Справа №486/1107/16-к 26.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/520/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000653 апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. ч.1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_7 ,
захисник : ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду та ухвалою про виправлення описки ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.186 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 у покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 16 серпня 2016 року по 18 серпня 2016 року включно та з 01 вересня 2016 року по 14 жовтня 2016 року включно.

Вирішено питання стосовно речових доказів.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2017 року змінити та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує, що не згоден з призначеним ОСОБА_7 покаранням та вважає його занадто суворим.
Захисник вказує, що судом 1 інстанції при призначенні покарання не достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставини, а саме повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_7 у вчиненні злочину, відсутність обтяжуючих обставин та хворобу обвинуваченого на гепатит «С».
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 14.08.2016 року близько 11:30 год., перебуваючи в магазині «Мяско», розташованого по пр-ту Незалежності в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, попросив ОСОБА_9 зателефонувати з його мобільного телефону, після чого відкрито заволодів належним останньому мобільним телефоном «HTC Desire 601 Dual Sim», заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2300 грн.

Крім того, ОСОБА_7 16.08.2016 року близько 10 год. 30 хв., повторно, знаходячись поруч з другим під`їздом будинку АДРЕСА_2 , помітив під дитячою спорудою «грибочок» на дитячому майданчику в дворі вказаного будинку малолітню ОСОБА_10 , під час розмови з якою вихопив з її рук належний їй мобільний телефон «HTC Desire 200», чим заподіяв ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1000 грн.

Також, 16.08.2016 року близько 11 год. 35 хв., ОСОБА_7 повторно, проходячи біля магазину «Крок» по б-ру Шкільному в м.Южноукраїнську Миколаївської області, помітив ОСОБА_12 , яка рухалась по алеї вказаного бульвару, намагався висмикнути з її рук мобільний телефон, розгинаючи пальці лівої руки останньої, зламавши їй два нігтя, відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном «Lenovo TAB 2 A7» з сім-картою мобільного оператора «Київстар», чим заподіяв ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 2700 грн.

Згідно висновку експерта №456 від 17.08.2016 року на тілі ОСОБА_12 виявлено крововилив під нігтьовою фалангою 3-го пальця лівої кісті та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цих злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 та ч.2 ст.186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які є тяжким та середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, стан здоров`я, який знаходиться на обліку в інфекціоніста ДЗ СМСЧ-2 з приводу вірусного гепатита «С», на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, відсутність обтяжуючих обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_7 у вчиненні злочину, відсутність обтяжуючих обставин, його стан здоров`я враховані судом при призначенні покарання.

А крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений скоїв злочини за декількома епізодами, потерпілою за одним з яких є малолітня особа, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, хоча судимість і погашена, однак обвинувачений на шлях виправлення не став.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_7 у молодому віці ніде не працює, а натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби. Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який не бажає стати на шлях виправлення.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
В даному разі захисник просить апеляційний суд відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, яке є співрозмірним його діянням, та особі обвинуваченого, тобто більш м`яке, ніж встановлено вироком суду першої інстанції.
Однак, призначаючи покарання, судом дотримано вимог кримінального закону й враховано фактичні обставини, ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу винного.
Покарання у вигляді реального позбавлення волі та ізоляції ОСОБА_7 суспільства - є необхідне і достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 405, 407, 424,532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: