АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/889/17 Справа № 199/3354/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000189 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

14 січня 2016 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час перебування в будинку в приміщенні кухні, під час сварки з ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин раптово виник злочинний намір, спрямований на навмисне вбивство ОСОБА_10 , реалізуючи який ОСОБА_6 взяв у руку викрутку, та умисно, з метою вбивства, металевим стержнем викрутки наніс не менше 15-ти ударів в область голови потерпілої ОСОБА_10 , від чого остання впала на підлогу.
В результаті чого ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №49/ЛЕ/19 від 18.02.2016 року, за результатами судово-медичної експертизи, спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: 14-ти забитих та рублених ран на голові, три садна на чолі праворуч, три синця на голові, один синець на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, три крововиливи в товщу м`яких тканин голови, відкритий дирчатий перелом лівої скроневої кістки, два крововиливи під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку на лівій півкулі з частково автолізованими еритроцитами, поодинокими лейкоцитами, що підтверджено судово-гістологічним дослідженням, повний уламковий перелом альвеолярного паростку верхньої щелепи з травматичною екстракцією двох зубів, три забиті рани на тильній та лівій бічній поверхні 14-гоміжфалангового суглобу 3-го пальця лівої кісті, від яких потерпіла впала на підлогу і померла на місці в цей же день; всі виявлені при дослідженні трупа тілесні ушкодження в ділянці голови у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; смерть ОСОБА_10 настала в той же день ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці від відкритої черепно-мозкової травми з дирчастим переломом лівої скроневої кістки та крововиливами під оболонку мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку.
Після чого ОСОБА_6 переніс труп ОСОБА_10 в іншу кімнату буд. АДРЕСА_1 та з місця вчинення злочину зник.
Не погоджуючись з судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуваннмя доповнень, не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити та пом,якшити призначене покарання з урахуванням пом`якшуючих обставин та стану здоров,я обвинуваченого. Також обвинувачений просить застосувати положення ч.5 ст.72 КК України та зарахувати термін попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що свою вину визнав повністю, розкаюється у вчиненому, відсутні обставини, що обтяжують покарання, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий та на обліку у лікарів псизіатра та нарколога не перебуває. Обвинувачений зазначає, що внаслідок падіння з висоти шостого поверху хворіє на хронічні захворювання та не може самостійно пересуватися.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 звертає увагу на навність в останнього захворювання на ВІЛ, що ускладнює його лікування та дана обставина була виявлена після ухвалення вироку суду, у зв,язку з чим не була врахована судом першої інстанції при призначенні покарання.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Прокурор вказує, що судом при призначені покарання в повному обсязі дотримано виомги положення ст.65 КК України, а призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим і просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.115 України не оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзіпро невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Згідно даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуваєта обставинами, що пом`якшують покарання судом визнані повне визнання вини, каяття у вчиненому, навність хронічних захворювань, травми після падіння з висоти та двох малолітніх дітей на утриманні - 2007р. та 2008р. народження відповідно.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого злочину, та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність, яке слід вважати законним та обґрунтованим.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»
Доводиобвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про неналежне врахування судом всіх наявних пом`якшуючих його покарання обставин, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, зазначені обвинуваченим ОСОБА_6 в апеляційні скарзі пом`якшуючи його покарання обставини, зокрема визнання ним вини, каяття у вчиненому злочині, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та хронічні захворювання, а так само дані, які свідчасть про відсутність судимостей у обвинуваченого та неперебування останнього на обліку у лікарів наркологів та психіатрів, зазначені у вироку суду та враховані при призначенні покарання в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, наявність кількох обставин, що пом,якшуть покарання, не можуть слугувати підставою для застосування положень ст.69 КК України, оскільки вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії особливо тяжких.

Наявність ВІЛ-інфікованості обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути враховано як пом`якшуюча покарання обставина, на чому наполягає в апеляційній скарзі обвинувачений, оскільки дана обставина була виявлена після ухвалення вироку суду та, при наявності законних підстав, може бути врахована при відбуванні покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено та в апеляційній скарзі обвинуваченого не заявлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.115 КК України - залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду, з 29 лютого 2017 року до 10 травня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4