Справа № 473/2074/17
Номер провадження1-кп/473/196/2017
В И Р О К
іменем України
"18" серпня 2017 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, студента третього курсу денної форми навчання Вознесенського коледжу Миколаївського Національного аграрного університету, не одруженого, не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває на обліку в службі у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, на обліку в секторі ювенальної превенції Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області не знаходиться, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий /цивільний позивач/ - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

представник служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області - ОСОБА_9 ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
17 квітня 2017 року біля опівночі в АДРЕСА_1 між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров`я за відсутності небезпеки для життя.

Позиція неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .
Під час судового розгляду кримінального провадження неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю, щиро розкаявся та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення злочину відносно нього неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , який мав місце біля опівночі в ніч на 17 квітня 2017 року в АДРЕСА_1 , коли між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 та ним, на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, внаслідок чого він проходив лікування у відділенні щелепно лицьової хірургії Миколаївської обласної клінічної лікарні.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого ОСОБА_5 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що біля опівночі в ніч на 17 квітня 2017 року, після Великдня, вона знаходилася в кампанії знайомих, серед яких був і потерпілий ОСОБА_5 та перебували вони в АДРЕСА_1 , де спілкувалися та розпивали алкогольні напої. Це не сподобалося її сину неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , який вийшов із житлового будинку та кликав її зайти в будинок та залишити кампанію. Саме з цього приводу між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва потерпілому ОСОБА_5 , який від удару впав на землю, і внаслідок отримання удару в обличчя, йому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, внаслідок чого він проходив лікування в Миколаївській обласній лікарні.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи №204 від 09 червня 2017 року, у потерпілого ОСОБА_5 мав місце перелом нижньої щелепи зліва. Перелом виник від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею до госпіталізації в лікарню, куди він поступив 17 квітня 2017 року. Згілно п.п. 2.2.1.А.В наказу МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, перелом нижньої щелепи зліва відноситься до тілесних ушкоджень середньої важкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. /а.к.п. 56 57/.

Дані докази за кримінальним провадженням суд знаходить належними та допустимими, так як вони підтверджують існування обставин, щодо вчинення даного злочину неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , достовірність яких не заперечувала сторона захисту.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 .
Умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід засосувати відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином середньої тяжкості. Суд також враховує умови життя неповнолітнього обвинуваченого, який виховується в родині з матір`ю та бабусею, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Крім того суд враховує стать та вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який задовільно характеризуються за місцем проживання та навчання, є не судимим, не знаходиться на обліку в службі у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області і не перебуває на обліку в секторі ювенальної превенції Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області. /а.к.п. 40 50, 58 - 68/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , крім обставин, передбачених у статтях 65 - 67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .. Також з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, його наслідки та інші обставини справи, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.69 КК України, суд вважає можливим при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання за ч.1 ст.122 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання в виді громадських робіт, не зазначеного в санкції ч.1 ст.122 КК України.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді громадських робіт відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , буде необхідним та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні даного виду покарання в виді громадських робіт неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд застосовує вимоги ч.1 ст.100 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того відповідно до ст.105 КК України, неповнолітня особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнена судом від покарання. Суд приходить до висновку, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки після вчинення злочину, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 може бути звільнений судом від покарання, із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Що стосується цивільного позову, пред`явленого прокурором в порядку ч.3 ст.128 КПК України до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з нього на користь Миколаївської обласної клінічної лікарні витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням у даному закладі охорони здоров`я потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 435 гривень 70 копійок, /а.к.п. 7 9/, а також цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_5 в порядку ст.127 128 КПК України до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з нього на його користь спричиненої матеріальної та моральної шкоди, як потерпілого від злочину в загальній сумі 15000 гривень /а.к.п. 11 12/, суд вважає, що дані цивільні позови, не можуть бути пред`явлені до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, і відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову відмовляє в ньому. До даного висновку, суд приходить, з врахуванням вимог ст. ст. 1179, 1180 ЦК України, так як неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Але відповідно до ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 не має власного майна, достатнього для відшкодування завданої щкоди потерпілому ОСОБА_5 , він навчається в навчальному закладі за рахунок державного бюджету, але не отримує при цьому стипендії, і знаходиться на повному утриманні матері та бабусі, і тому завдана ним шкода повинна бути відшкодована в повному обсязі батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

23 вересня 2017 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 набуває повноліття. Відповідно до ч.1 ст.1180 ЦК України, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.1180 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття. В зв`язку з пред`явленням позовних вимог у даному кримінальному провадженні до не належного відповідача, яким є неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , який не має власного майна, достатнього для відшкодування завданої щкоди потерпілому ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних заяв прокурора та потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України в виді 100 /ста/ годин громадських робіт.

На підставі ст. 105 КК України неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного основного покарання звільнити, та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру в виді застереження.

В задоволенні цивільного позову, пред`явленого прокурором до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , про стягнення з нього на користь Миколаївської обласної клінічної лікарні витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням у даному закладі охорони здоров`я потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 435 гривень 70 копійок, /а.к.п. 7 9/ - відмовити.

В задоволенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_5 до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з нього на його користь спричиненої матеріальної та моральної шкоди, як потерпілого від злочину в загальній сумі 15000 гривень /а.к.п. 11 12/ - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1