Справа № 314/6582/14-к Провадження № 1-кс/314/446/2014

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2014 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенанта міліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_3 , по матеріалам досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001708 від 07.11.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Джанкой АР Крим, громадянину України, що має неповну середню освіту, одруженому, непрацюючому, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в Дружелюбівсьму ВЦ УДПтС України в Запорізькій області (№ 1),

раніше судимого:

- 26.04.2001 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 101 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 07.02.2006 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 09.12.2008 року Красногвардійським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 30.09.2009 року Залізничним районним судом м. Сімферополь АР Крим за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 296, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.09.2013 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014р. до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що засуджений до обмеження волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.11.2013 року прибув з Миколаївського слідчого ізолятора до Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області для відбуття покарання за вироком Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 09.09.2013 року. Цього ж дня ОСОБА_6 був ознайомлений під розписку з «Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (наказ №275 від 25.12.2003 року), порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі (ст. 59 КВК України від 2003 року), а також попереджений про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за скоєння правопорушень (ст.ст. 68, 69 КВК України, ст. 390 КК України).

Не беручи до уваги вищевикладене, 15.11.2013 року, приблизно о 17-40 годині, ОСОБА_5 , будучи особою засудженою до обмеження волі, порушив режим утримання, а саме в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників адміністрації Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, виконувати роботи по розвантажуванню вантажу. Тим самим, ОСОБА_5 порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був доставлений до чергової частини виправного центру для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, але надати їх відмовився у категоричній формі, чим намагався ухилитися від дисциплінарної відповідальності, проте у зв`язку з викладеним на засудженого ОСОБА_5 , 23.11.2013 року було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Після цього, 03.12.2013 року, приблизно о 13-00 годині, ОСОБА_5 , знову порушив режим утримання, а саме в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників адміністрації Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, виконувати роботи в складі польової бригади по переробці картоплі. Тим самим, ОСОБА_5 порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був доставлений до чергової частини виправного центру для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, але надати їх відмовився у категоричній формі, чим намагався ухилитися від дисциплінарної відповідальності, проте у зв`язку з викладеним на засудженого ОСОБА_5 , 05.12.2013 року було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Далі, 27.05.2014 року, приблизно о 07-30 годині, ОСОБА_5 , знову порушив режим утримання, а саме в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників адміністрації Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, виходити на своє робоче місце. Тим самим, ОСОБА_5 порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був доставлений до чергової частини виправного центру для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, після чого у зв`язку з викладеним на засудженого ОСОБА_5 , 30.05.2014 року було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Крім цього, 26.07.2014 року, приблизно о 19-30 годині, ОСОБА_5 , знову порушив режим утримання, а саме намагався самовільно залишити межі Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, але був затриманий працівниками адміністрації виправного центру у стані алкогольного сп`яніння. Після чого, о 22-25 годині засуджений ОСОБА_5 не зупиняючись на скоєному, в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників адміністрації Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, а саме прослідувати до камери ДІЗО, у зв`язку з чим до засудженого працівниками адміністрації виправного центру, були застосовані спеціальні засоби. Таким чином засуджений ОСОБА_5 порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, проте у зв`язку з викладеним відповідно до вмотивованої постанови від 26.07.2014 року, засуджений ОСОБА_5 був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб, оскільки інші заходи впливу, які раніше застосовувалися до засудженого ОСОБА_5 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.

Після цього, 16.09.2014 року, приблизно о 08-00 годині, ОСОБА_5 , знову порушив режим утримання, а саме в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги працівників адміністрації Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, виходити на своє робоче місце на МТФ «Дружелюбівка» та СТФ «Новософіївка». Тим самим, ОСОБА_5 порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був доставлений до чергової частини виправного центру для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, але надати їх відмовився у категоричній формі, чим намагався ухилитися від дисциплінарної відповідальності, проте у зв`язку з викладеним на засудженого ОСОБА_5 , 19.09.2014 року було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Далі, 02.11.2014 року, приблизно о 09-30 годині, ОСОБА_5 , знову порушив режим утримання, а саме намагався самовільно залишити межі Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, але був затриманий працівниками адміністрації виправного центру, чим порушив вимоги ст.59 КВК України та р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був доставлений до чергової частини для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, але надати їх відмовився у категоричній формі, чим намагався ухилитися від дисциплінарної відповідальності, проте у зв`язку з викладеним ОСОБА_5 , відповідно до вмотивованої постанови від 02.11.2014 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб, оскільки інші заходи впливу, які раніше застосовувалися до засудженого ОСОБА_5 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.

Таким чином, ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України, тобто: «систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинені особою, засудженою до обмеження волі».

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Подане слідчим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання в межах наданих суду доказів, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 , є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001708 від 07.11.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 390 КК України.

18.11.2014 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001708 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим у клопотанні та доданими документами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 будучи особою засудженою до обмеження волі та відбуваючи вказане покарання, вчинив систематичні порушення встановлених правил проживання, чим скоїв злочин середньої тяжкості, за який, санкцією ч. 1 ст. 390 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3-х років.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, яке може бути приєднано до невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, підозрюваний ОСОБА_5 , з урахуванням встановлених обставин може скоїти втечу з місця відбування покарання та переховуватися від службових осіб виправного центру.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, органом досудового слідства відповідно до положення п.4 ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 утримується в установі обмеження волі разом із свідками вчиненого ним правопорушення, при цьому його ізолювати від них відповідно до вимог чинного кримінально-виконавчого законодавства не можливо, а сам засуджений може самовільно залишити межі виправного центру, оскільки режим утримання осіб засуджених до обмеження волі не передбачає їх повну ізоляцію від можливих пересувань по території виправного центру.

Крім цього, необхідно взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 стійких соціальних зв`язків ні з ким не підтримує, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів і відбував покарання у місцях позбавлення волі, що свідчить про асоціальну поведінку останнього.

Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Отже, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, суддя вважає доцільним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, - слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенанта міліції ОСОБА_4 за погодженням прокурора прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

ОСОБА_5 взяти під варту негайно із залу суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з 18.11.2014 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 16.01.2015 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

18.11.2014

18.11.2014