/Справа № 638/3096/17
Провадження № 1-кс/638/654/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 рокум.Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу на бездіяльність слідчого СУ ГУНВП в Харківській області в кримінальному провадженні № 0003150 від 19.01.2016 року,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звертається до суду зі скаргою бездіяльність слідчого СУ ГУНВП в Харківській області в кримінальному провадженні № 0003150 від 19.01.2016 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 16 лютого 2017 року було проведено обшук за адресою м. Харків вул. Плеханівська 112, яке орендоване ТОВ « Фірма Кредо». Вважає, що вилучене майно повинно бути повернуте.

В судовому засіданні заявник просив довести його причетність до шахрайських дій, довести причетність його обладнання до шахрайських дій. В судових дебатах просив повернути майно, не вказавши яке саме майно.

Слідчий та прокурор вважали вказану скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, оцінивши надані суду докази, та дослідивши обставини, на які посилаються скаржник, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ухвали суду від 06 березня 2017 року на майно, яке перелічене в скарзі накладено арешт.

Досудове слідство триває.

В ст. 223 ч. 1 КПК України вказано, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В ст. 236 ч. 7 КПК України вказано, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 ч. 1 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

В ч. 3 ст. 168 КПК України вказано, що слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: тимчасове вилучення майна; арешт майна (ст. 131 ч. 2 підп. 6, 7 КПК України).

Вказані дії слідчим були виконані в повному обсязі.

Обшук проведено 16.02.2017 року.

Протокол обшуку складено 16.02.2017 року.

Відповідно до постанови слідчого від 17.02.2017 року вказане, вилучене майно визнане речовими доказами.

Клопотання про арешт майна направлений до суду 18.02.2017 року.

Слідчий та прокурор не порушили терміни проведення слідчих дій

Перелік заходів забезпечення кримінального провадження є вичерпним.

В ст. 132 ч. 1 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Заявник не зміг довести та надати докази необґрунтованості ухвали суду про накладення арешту на майно.

В ст. 7 ч. 1 КПК України закріплено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В ч. 6 тієї ж статті КПК України вказано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 3 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 7 ч. 1, ст. 9 ч. ч. 1 і 6, ст. 131, ст. 132 ч. 1, ст. ст. 167 - 169, ст. 171 ч. 5, ст. ст. 303 308, ст. 369 ч. 2, ст. ст. 370 372 КПК України,

постановив:

Скаргу на бездіяльність слідчого СУ ГУНВП в Харківській області в кримінальному провадженні № 0003150 від 19.01.2016 року залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .