Справа № 1-кп/593/163/2016
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області

"27" грудня 2016 р.
В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої ( адвоката) ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника (адвоката) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області клопотання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному 02 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №-10 000 66 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Денисів Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого завідувачем складом ПАП «Агропродсервіс», депутатом не обирався, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , - обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
З обвинувального акту вбачається, що 02 травня 2016 року близько 16 години водій ОСОБА_7 ; керуючи технічно справним автомобілем «Renault Trafic» з реєстраційним номером НОМЕР_1 із чотирма пасажирами - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , і, рухаючись автомобільною дорогою M-12 з сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка» в напрямку м.Тернопіль, у с. Городище Козівського району Тернопільської області, на 129 км вказаної автодороги, при виконанні маневру розвороту з крайньої правої смуги свого напрямку руху, всупереч вимогам пунктів: 1.5 ч.І, 1.10, (в частині визначення поняття: «дорожня обстановка», і виконання його вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі Правил дорожнього руху України), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну. Перед початком виконання вказаною маневру розвороту водій ОСОБА_7 не переконався, що не буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і не дав дорогу автомобілю «Volkswagen Caddy» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_12 з трьома пасажирами - ОСОБА_5 :, ОСОБА_13 та Журавським І рухався крайньою лівою смугою руху в попутному напрямку і який він мав об'єктивну можливість завчасно виявити, чим порушив вимоги п. п. 1.10 (в частині визначення поняття: «дати дорогу», і виконання його вимог) та 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Крім того, під час виконання маневру розвороту водій ОСОБА_7 перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1 (вузької суцільної лінії), розділу 34 Правил дорожнього руху України, яка поділяє зустрічні смуги руху 129 км. автомобільної дороги М-12 з сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка», і яку відповідно до вимог Правил дорожнього руху України (в даному випадку) перетинати забороняється.

Внаслідок порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_7 не забезпечив безпеку дорожнього руху та, виїхавши на крайню ліву смугу руху в напрямку м. Тернопіль та частково на крайню ліву смугу зустрічного руху, допустив зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «Volkswagen Caddy».

У результаті зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля «Renault Trafic» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження - травму ділянки лівого плечового поясу у вигляді перелому ключиці та синця надключичної; ділянки, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичної експертизи, за ознакою тривалого розпаду здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Разом з тим, пасажир автомобіля «Volkswagen Caddy» ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудного відділу хребта у вигляді компресійних краєвих переломів тіл 4-го та 5-го хребців без ознак консолідації (зрощення), які, згідно висновку судово-медичної експертизи, за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дати дорогу», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 10.4, розділу 34 (в частині виконання вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1) Правил дорожнього руху України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_5 .

Такі дії ОСОБА_7 досудовим слідством кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час підготовчого судового засідання Бережанського районного суду Тернопільської області по розгляду згаданого кримінального провадження потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до суду із письмовими клопотаннями про закриття згаданого кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України та ст. 46 КК України, у зв`язку із їх примиренням з обвинуваченим. В обґрунтування клопотання зазначили, що з обвинуваченим ОСОБА_7 вони примирилися, він вибачився, всі заподіяні збитки їм повністю відшкодовано і матеріальних претензій до нього вони не мають. Усно в засіданні суду потерпілі свої заяви підтримали й просять задовольнити. Так, потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що моральна шкода заподіяна їй внаслідок ДТП вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 їй повністю останнім відшкодована; матеріальна шкода також обвинуваченим їй відшкодована за винятком тих коштів, які підлягають відшкодуванню за рахунок виплат страхової компанії за страховим договором. Потерпіла ОСОБА_4 повідомила суд, що обвинуваченим їй повністю відшкодовані всі збитки внаслідок вчинення ДТП і претензій жодного матеріального чи морального характеру у неї до нього не має, він її рідний брат і вона з ним примирилася.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні клопотання своєї довірительки також підтримав й просить його задовольнити із зазначених у клопотанні підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні із клопотанням потерпілих погодилися, вважають, що вони можуть бути задоволені. Окрім цього обвинувачений звернувся до суду із письмовим клопотанням аналогічного змісту, яке також підтримано ним та його захисником у судовому засіданні. Також обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив факт примирення з потерпілими та повне відшкодування ним заподіяних потерпілим збитків внаслідок згаданого кримінального правопорушення, за винятком відшкодування потерпілій ОСОБА_5 коштів, які підлягають відшкодування за страховим договором страховою компанією.

Окрім цього обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заявив, що він повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому досудовим слідством кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, фактичних обставин вчинення зазначеного злочину, які викладені в обвинувальному акті щодо нього, обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не оспорив, заявив про своє щире каяття за вчинене.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотань потерпілих та обвинуваченого не заперечив, вважає, що вони можуть бути задоволені, оскільки обвинувачений вчинив вперше злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілими та відшкодував всі заподіяні збитки. Також заявив, що обвинуваченим повністю відшкодовано й витрати на лікування потерпілих у комунальній медичній установі, яке вони пройшли внаслідок скоєння обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Одночасно просить суд вирішити питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні, - щодо арештованих транспортних засобів.

Суд, розглянувши заяви (клопотання) потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_7 вислухавши з цього приводу думку прокурора та інших учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні документи, які характеризують особу обвинуваченого в частині, яка має значення для вирішення заявлених клопотань та документи щодо речових доказів, прийшов до наступного.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Також, згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений ст. 286 КПК України, яка передбачає, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом; якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Зважаючи на встановлені у підготовчому засіданні обставини, суд констатує, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України доведена та кваліфікує його дії за вказаною статтею, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 - ч.1 ст. 286 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Судом також встановлено й не заперечено учасниками процесу, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, злочин вчинив вперше, з потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він примирився та повністю відшкодував їм заподіяні внаслідок вчинення згаданого кримінального правопорушення збитки, за винятком грошових виплат, які підлягають відшкодуванню за рахунок страхової компанії на підставі страхового договору.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше з необережності вчинив злочин невеликої тяжкості, повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_4 завдану його діями шкоду, примирився з нею; також примирився з потерпілою ОСОБА_5 й повністю відшкодував їй заподіяну його діями шкоду, за винятком грошових виплат, які підлягають сплаті за рахунок страхової компанії на підставі страхового договору, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження з цих підстав - закриттю.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284, 286, 314, 369, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Закрити кримінальне провадження внесене 02 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №-120 162 6 стосовно ОСОБА_7 , та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілими.

Скасувати арешт на речові докази у кримінальному провадженні :

-автомобіль «Рено Трафік» д.н.з. НОМЕР_1 , ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ) та повернути його власнику ОСОБА_7

-автомобіль «Фольксваген Кадді» д.н.з. НОМЕР_2 ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ) та повернути йтого ОСОБА_12 .

Ухвала суду набирає законну силу після закінчення строку на її апеляційне оскарження, якщо такого скарги не буде подано.
Ухвала суду може бути оскаржена в Апеляційний Суд Тернопільської області протягом 7 діб з дня її оголошення через Бережанський районний суд Тернопільської області.
Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1