Справа № 706/415/17
УХВАЛА

про арешт тимчасово вилученого майна

29 березня 2017 року м. Христинівка Черкаської області

Слідчий суддя Христинівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Просив накласти арешт на транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Гольф», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 , який 18.03.2017 р. був вилучений з користування ОСОБА_6 .

Із матеріалів клопотання вбачається, що 18.03.2017 р. близько 09 год. 00 хв. в м. Христинівці працівниками УПД ГУНП в Черкаській області по вул. Космонавтів був зупинений автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф», реєстраційний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , реєстраційний знак якого не належить вказаному автомобілю і знятий з реєстрації.

18.03.2017 р. проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Гольф», реєстраційний знак НОМЕР_2 .

20.03.2017 р. відомості про злочин були внесені до ЄРДР за № 0000158.

Згідно з інформацією, наданою Територіальним сервісним центром № 7142, ДНЗ НОМЕР_2 був зареєстрований за автомобілем «Сузукі Свіфт», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 , жительці м. Білої Церкви, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 17.04.2010 р., даний автомобіль власником знятий з обліку для реалізації 26.07.2014 р. у ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві (8001), номерний знак зданий на склад, транспортний засіб з VIN НОМЕР_1 в Україні не зареєстрований, інформація про розмитнення відсутня.

Враховуючи той факт, що автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф», реєстраційний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , є тимчасово вилученим майном, є предметом злочину, зберіг на собі його сліди, у встановленому порядку визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тому згідно з ст. 170 КПК України на нього повинен бути накладений арешт.

У судовому засіданні заступник начальника СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.

ОСОБА_6 , з користування якого був вилучений автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф», у судовому засіданні пояснив обставини вилучення транспортного засобу.
ОСОБА_8 , який у судовому засіданні вказав, що він є власником транспортного засобу, пояснив, що він нещодавно купив автомобіль в м. Тернополі, документи на нього є, але попередні власники їх ще не передали. Він також висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Начальник Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила думку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки автомобіль на територію України не завозився, не розмитнювався. Арешт необхідно накласти з метою уникнення можливості пошкодження, знищення або приховування транспортного засобу.
Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, вважаю, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 7142 від 25.03.2017 р. № 31/23/42-243 згідно з електронною базою даних ДНЗ НОМЕР_2 був зареєстрований за автомобілем «Сузукі Свіфт», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 , жительці м. Білої Церкви, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 17.04.2010 р., даний автомобіль власником знятий з обліку для реалізації 26.07.2014 р. у ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві (8001), номерний знак зданий на склад, транспортний засіб з VIN НОМЕР_1 в Україні не зареєстрований, інформація про розмитнення відсутня.

Тобто, дані зазначеної довідки вказують на те, що автомобіль, вилучений у ОСОБА_6 , має номерний знак, VIN та кузов, не зареєстровані на даний час в Україні. Крім того, в ОСОБА_8 відсутні документи щодо його права власності чи права користування вказаним автомобілем.
Тому існують достатні підстави вважати, що автомобіль є предметом вчинення злочину, доказом злочину.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України враховується правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аналізуючи викладене вище, враховуючи той факт, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф», реєстраційний знак НОМЕР_2 , у встановленому порядку визнаний речовим доказом, є предметом кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, існує сукупність підстав вважати, що вказане майно є доказом злочину, з метою збереження речового доказу та недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна слідчий суддя приходить до висновку, що на вказане майно необхідно накласти арешт.
Керуючись ст.ст. 131, 170 ч. ч. 1, 2, 3, 172, 173, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф», реєстраційний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який 18.03.2017 р. був вилучений з користування ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1