Справа №465/1000/17
Провадження1-в/465/60/17
УХВАЛА
судового засідання
27.02.17 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
представника КЗ ЛОКПЛ (лікар-психіатр): ОСОБА_5
хворого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду заяву Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про припинення застосування заходів медичного характеру щодо: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біломорська(Росія), інваліду ІІ групи, проживаючого: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечні діяння, передбачені ст.115 ч.2 п.2; ст.115 ч.2 п.1,2, ст.15 ч.2; ст.115 ч.2 п.5, ст.194 ч.2. ст.129 ч.1 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:
Заступник головного лікаря з експертизи Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючий лікар ОСОБА_5 звернулися в суд із заявою про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .
В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 07.04.2015р. застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладі із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.03.2015р. про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладі із звичайним наглядом, що були продовжені Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 08.09.2015р., 10.03.2016р., та 27.09.2016р. та на даний час виконуються на базі 23-му відділенні КЗ ЛОКПЛ. Однак в результаті проведеного лікування вдалося досягнути стану ремісії(значного послаблення хворобливого процесу) ОСОБА_6 .. Крім цього, ОСОБА_6 фактично не має реального місця проживання, не має близьких родичів, які погоджувались б піклуватись про нього. Потребує оформлення в будинок-інтернат психоневрологічного профілю, для чого необхідно продовжування лікування у психіатричній лікарні на загальних підставах. 23.12.2016 року був оглянутий ОСОБА_6 комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла до висновку, що на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан ремісії. Враховуючи, що ОСОБА_6 в даний час антисоціальних та соціально небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням його психічного стану та досягненням стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу) застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано продовження лікування у психіатричній лікарні на загальних підставах».Просять заяву задоволити.

У судовому засіданні представник заявника КЗ ЛОКПЛ лікар психіатр ОСОБА_5 , підтримав заяву на предмет припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КЗ ЛОКПЛ №6 від 14.02.2017р..
Захисник в судовому засіданні подану заяву підтримав, та пояснив, що у ОСОБА_6 , покращився психічний стан та відбулись зміни у поведінці ОСОБА_6 ,а тому просить припинити примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 ..
ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що його стан здоров`я покращився, він вилікувався та сам себе може самооблуговувати.
Прокурор заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки відповідно до ст. 92 КК України метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише обов`язкове лікування ОСОБА_6 , а також і запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь. В той же час заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь. Просить відмовити у задоволенні такої
Дослідивши матеріали заяви, заслухавши думку прокурора яка заперечила проти задоволення заяви, та представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікаря-психіатра), захисника, які підтримали згадану заяву, суд приходить до висновку,що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02.10.2013 року за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ст.115 ч.2 п.2; ст.115 ч.2 п.1,2, ст.15 ч.2; ст.115 ч.2 п.5, ст.194 ч.2. ст.129 ч.1 КК України, до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Відповідно до вимог п.1, 2 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно вольовій сфері, стан ремісії та перебуває на примусовому лікуванні зі звичайним наглядом з 07.04.2015 року у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні з приводу зазначеного захворювання.
Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 08.09.2015р., 10.03.2016р., та 27.09.2016р. продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру № 6 від 14.02.2017 року вбачається, що комісія лікарів провівши огляд ОСОБА_6 дійшла до висновку, що останній на момент огляду страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно вольовій сфері, стан ремісії. Між тим, ОСОБА_6 антисоціальних та суспільно-небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням його психічного стану та досягнення стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу) застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано продовження лікування у психіатричній лікарні на загальних підставах.
Однак, на переконання суду такий висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_6 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих. При цьому, не було медичним закладом перевірено де буде проживати ОСОБА_6 у разі припинення йому примусових заходів медичного характеру. Оскільки на даний час ОСОБА_6 продовжує страждати хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно вольовій сфері, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заяви представника медичного закладу, відтак у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 512-514 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
у задоволенні заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1