АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/546/17 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-потерпілого ОСОБА_7 ,
-захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/546/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,-
- 26.03.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 14.08.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 27.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.02.2016 року вирок суду змінено, до засудженого застосовані вимоги ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України, строк покарання залишено без змін,-
засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2015 року і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Як установив суд, 05 лютого 2015 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи на платформі станції «Наукова» КП «Харківський метрополітен» ОСОБА_9 побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_7 , який після розмови по мобільному телефону поклав його до правої кишені своєї куртки.
Після цього у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання мобільного телефону, який належить ОСОБА_7 .
У той час, коли на станцію прибув електропоїзд, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, зайшов у вагон слідом за ОСОБА_7 , та діючи повторно, з корисливих мотивів, швидко вийняв з правої кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung Galaxy Gio» S 5660, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 439,60 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 439,60 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого в наслідок суворості. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого за своїм розміром та видом покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.
За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Яких-небудь нових даних про особу ОСОБА_9 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вказане кримінальне правопорушення вчинив до засудження за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.
Таким чином, колегія суддів вважає, що за своїм видом та розміром призначене покарання, є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень с.69 КК України, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк призначеного йому покарання, строк попереднього ув`язнення з 16 серпня 2016 року по 14 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: