"29" вересня 2011 р. Справа № 1-72/2011 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

при секретарі Гендзьорі О.О.,

з участю прокурора Арнаута Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, працюючої приватним підприємцем, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.172 ч.1, ст. 175 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в період з 10 травня 2010 року по 16 червня 2010 року, в приміщенні магазину, по вул. Герцена 17, в с. Борівка Чернівецького району в якому вона здійснює підприємницьку діяльність використовувала працю найманого працівника ОСОБА_2 з яким, всупереч вимог ст. 48 Кодексу Законів про працю України, у встановленому законом порядку трудового договору не уклала та у відповідних державних органах не зареєструвала.

Крім цього, ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 48 Кодексу Законів про працю України не внесла до трудової книжки ОСОБА_3 відомості про його працевлаштування продавцем у магазині.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_1 не було зараховано ОСОБА_4 страхового стажу, передбаченого ст. 24 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняперіод його роботи продавцем у магазині з 10.05.2010 року по 16.06.2011 року.

Крім того, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ч.5 ст. 97 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України Про оплату праціза період з 16 червня 16 грудня 2010 року, незважаючи на наявність коштів від здійснення підприємницької діяльності, умисно не виплачувала заробітну плату найманому працівникові ОСОБА_2, що обумовлена трудовим договором між працівником і фізичною особою укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 16.06.2010 року за №79/9, в наслідок чого останньому було завдано шкоди у вигляді невиплати заробітної плати в сумі 2683 гривні.

Підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину не визнала, суду пояснила, що більше одного місяця ОСОБА_2 працював її магазині продавцем та не був оформленим у встановленому законом порядку. Пізніше вона оформила ОСОБА_3 приватним підприємцем, щоб він міг продавати спиртні напої. Заробітну плату ОСОБА_2 отримував в розмірі 3% від проданого товару за день. ОСОБА_1, дозволяла потерпілому брати в рахунок заробітної плати товар, тому вважає, що 2683 гривні вона йому виплатила за рахунок товару.

Потерпілий по справі ОСОБА_2, суду показав, що 10.05.2010 року він влаштувався на роботу продавцем до приватного підприємця ОСОБА_1. Із 10.05.2010р по 16.06.2010 року трудові відносини з ним укладені не були. При влаштуванні на роботу ОСОБА_1 повідомила, що його заробітна плата буде складати 800грн. щомісяця. Графік роботи продавцем був з 09 год. до 20 год., обідня перерва з 12 год. до 13 год..

16.06.2010 року з ним було укладено трудовий договір. Працював він щодня без вихідних. Заробітна плата за період його роботи з 10.05.2010 року по 12.12.2010 року не виплачувалась.

Потерпілий неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням виплатити заробітну плату. Однак ОСОБА_1 повідомляла, що її син купив будинок, а тому в неї на даний час грошей немає щоб виплатити заробітну плату. Через місяць було теж саме.

Перед тим як влаштуватись на роботу йому повідомили, що він буде працювати позмінно, ще з кимось, проте весь час він працював сам.

В обовязки продавця входило реалізація продуктів харчування, акцизних та промислових товарів. За період роботи в нього не було жодного вихідного дня.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що в травні 2010р її чоловік ОСОБА_2 влаштувався продавцем в магазин до ОСОБА_1. Заробітну плату ОСОБА_1 обіцяла в сумі 800 грн. щомісячно. Режим роботи магазину з 09 год. до 20 год., обідня перерва з 12 год. до 13 год..

ОСОБА_6 неодноразово допомагала своєму чоловікові в роботі, викладала товар на вітрину, щодня прибирала в магазині, мила підлогу та витирала вітрини від пилюки.

Заробітну плату чоловіку за період роботи його роботи в магазині жодного разу не виплачували. ОСОБА_1 в грудні зробила ревізію під час якої було встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 6,5 тис. грн.. ОСОБА_1 відмовилась видати заробітну плату оскільки вважала, що ОСОБА_2 забрав заробітну плату товаром. Проте, її чоловік взагалі нічого з магазину не брав.

Вчинення ОСОБА_1 злочинів підтверджується оголошеними в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7 (а.с. 35), ОСОБА_8 (а.с. 36), ОСОБА_9 (а.с. 38), ОСОБА_10 (а.с. 39).

Крім того, вчинення підсудною ОСОБА_1 злочинів підтверджується наступними матеріалами кримінальної справи:

- Копією довідки управління Пенсійного фонду про працівників приватного підприємця ОСОБА_1 (а.с. 30-31);

- Копією трудового договору між працівником та фізичною особою (а.с. 13);

- Копією трудової книжки ОСОБА_3 (а.с. 13).

Таким чином зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинила злочини, передбачені: ст.172 ч.1 КК України інше грубе порушення трудового законодавства про працю; ст. 175 ч.1 КК України безпідставна невиплата заробітної плати більш ніж за один місяць.

Призначаючи покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної: ОСОБА_11Д по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 47, 48), злочини вчинила вперше, суд не знаходить обставин, які б обтяжували та помякшували її покарання.

На цій підставі суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та недопущення вчинення нових злочинів буде для ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.172 ч.1, ст.175 ч.1 КК України та призначити їй покарання:

- за ст.172 ч.1 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень;

- за ст.175 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 70 КК України за шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначених покарань, остаточне покарання визначити у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1(один) рік.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: С.П. Суперсон