АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17 серпня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік; 15 березня 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 128, ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11 вересня 2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 7 днів відповідно до ухвали Білоцерківського міського суду Київської області від 05 вересня 2014 року
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_5 засуджений за те, що він, 24 червня 2016 року, приблизно о 04 годині 20 хвилин, перебуваючи в парку «Відрадний», що за адресою м. Київ, вул. Г. Севастополя, 39, побачив раніше йому незнайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які лежали на землі та поруч з ними знаходились дві сумки з особистими речами останніх, і у нього виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ззаду та шляхом ривка повторно викрав дві сумки, а саме: чорну шкіряну сумку, вартістю 350 грн., у якій знаходились гаманець, вартістю 100 грн. з грошима в сумі 15 грн, банківська карта «Діамант Банк» № НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_9 , а також шкіряну сумку, вартістю 400 грн., у якій знаходились гроші у сумі 370 грн., банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «LG» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , вартістю 3000 грн., у якому знаходились сім картки мобільних операторів «LIFE» № НОМЕР_5 та «МТС» № НОМЕР_6 , що належать потерпілій ОСОБА_8 .

Утримуючи при собі викрадене чуже майно, обвинувачений ОСОБА_5 намагався зникнути з місця вчинення злочину, але потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помітивши злочинні дії обвинуваченого, стали вимагати повернути майно, що належить їм.

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи що його дії викриті потерпілими та, утримуючи при собі викрадене чуже майно, зник з місця вчинення злочину.

Діями обвинуваченого ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_7 на суму 465 грн. та ОСОБА_8 на суму 3770 грн, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , просить пом`якшити призначене йому вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року покарання.

При цьому апелянт посилається на те, що він повністю визнав вину та щиро кається вчиненому, а також просить врахувати, що він має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляції не заперечуються.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є судимим, характеризується посередньо, має на триманні малолітню дитину, обставину, що обтяжу санкції, є відповідальність рецидив злочинів та обставину, що пом`якшує відповідальність щире каяття і обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи те, що суд призначив ОСОБА_10 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України і при цьому врахував обставини, на які посилається апелянт, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, я про це прохає апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

ВирокСолом`янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186Кримінального кодексу України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11

[1] Справа № 11-кп/796/2116/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 186
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1