621/2578/16-к 1-кп/621/43/17
У Х В А Л А
18 липня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000233, №0000797 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.01.2012 року за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акта від 12.12.2016 року ОСОБА_4 обвинувачується: у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила, злочини передбачені ст. 309 КК України; незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин без змети збуту, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст. 307 КК України.

Згідно обвинувального акта від 27.09.2016 року ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 року у кримінальному провадженні №0000233 у відношенні ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою на строк до 29.12.2016 року.

В подальшому, під час судового провадження, Зміївським районним судом строк запобіжного заходу продовжувався, та на даний час цей строк встановлено до 30 липня 2017 року.

18.07.2017 року в судове засідання не з`явилася свідок захисту ОСОБА_8 , у зв`язку з чим неможливо продовжити судовий розгляд.

Крім того, захисник ОСОБА_9 повідомила про неможливість її прибуття в судове засідання у даному кримінальному провадженні в період з 19.07.2017 року по 28.07.2017 року.

28.07.2017 року є останнім робочим днем в межах продовженого строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Таким чином, під час судового розгляду виникли підстави для відкладення судового розгляду, які передбачені ч. 2 ст. 322 КПК України.

У зв`язку з цим, судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 заявила мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , продовжують залишатися ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу. На думку прокурора ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала та, у свою чергу, заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання посилалася на поганий стан здоров`я обвинуваченого та необхідність належного лікування, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, позитивні характеристики з місця мешкання та останнього місця роботи.

Крім того, просила врахувати, що зі спливом часу зменшилися ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав правову позицію, висловлену захисником ОСОБА_5 , просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, починаючи з 2001 року та востаннє у 2012 році був засуджений до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Після звільнення від відбування покарання у 2015 році знову обвинувачується у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, що вказує на високий ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Крім того, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2017 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у злочині передбаченому ч. 3 ст. 286 КК України, що спричинив смерть двох осіб, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним за всіма обвинуваченнями, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Доводи сторони захисту щодо захворювання обвинуваченого та необхідності його лікування не виключають можливості перебування обвинуваченого під вартою та отримання необхідного лікування.

Згідно інформації, наданої на запит суду Начальником Харківської УВП №27 від 27.06.2017 року, ОСОБА_4 отримує амбулаторне лікування, яке проходить з поліпшенням, стаціонарного лікування не потребує.

Відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не свідчать про зниження ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, місцем вчинення яких зазначено саме місце проживання обвинуваченого. Таким чином, наявність міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання не виключає можливості вчинення нових кримінальних правопорушень за місцем проживання.

Надана стороною захисту характеристика ОСОБА_11 , яка видана 22.02.2017 року ФОП ОСОБА_12 не підтверджена даними трудової книжки чи трудового договору, щодо періоду роботи обвинуваченого. А враховуючи, що у характеристиці вказано, що ОСОБА_4 працював у період з 03.05.2015 року по 31.10.2017 року (при тому, що зараз лише 18.07.2017 року), зазначені у характеристиці відомості не є переконливими.

Враховуючи, що запобіжний захід був застосований у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим від злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України не спростовує підстав для застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу та на час продовження його строку не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".

З урахуванням зазначених вище обставин, оскільки закінчити судове провадження в межах продовженого строку тримання під вартою неможливо, а підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, належить відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задовольнити клопотання сторони обвинувачення і продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 201, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) на строк до 15 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: