Справа № 515/599/17
Провадження № 1-кп/515/1031/17

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

06 червня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Струмок Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, військовозобов`язаного, з середньо-спеціальною освітою, розведеного, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштованого комірником в ПП «Будопостачальник» м. Одеса, раніше судимого 19.02.2008 року Київським районним судом м. Одеси за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, в силу ст. 71 ч.1 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.12.2006 року, кінцево призначено до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 23.10.2008 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 122 ч.1 КК України, в силу ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2008 року, всього до відбуття призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений від відбування покарання умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 9 днів, на підставі постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.09.2010 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2015 року, яке набрало чинності 09.06.2015 року, ОСОБА_5 було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_6 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 14.05.2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/3203/15-ц від 28.05.2015 року, відділом державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження №48558043 від 28.08.2015 року відносно ОСОБА_5 про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_7 . Державним виконавцем 04.11.2015 року було здійснено попередження ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_5 , будучи працездатним, умисно, систематично з 14 травня 2015 року по лютий 2017 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання його малолітнього сина та не вживав заходів для працевлаштування на постійну роботу і отримання заробітку, з якого він міг би їх виплачувати.

В результаті цього, згідно розрахунку Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість ОСОБА_5 з виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 14.05.2015 року по 01.03.2017 року складає 10 790 грн. 34 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в ухиленні від сплати аліментів на неповнолітню дитину визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та пояснив суду, що раніше, до порушення кримінальної справи, він працював по найму, заробітки мав незначні та нестабільні, які повністю витрачались на потреби його нової сім`ї. На теперішній час він влаштувався на постійну роботу, буде мати стабільний заробіток, частину якого буде відчисляти на утримання сина ОСОБА_7 та зобов`язується частинами погасити заборгованість по аліментам. Він щиро кається у скоєному.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження щодо характеризуючих даних на останнього

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, за ознакою злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, посередні характеристики за місцем мешкання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України, є рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

З урахуванням вказаних обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу винного, який є раніше неодноразово судимим (а.с.а.с.26-35), разом з тим, посередньо характеризується за місцем проживання (а.с.а.с.39-40), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.37), за наявності обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що його обтяжує, беручи до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.20-23), суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання без ізоляції від суспільства у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі п.п.1.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Семенюк