Справа № 199/2176/17
У Х В А Л А
іменем України
29 серпня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001305, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Балівка, Дніпровського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем ветеринарної медицини в ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:

25 грудня 2016 року приблизно о 17 годині 45 хвилин в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро (Дніпропетровська) по вул. Полтавське шосе, з боку вул. Передової в напрямку вул. Березанівської, рухався автомобіль марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Під час руху ОСОБА_6 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 , яка перетинає проїзну частину по пішохідному переході з ліва на право по ходу його руху, і якого він об`єктивно спроможний був виявити, та заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу не прийняв в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 386 е від 10 лютого 2017 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом потиличної та тім`яної області, саднин обличчя, закритого перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, забійної рани правого ліктьового суглобу, саднин тильної та зовнішньої поверхні правої ступні, що за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 6/10.1-148 від 16 лютого 2017 року вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали для потерпілої.

За обвинувальним актом зазначені діяння ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання, підтримане його захисником ОСОБА_7 , про закриття провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 46 КК України, оскільки він повністю визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, примирився з потерпілою та в повному обсязі відшкодував завдані ним збитки.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 підтвердила суду, що обвинувачений повністю відшкодував завдані їй збитки і вони з ним примирилися.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки.

Вирішуючи клопотання, суд виходить з того, що за вимогами ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні показав, що 25 грудня 2016 року приблизно о 17 годині 45 хвилин в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро по вул. Полтавське шосе, з боку вул. Передової в напрямку вул. Березанівської, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з увімкненим світлом фар у крайній правій смузі руху. В якийсь момент він побачив, що по пішохідному переході з ліва на право за напрямком його руху рухається темний силует. Він вжив заходів гальмування, але не встиг зупинитися і здійснив наїзд на жінку, якою виявилася потерпіла ОСОБА_4 . Визнає, що він порушив вимоги ПДР України і своїми діями вчинив злочин.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, окрім визнання самим обвинуваченим, підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_4 , яка показала, що 25 грудня 2016 року приблизно о 17 годині 45 хвилин вона переходила вул. Полтавське шосе по пішохідному переходу. Рухалася в темпі звичайної пішої ходи і коли вже майже завершила перехід, відчула удар і після цього прийшла до тями вже в лікарні;

- протоколом огляду місця ДТП з план-схемою до нього, на яких зафіксовані ділянка місцевості, де стався наїзд на пішохода, відповідна дорожня розмітка та розташування транспортного засобу на проїзній частині;

- висновком судово-медичної експертизи № 386е від 10 лютого 2017 року, за яким у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом потиличної та тім`яної області, саднин обличчя, закритого перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, забійної рани правого ліктьового суглобу, саднин тильної та зовнішньої поверхні правої ступні, що за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося авто засобу, з можливим послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком судової авто-технічної експертизи № 6/10.1-148 від 16 лютого 2017 року, за яким вданій дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, його дії не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з подією даної ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2107» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних.

ОСОБА_6 є особою, раніше не судимою. Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке за приписами ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Опитуванням обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що їх примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Останні розуміють наслідки закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та свідомо бажають цього.

Обвинувачений та потерпіла підтверджують суду факт примирення, котре сприймається судом як акт прощення обвинуваченого з боку потерпілого в результаті вільного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором та з яких мотивів. Свобода волевиявлення потерпілого не викликає у суду сумнівів.

ОСОБА_6 і ОСОБА_4 підтвердили факт відшкодування завданих обвинуваченим потерпілій збитків в повному обсязі.

Суд враховує, що згідно роз`яснень, викладених Верховним Судом України у п. 4 постанови пленуму № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

На підставі викладеного, оскільки наявні передбачені ст. 46 КК України підстави, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

За п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.
У межах кримінального провадження до розгляду був прийнятий цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовилася від вказаного позову і просить суд, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, закрити провадження за цивільним позовом.
Суд враховує, що згідно вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо … позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Учасники судового розгляду не заперечують проти прийняття судом відмови ОСОБА_4 від цивільного позову.

За наведених обставин, відмову від позову необхідно прийняти, оскільки це не порушує закону та інтересів сторін, і провадження у справі в частині цивільного позову підлягає закриттю.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, ст.ст. 128, 284, 285, 288, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001305, за діяння, передбачені ч. 1 ст. 286 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001305, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди закрити.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому, скасувавши арешт зазначеного автомобіля (заборону на розпорядження або відчуження), накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року (справа № 199/2176/17, провадження № 1кп/199/192/17).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий:

29.08.2017