Справа № 467/202/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9
представника органу пробації ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000492 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України

В С Т А Н О В И В :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 вчинив розпусні дії щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступних обставин.
14 грудня 2016 року близько 22 години 30 хвилин в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в приміщенні літньої кухні, розташованої по АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку ОСОБА_7 , вчинення відносно неї розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, а також здатних викликати фізичне та моральне розбещення ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не досягла шістнадцятирічного віку, з метою задоволення власної статевої пристрасті, вмовив потерпілу задовольнити його статеву пристрасть неприродним способом, а саме: шляхом мастурбації. Після чого ОСОБА_4 оголив свій статевий орган та ОСОБА_7 почала здійснювати мастурбацію статевого органу ОСОБА_4 до досягнення статевого задоволення останнього. Задовольнивши свою статеву пристрасть ОСОБА_4 одягнувся, а ОСОБА_7 попрямувала до себе додому.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся, показав, що 14 грудня 2016 року близько 22 години 30 хвилин він гуляв та запропонував потерпілій попити чаю у приміщенні літньої кухні. Вона зайшла, далі він запропонував потерпілій доторкнутися до його статевого органу руками, щоб задовольнити статеву потребу. Потерпіла спочатку була проти цього, але він умовив її це зробити.
Потерпіла суду показала, що ОСОБА_11 заніс на руках її в літню кухню. У присутності інших хлопців він зняв штани та показав свій статевий орган. Присутні йому зробили зауваження і він їх надів. Після цього вони посиділи трохи та вийшли. Залишилися вона з обвинуваченим та малолітній ОСОБА_12 . Вони обоє заставляли її рукою взяти статевий орган ОСОБА_13 . Вона відмовлялася, але вони погрожували їй насиллям. Тому вона це зробила, поскільки у іншому разі вони її б не відпустили.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого пояснила суду, що про вчинене сином їй стало відомо від працівників поліції.
Законний представник неповнолітньої потерпілої показала суду, що про подію донька розповіла їй у день вчинення, у подальшому вона повідомила працівників поліції.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 156 КК України як вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Обставин, які обтяжують провину обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставинами, які пом`якшують провину обвинуваченого, є вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_4 за вчинений злочин, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину (злочин середньої тяжкості), особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, умови його життя, виховання однією матір`ю та рівень розвитку, а також те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше не судимий, попрохав вибачення у потерпілої.

Крім того, при прийнятті судового рішення про міру покарання обвинуваченому суд враховує досудову доповідь відносно його особи, згідно з якою оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня, у зв`язку із чим орган пробації дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Положеннями ч.1 ст.105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» роз`яснив, що судам в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно

обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Враховуючи те, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітній ОСОБА_4 не потребує реального застосування покарання, суд приходить висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на один рік.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 1167 ЦК України. Доцільним та достатнім розміром заподіяної моральної шкоди суд вважає 8000 грн. з урахуванням ступені моральних страждань потерпілої, матеріального стану сім`ї обвинуваченого.

Запобіжний захід по справі не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 156 КК України та звільнити його на підставі ч.1 ст. 105 КК України від покарання, застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 8000 ( вісім тисяч) грн.

Обов`язок по відшкодуванню шкоди покласти на матір неповнолітнього ОСОБА_6 до досягнення неповнолітнім повноліття, або появи у нього майна, достатнього для погашення завданої шкоди, а після настання однієї або обох цих обставин стягнення проводити з неповнолітнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1