справа № 462/2837/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001683 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з освітою 9 класів, неодруженої, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої - 22.07.2016 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 21.02.2016 року, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно заволоділа мультимедійним портативним програвачем марки «Ipod Touch 5 32 GB», сірого кольору, вартістю 2750 грн., що належав ОСОБА_5 , та в подальшому здала вказаний пристрій у ломбардне відділення «Ломбард Сіндікат-Плюс» на вул.Федьковича, 9/4 у м.Львові, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 2750 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, однак відмовилася давати показання. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) доведена повністю і її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні не знайшло підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нею крадіжки повторно.

Так, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

У відповідності до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинуваченабула засуджена 22.07.2016 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України, за вчинення злочинів в квітні 2016 року, тобто після вчинення 21.02.2016 року злочину щодо якого здійснюється дане провадження, отже ОСОБА_4 раніше, до 21.02.2016 року, не вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.ст.185, 186, 187, 189-191, 262 КК України.
Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_4 така кваліфікуюча ознака, як повторність відсутня, тому така підлягає виключенню з обвинувачення.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винної, яка раніше судима за корисливі злочини (матеріали кримінального провадження, арк.26),не одружена, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 21, 22), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо неї не поступало (матеріали кримінального провадження, арк. 24).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.185 КК України.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки її виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення нею в подальшому інших злочинів.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 засуджена 22.07.2016 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді штрафу. Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 винна в іншому злочині, вчиненому нею 21.02.2016 року, тобто до постановлення вказаного попереднього вироку.

При цьому, з врахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, згідно якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, вирок Галицького районного суду м.Львова від 22.07.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України вирокГалицького районного суду м.Львова від 22.07.2016 року,яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., - виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1