтовано застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, тобто застосував принцип повного складання покарань, не врахувавши, що за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено до реального відбуття покарання у виді 240 годин громадських робіт, та фактично звільнив обвинуваченого від відбуття цього покарання, та не врахував, що застосування такого принципу є недопустимим й кожен вирок, у цьому випадку, повинен виконуватися самостійно.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року з розрахунку: 8 годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 30 днів. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цим вироком вирішено долю речових доказів.
За обставин викладених у вироку, ОСОБА_7 , повторно, 02 листопада 2016 року о 10 год. 00 хв., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де знаходячись між 5 та 6 поверхами цього будинку, підійшов до комори й відкривши гвинтовий замок, проник у вказане приміщення, звідки таємно викрав майно - соковижималку «Струмок» у кількості 2 штуки, загальною вартістю 600,00 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції відповідно до доводів скарги.
Обвинувачений та його захисник, кожний окремо, заперечували проти поданої апеляційної скарги, вважаючи ухвалений вирок законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до такого.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також виду і розміру завданої шкоди, що, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Окрім того, у разі проведення судового розгляду в спрощеному порядку, в силу ч. 4 ст. 349 КПК, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.
Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.

Однак, судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Як вбачається з журналу судового засідання від 19 січня 2017 року, технічного запису його фіксації та вироку, судовий розгляд провадження у суді першої інстанції здійснювався у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, у вироку на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, суд послався на його показання під час судового розгляду, згідно яких він вину визнав повністю та підтвердив, що в листопаді 2016 року проник до комори та викрав чуже майно.
Разом з цим, з журналу судового засідання від 19 січня 2017 року та технічного запису його фіксації вбачається, що допит обвинуваченого ОСОБА_7 тривав 2 хвилини 37 секунд, однакпоказання щодо обставин вчиненого злочину обвинувачений не надавав й суд цих обставин не з`ясовував (а.п. 86 т. 2).
Отже, суд, в порушення ст. 349 КПК України, здійснив судовий розгляд провадження у спрощеному порядку, фактично без допиту обвинуваченого, поклавши в основу вироку, як доказ його вини показання, які він не надав в судовому засіданні, тим самим порушивши його право на захист від пред`явленого обвинувачення.
Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 27, ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що текст вироку, зафіксованого на технічному носії інформації та проголошеного після виходу суду з нарадчої кімнати, суттєво відрізняється від його письмового тексту, який долучено до матеріалів провадження.
Так, при прослуховуванні технічного запису перебігу судового засідання від 03 лютого 2017 року встановлено, що судом не було оголошено, наявні в письмовій формі тексту вироку, зокрема, відомості, що стосуються обвинуваченого, у вчиненні якого злочину він обвинувачується; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним; докази на підтвердження встановлених судом обставин, здійснення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КК України та мотиви оцінки показань обвинуваченого;строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.
Отже, на думку колегії суддів, вищенаведені недоліки є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та потягло за собою порушення права обвинуваченого на захист, і, з огляду на положення ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку.

Разом з тим, враховуючи, що розгляд провадження судом відбувався за скороченою процедурою, без дослідження усіх доказів у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення та позбавлений можливості винести новий вирок.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження й з метою забезпечення прав всіх учасників цього провадження, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони, підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, як такі, що мають суттєве значення у цьому кримінальному провадженні.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року задовольнити частково.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4