Єдиний унікальний номер 185/267/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002896 від 12.11.2016 рокуза обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Павлоград, українця, громадянина України,
з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 11.11.2016 року о 17.00 годині, знаходячись за адресою: м. Павлоград, вул. Садовниченко, біля магазину «АТБ», знайшов поліетиленовий пакет світлого-сірого кольору з речовиною зеленого кольору рослинного походження. Переконавшись, що дана речовина зеленого кольору рослинного походження у кількості 23.502 г. є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» обіг якого відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями), заборонено, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Діючи зі вказаним вище умислом, всупереч ЗУ «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, ОСОБА_3 вищевказаний пакет із особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» незаконно придбав підняв із землі та поклав до свого карману куртки та почав незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту, носячи при собі в кармані куртки. 11.11.2016 року близько о 18.00 год. співробітниками поліції в порядку ч.1 ст. 173 КУпАП України біля магазину «Капі», який розташований по вул. ст. Фронту, м. Павлограду Дніпропетровської області був зупинений ОСОБА_3 , у відношенні якого був складений адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП дрібне хуліганство, у якого при особистому огляді в присутності понятих було виявлено в кармані куртки поліетиленовий пакет світло-сірого кольору з речовиною зеленого кольору рослинного походження в кількості 23,502 г., який належить ОСОБА_3 . Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прескурантів за № 1/8.6/3020 від 12.12.2016 року надана на експертизу 18.11.2016 року подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору масою 23,502 г., вилучена у ОСОБА_3 відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено і є "канабісом". Маса "канабісу" в перерахунку на висушену речовину становить 21,841 г. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав в кармані для особистого вживання без мети збуту.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Під час досудового розслідування 10 січня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002896, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської область в м. Павлограді по вул. Ганни Світличної, 64-а, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій саме за ч.1 ст.309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, та під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнити від відбування покарання якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії середньої тяжкості. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем реєстрації характеризується з позитивної сторони, не працює, на обліку у лакаря - нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1996 року, 25.11.2016 року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП України, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, обставини, які обтяжують покарання не має. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 880,40 грн.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 січня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0002896 від 12.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробувальним терміном на один рік з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: речовина зеленого кольору рослинного походження масою 23,002 г., яка знаходиться в кімнаті схову Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .