Справа № 729/1460/16-к провадження № 11-кп/795/505/2017 Категорія - ч.4 ст.296 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0000417 від 07.07.2016 року за апеляційними скаргами прокурора, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Бобровиця Чернігівської області,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 296 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просив вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за частиною 4 статті 296 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Перший заступник прокурора Чернігівської області в поданій апеляційній скарзі, просив вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого в наслідок м`якості та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від

16 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за частиною 4 статті 296 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді виправних робіт на строк 1 рік з відрахуванням із суми заробітку 10 відсотків в доход держави.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 390 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 3307 гривень.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2201 гривень процесуальних витрат.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, вказав, що призначене обвинуваченому покарання не в повні мірі реалізує принцип законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке за своїм видом та розміром повинно бути справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не відповідає основним засадам призначення покарання, передбачених частиною 2 статті 50 КК України, якою визначено мету покарання.

Перший заступник прокурора області в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого вказав, що в порушення вимог статі 374 КПК України, у вироку судом не викладене обвинувачення, визнане судом доведеним, а лише вказане обвинувачення, сформульоване органом досудового розслідування. Крім того, розглянувши кримінальне провадження за правилами частини 3 статті 349 КПК України, суд, не проаналізував показання обвинуваченого, який не підтвердив обставини, які були покладені в основу його обвинувачення. Вказав про безпідставне застосування статті 69 КК України, та доцільність призначення покарання в межах санкції частини 4 статті 296 КК України.

У запереченнях на апеляційні скарги прокурорів, обвинувачений ОСОБА_7 просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 07 серпня 2016 року близько 04 години ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці Коцюбинського поряд з господарством № 7 , що в місті Бобровиця Чернігівської області грубо порушив громадський порядок, спокій та відпочинок громадян, ігноруючи елементарними правилами поведінки та моралі, виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, яка виразилася в бажанні ОСОБА_7 самовиразитися в зневажливому ставленні, вчинивши сварку з ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 , в подальшому пішов до свого господарства, розташованого в АДРЕСА_1 , де взяв двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 12 калібру марки Зімсон № НОМЕР_1 , яку зберігав без відповідного дозволу, споряджену мисливськими набоями та з відстані близько 80 метрів умисно натиснув на спусковий гачок вказаної мисливської рушниці, здійснив два постріли у бік ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , заподіявши ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення 3-го пальця правої кисті, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї, тобто як злочин, передбачений частиною 4 статті 296 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, котра підтримала частково подану апеляційну скаргу прокурора, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та просила задовольнити апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області, потерпілого, який вважав достатнім, призначене обвинуваченому, покарання судом першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурорів, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що скарга прокурора, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області слід задовольнити повністю.

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити, зокрема, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає він покаранню за цим кримінальним правопорушення, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме, яка міра покарання має бути призначена та чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України в мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення.

Проте, в порушення зазначених вимог закону, місцевий суд в судовому рішенні не виклав формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 органом досудового розслідування.

За змістом частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із вироку та журналу судового засідання від

16 лютого 2017 року, місцевий суд в порядку статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорювались.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 взяв двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 12 калібру марки Зімсон № НОМЕР_1 , яку зберігав без відповідного дозволу споряджену мисливськими набоями та з відстані близько 80 метрів умисно натиснув на спусковий гачок вказаної мисливської рушниці та здійснив два постріли у бік ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заподіявши ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, у вироку місцевого суду, містяться показання обвинуваченого ОСОБА_7 наданих під час судового розгляду кримінального провадження, згідно яких він взяв рушницю, зарядив набої та з метою налякати зробив попереджувальний постріл в напрямку господарства Шакун. Наміру заподіяти тілесні ушкодження будь-кому не мав.

Дані показання обвинуваченого ОСОБА_7 фактично свідчать про невизнання ним вини в інкримінованому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 296 КК України, на що місцевий суд та прокурор не звернули уваги.

За таких обставин суд першої інстанції був зобов`язаний дослідити всі докази, якими сторона обвинувачення обґрунтувала вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог, що обумовлює часткове задоволення поданих апеляційних скарг та чітко узгоджується з вимогами норм частини 2 статті 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах та відповідно до вимог статей 370, 374 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 9, 404, 405, 407, 412, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав учать у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2017 року, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від

16 лютого 2017 року, задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від

16 лютого 2017 року, щодо ОСОБА_7 , скасувати та призначити новий судовий розгляд в Бобровицькому районному суді Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4