Справа № 473/1761/17
Номер провадження1-кп/473/177/2017
ВИРОК
іменем України
"17" липня 2017 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ставчани Хмельницької області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, не працює, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не судимого,
- у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Прибужжя Вознесенського району Миколаївської області українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працює, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , не судимого,
- у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02.04.2017, приблизно о 02.00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на територію подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_8 самовільно, без дозволу господаря відчини вхідну калитку, незаконно, протиправно, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , зайшли на огороджену територію домоволодіння останнього. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пошкодили дверний замок вхідних дверей домоволодіння, таким чином потрапили в будинок, та погрожуючи спричиненням тілесних ушкодження, проти волі потерпілого ОСОБА_4 та посадили до автомобілю марки «For Transit» д.н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . Від`їхавши на автомобілі в бік м. Вознесенська неподалік будинку № 540 по вул. Отамана Григор`єва, автомобіль зупинився та на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_7 ,. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт, який в подальшому переріс у бійку між останніми. Скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволікся потерпілий ОСОБА_11 встиг вистрибнути з заднix дверей, рухаючогося автомобіля «For Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 та втекти.
Продовжуючи свої злочинні дії, 02.04.2017 приблизно о 02.45 годині ОСОБА_7 за перебуваючи на вул. Отамана Григорьева, 559 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області разом з своїм знайомим ОСОБА_8 , знаходячись в автомобілі марки «For Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 . який належить ОСОБА_7 побачивши ОСОБА_5 , у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті особистих, неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкодження потерпілому ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосовуючи невстановлений в ході розслідування предмет спричинили 2-3 удари в область голови ОСОБА_5 , та проти волі потерпілого, скрутивши йому за спину руки помістили до вищезазначеного автомобіля, зачинивши двері з зовнішньої сторони. Після чого на автомобілі марки «For Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , вивезли потерпілого до берега річки Південний Буг. Перебуваючи на березі річки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в середині автомобіля продовжили спричиняти тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , по різним частинам тіла, після чого потерпілий впав на землю, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили наносити тілесні ушкодження ногами в область голови та тулуба потерпілого в кількості 5-7 разів.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, кримінальна відповідальність за який передбачена за ч.2 ст.146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі людини, вчиенне за попередньою змовою групою осіб.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, кримінальна відповідальність за який передбачена за ч.2 ст.146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.162 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від обвинувачення.
14 липня 2017 року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 була укладена угода про примирення.
14 липня 2017року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 була укладена угода про примирення.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні винним себе в скоєні вищевказаного злочину визнав повністю.
У судовому засіданні обвинувачені і потерпілі підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді
Прокурор у судовому засіданні при затвердження угоди про примирення поклався на розсуд суду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України - яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, визнали повністю, цілком розуміють права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, відсутність матеріальних збитків, завданих злочином, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угода та укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 угоди відповідають вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.146 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачені можуть виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Суд вважає, що ОСОБА_7 можливо призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, так як він щиро покаявся в скоєні злочину, добровільно відшкодував завдані потерпілим збитки, має на утримані двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд вважає, що ОСОБА_8 можливо призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, так як він щиро покаявся в скоєні злочину, повністю добровільно відшкодував завдані потерпілим збитки, має на утримані двох неповнолітніх дітей 2016 та 2017 року народження, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угода про примирення від 14 липня 2017 року підлягає затвердженню. Також, підлягає затвердженню угода, укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 угода про примирення від 14 липня 2017 року .
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та, на підставі угоди про примирення, призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятисот десять) грн.
ОСОБА_8 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та, на підставі угоди про примирення, призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1