Справа № 567/227/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2017 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Веймар НДР, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України

в с т а н о в и в :
відповідно до обвинувального акту від 10.02.2017 р., 21.01.2017 року близько 22 год. 00 хв. інспектором з дорожнього нагляду Гощанського відділення поліції Острозького ВП ГУНП в Рівненській області спільно з працівниками Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 під куруванням ОСОБА_5 . В ході огляду даного автомобіля працівниками поліції було виявлено скляну лампочку розжарювання без цоколя з нашаруванням порошку білого кольору, ззовні схожого на психотропний засіб метамфетамін. В подальшому ОСОБА_5 було доставлено до Острозького ВП ГУНП в Рівненській області для дачі пояснень, а автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів.

22.01.2017 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні дільничного пункту №1 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, який розташований за адресою: м. Острог, пр.. Незалежності, 85 Рівненської області, діючи умисно, з метою уникнення кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України, а також у зв`язку з бажанням забрати вилучений транспортний засіб марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , запропонував начальнику сектору реагування патрульної поліції №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_6 , який є службовою особою органів Національної поліції України, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн.

Продовжуючи свою діяльність, яка охоплюється єдиним умислом, 30.01.2017 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у службовому кабінеті №5 адміністративної будівлі Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області, яка знаходиться за адресою: м.Острог, пр.. Незалежності, 89 Рівненської області, переслідуючи намір уникнути від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України, та бажання забрати вилучений 21.01.2017 року транспортний засіб марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав начальнику сектору реагування патрульної поліції №3 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_6 , який є службовою особою органів Національної поліції України, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн.

Під час досудового розслідування між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури, якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000031 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 10.02.2017 р. укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.369 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 10.02.2017 р., обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадження може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відносяться до злочину середньої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.369 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення та не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Здолбунівської місяцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речового доказу, а саме грошових коштів в розмірі 1000 грн. слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України та ч.1 ст.96-1 КК України шляхом застосування спеціальної конфіскації.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
затвердити угоду від 02 лютого 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Речовий доказ по справі грошові кошти в розмірі 1000 грн., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1