Справа № 357/3491/17
1-кп/357/665/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду №3 в м. Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000012 від 21.02.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, із середньою освітою, 15 березня 2016 року прийнятий на військову службу за контрактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем нез`явився своєчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочини було вчинено за таких обставин:

15 березня 2016 року солдата ОСОБА_6 було прийнято на військову службу за контрактом.

В подальшому, 20 травня 2016 року згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №143 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду звукометриста - радіотелеграфіста бригадної артилерійської групи цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_3 .

6 листопада 2016 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №327 солдата ОСОБА_6 зараховано в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_6 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_6 6 листопада 2016 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та в період з 6 листопада 2016 року по 2 січня 2017 року ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

2 січня 2017 року солдат ОСОБА_6 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 29 травня 2017 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч.2,5 ст.469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_3 будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_6 у відповідності до ст.ст. 468,469, 470,472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням певних обов`язків..

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

Керуючись ст. ст. 314,374, 474,475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000012 від 21.02.2017 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_6 покласти на Уманський міськрайонний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України. Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,