1кп/643/379/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заборівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого офіційно, не судимого в силу ст.. 89 КК України, офіційно не зареєстрованого на території України, проживаючого у АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України;
відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого бетонярем на Новоіванівському цукровому заводі, неодруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , проживаючого у АДРЕСА_3 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, -
в с т а н о в и в:
У 20-х числах серпня 2016 року, точної дати і часу в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_10 , попросив останнього організувати зустріч із спільним знайомим ОСОБА_11 , який заборгував ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 5500 євро та уникав зустрічі з останнім, маючи на меті отримати свої грошові кошти від ОСОБА_11 .
Згідно розробленого плану ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повинен домовитися з ОСОБА_11 про зустріч у малолюдному місці, про що сповістити ОСОБА_9 . При цьому, щоб ОСОБА_11 приїхав напевно на зустріч, ОСОБА_10 , відповідно до розробленого плану, необхідно було організувати нібито поломку свого автомобіля, а в цей час ОСОБА_9 , який також під`їде на зустріч, буде намагатись повернути свої гроші.
31.08.2016 приблизно о 10.30 ОСОБА_10 з мобільного телефону домовився з ОСОБА_11 про зустріч по Салтівському шосе у м. Харкові, неподалік від окружної дороги у вечірній час. Після цього зателефонував ОСОБА_9 і сповістив про призначену зустріч з ОСОБА_11
31.08.2016 близько 19.00 ОСОБА_10 , рухаючись на автомобілі ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , разом з цивільною дружиною ОСОБА_12 , сином ОСОБА_13 і сестрою ОСОБА_14 , з м. Вовчанськ в напрямку м. Харків, неподалік від АЗС «SOil», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Сіверська, 141, імітував поломку свого автомобіля. Після чого, телефоном викликав ОСОБА_9 . Приблизно через 15 хвилин, точного часу в ході досудового слідства не встановлено, згідно попередньої домовленості ОСОБА_9 прибув у зазначене місце разом з ОСОБА_15 , якого він попросив довезти до вказаного місця, при цьому запевнивши ОСОБА_15 , що ОСОБА_10 необхідна допомога у ремонті його автомобіля, на що ОСОБА_15 погодився. Прибувши на місце, ОСОБА_9 з метою уникнення можливих свідків конфлікту між ним та ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_12 ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , попрохав ОСОБА_15 відвести вказаних осіб в район 602-го мікрорайону, з метою проведення закупівель перед святом 1 вересня, а сам залишився разом із ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 , що сховається у кущах перед приїздом ОСОБА_11 , мотивуючи це тим, що, якщо ОСОБА_11 побачить його по приїзду, то просто не зупинить свій транспортний засіб, з метою уникнення з ним зустрічі, а також вказав ОСОБА_10 , щоб він для правдоподібності витягнув електропровід із релє ключа запалювання. ОСОБА_10 виконав вказівку ОСОБА_9 та залишився біля свого автомобілю чекати ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 у цей час направився до кущів на узбіччі дороги, де і заховався очікуючи приїзду потерпілого.
31.08.2016 близько 20:00, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, на місце, обумовленої із ОСОБА_10 зустрічі у малолюдному місці, за адресою: м. Харків, вул. Сіверська, 141, прибув ОСОБА_11 . Зупинивши свій транспортний засіб перед автомобілем ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_10 та поцікавився, що сталося із автомобілем останнього, на що ОСОБА_10 , діючи, відповідно до раніше розробленого плану ОСОБА_9 , повідомив потерпілого, що не може запустити двигун на своєму автомобілі та попрохав допомогти ОСОБА_11 з ремонтом, на що останній погодився та направився до свого автомобілю за інструментом а ОСОБА_10 залишився чекати на ОСОБА_11 біля свого автомобіля.
Під час руху до свого автомобілю, який знаходився за 5-6 метрів від транспортного засобу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 побачив ОСОБА_9 , який вийшов із кущів на узбіччі дороги і рухався в його сторону. У цей час ОСОБА_11 пригрозив ОСОБА_9 , що вб`є його, попрямував до свого автомобілю, відчинив передні водійські двері та сів на сидіння водія. ОСОБА_9 , прискоривши крок, підійшов до передньої водійської двері автомобілю потерпілого, попрохав останнього нікуди не їхати, та повідомити йому про час повернення грошових коштів.
При цьому, ОСОБА_10 продовжував знаходитися за своїм автомобілем біля відкртого багажнику та не звертав увагу на подальший розвиток конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Між тим, в ході розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 дістав з барсетки, яка знаходилася у нього на плечі, нестандартний самозарядний пістолет калібру 9 мм Р.А., імовірно перероблений з газошумового, сигнального, саморобного нестандартного «травматичного» пістолету та направив його у бік потерпілого, який у цей час перебував на передньому водійському сидінні свого автомобіля. За мірою розвитку конфлікту на ґрунті довго триваючих неприязних відносин у ОСОБА_9 виник умисел на вбивство ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи реальну можливість виникнення суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілому та свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_9 , тримаючи в правій руці пістолет, направлений у бік ОСОБА_11 , здійснив один постріл в область голови потерпілого ОСОБА_11 , заподіявши своїми діями потерпілому вхідне вогнепальне поранення на лобі зліва з переламами кісток зводу та основи черепа, внутрішньочерепним крововиливом та пошкодженням головного мозку, що відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження.
Далі ОСОБА_9 , сприйнявши навігатор, який знаходився в машині потерпілого, за відеореєстратор, який направлений на нього вирішив незаконно заволодіти вказаним предметом, а також мобільним телефоном потерпілого. Обійшовши транспортний засіб ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відкрив передні пасажирські двері автомобілю, після чого нахилився у салон автомобілю, відкрив бардачок та почав шукати мобільний телефон ОСОБА_11 . У цей момент ОСОБА_9 звернув увагу, що в правій руці потерпілого ніж, який останній намагався дістати із переднього водійського сидіння під час конфлікту з ОСОБА_9 для самозахисту та побачивши, що потерпілий, як здалося ОСОБА_9 , намагається поворухнутися, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що в області голови та шиї знаходяться життєво важливі органи і нанесення по них тілесних ушкоджень може призвести до смерті людини, а також бажаючи настання саме таких наслідків, ОСОБА_9 вихопив із рук ОСОБА_11 ніж та, утримуючи його у правій руці, наніс потерпілому одне колото-різане поранення та три різані рани у ліву бокову поверхню шиї, при цьому пошкодивши потерпілому загальну сонну артерію, та ліву внутрішню яремну вену, з крайовим пошкодженням лівої долі щитовидної залози, зазначені пошкодження мають прямий причинно-наслідковий зв`язок та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, після чого настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .
Причиною смерті ОСОБА_11 стала травма шиї у вигляді колото-різаного поранення лівої бокової поверхні шиї з пошкодженням лівої загальної сонної артерії та лівої яремної вени з крововиливом що призвело до гострої крововтрати.
Далі, ОСОБА_9 31.08.2016, близько 20.00, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 при вищевказаних обставинах, знаходячись неподалік від АЗС «SOil», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Сіверська, 141, реалізуючи раптово виниклий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу із салону автомобілю викрав навігатор, який вважав відеореєстратором.
Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 ,. шукаючи мобільний телефон потерпілого «SamsungE1202I», відкрив бардачок в салоні, автомобіля ОСОБА_11 , у якому знаходилися паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, мапа України, гаманець із грошовими коштами в розмірі 16 грн. Вказані предмети, не роздивляючись, ОСОБА_9 переклав із бардачка до своєї сумки, розраховуючи, що серед них знаходиться мобільний телефон потерпілого «SamsungE1202I».
При цьому, ОСОБА_10 , знаходячись за своїм автомобілем, в якому був відкритий капот та піднята ляда (багажник), почув один постріл, який як він зрозумів в подальшому здійснив ОСОБА_9 .
Приблизно через кілька хвилин ОСОБА_9 зачинив двері автомобілю та підійшов до ОСОБА_10 , який в момент скоєння злочину знаходився за своїм автомобілем та наказав зателефонувати ОСОБА_11 на мобільний телефон, що ОСОБА_10 і зробив.
ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 вчинив вбивство ОСОБА_11 , запитав його навіщо той вбив ОСОБА_11 , при цьому вказуючи на те, що останній був його другом, на що не отримав жодної відповіді від ОСОБА_9 . ОСОБА_10 на виконання вказівки ОСОБА_9 зі свого мобільного телефону здійснив виклик на мобільний телефон потерпілого.
ОСОБА_9 , почувши дзвінок мобільного телефону, звук якого йшов із сторони автомобілю потерпілого, направився до транспортного засобу ОСОБА_11 де із салону автомобіля взяв мобільний телефон потерпілого, після чого повернувся до ОСОБА_10 та попрохав останнього підвезти його до 602-го мікрорайону на своєму автомобілі, на що ОСОБА_10 погодився, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 скоїв умисне вбивство ОСОБА_11 , оскільки був в безпосередній близькості під час його скоєння, не повідомив про це правоохоронні органи, а навпаки погодився допомогти ОСОБА_9 втекти з місця вчинення злочину, тобто вирішив приховати скоєний ОСОБА_9 особливо тяжкий злочин, заздалегідь не обіцяючи це.
Далі, ОСОБА_10 на своєму автомобілі, діючи відповідно до раніше розробленого плану, відвіз ОСОБА_9 до супермаркету АТБ, в районі 602-го мікрорайону, м. Харкова. По дорозі до зазначеного місця ОСОБА_9 , розпоряджаючись викраденим майном потерпілого, викинув з мобільного телефону моделі «SamsungE1202I» акумуляторну батарею, вартістю 362 грн. та сім-картки мобільних операторів. При цьому, мобільний телефон ОСОБА_11 , ОСОБА_9 випадково поклав не до своєї сумки а вронив, таким чином залишивши його в автомобілі ОСОБА_10 . Інші речі, якими незаконно заволодів ОСОБА_9 з автомобілю ОСОБА_11 ,і які не представляли матеріальної цінності, ОСОБА_9 викинув у сміттєзбірник.
При цьому ОСОБА_10 , жодним чином не перешкоджав ОСОБА_9 у вказаних діях із мобільним телефоном потерпілого.
Після того, як ОСОБА_10 відвіз ОСОБА_9 в обумовлене останнім місце та повернувшись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , виявив у салоні свого транспортного засобу мобільний телефон потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_10 , розуміючи та усвідомлюючи, що своїми діями приховує предмет, який містить на собі сліди злочину, сховав мобільний телефон «SamsungE1202I», який належав потерпілому ОСОБА_11 , та був викрадений після вбивства ОСОБА_11 ОСОБА_9 .
Далі, ОСОБА_10 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , не повідомив про вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення до правоохоронних органів або інших органів державної влади, при цьому усвідомлюючи, що став очевидцем скоєння особливо тяжкого злочину.
Обвинувачені, кожний окремо, повністю визнали свою провину, не заперечували фактичних обставин обвинувачення і його доказів, у зв`язку з чим колегія суддів, переконавшись у добровільно обраній позиції обвинувачених, у відповідності до правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з погодженням усіх учасників судового процесу, визнала не доцільним досліджування доказів по справі.
При цьому, ОСОБА_9 в судовому засіданні також зазначив, що потерпілий, незважаючи на той факт, що мав перед ним великий борг, який не намагався повернути, уникав зустрічей тощо, а при зустрічі 31.08.2016 повів себе агресивно, погрожуючи і не бажаючи вирішити виниклий конфлікти мирним шляхом, чим сильно розлютив ОСОБА_9 . Застосував пістолет, а потім ніж, від поранення яким, настала смерть ОСОБА_11 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_11 , повністю усвідомлюючи свої дії, а в подальшому, розуміючи, що саме від його дій настала смерть потерпілого, намагався уникнути викриття, вчинив крадіжку речей ОСОБА_11 . Також ОСОБА_9 щире покаявся у скоєному, звернувся до потерпілої із словами пробачення.
ОСОБА_10 також зазначив, що зрозумів які події сталися між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 біля автомобіля останнього, почувши постріл, побачивши кров у ОСОБА_9 тощо, злякавшись, умисно зник разом із останнім з місця вбивства, а в подальшому позбавившись мобільного телефону померлого, усвідомлюючи скоєне, умисне не сповістив та приховав вчинення особливо тяжкого злочину. ОСОБА_10 в судовому засідання щиро покаявся, пробачився перед потерпілою.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що про життя та проблеми свого батька ОСОБА_11 не знала, будь-яких претензій матеріального та морального характеру не має, позовні вимоги до обвинувачених не пред`являє.
Дії ОСОБА_9 колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншої людині та за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії ОСОБА_10 колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст. 396 КК України, тобто заздалегідь необіцяне приховання тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
При обранні виду та розміру покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, що ч.1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, злочину, направленому на позбавлення життя людини.
Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, не працюючого офіційно, характеризується задовільно, страждаючого на туберкульоз легенів, маючого хвору матір ОСОБА_16 , 1937 року народження.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 832 від 09.11.2016 вбачається, що ОСОБА_9 на теперішній час ознак психозу, слабоумства або інших хворобливих психічних розладів не виявляє. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до правопорушення, ОСОБА_9 перебував поза якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру за своїм психічним станом ОСОБА_9 на теперішній час не потребує.
Колегія суддів також приймає до уваги, що ОСОБА_9 у скоєному щире покаявся, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, публічно вибачився перед потерпілою, а тому вважає за можливе призначити покарання у межах санкції статей, за якими ОСОБА_9 притягається до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі, оскільки суд прийшов до висновку про не можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність тяжкого захворювання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При обранні виду та розміру покарання ОСОБА_10 , суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який не судимий в силу ст. 89 КК України, працюючого бетонярем на ТДВ «Новоіванівський цукровий завод», характеризується як з місця роботи, так і з місця постійного проживання позитивно, маючого трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_17 , 2008 року народження, ОСОБА_13 , 2009 року народження та ОСОБА_18 , 2014 року народження.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 828 від 09.11.2016 вбачається, що ОСОБА_10 на теперішній час ознак психозу, слабоумства або інших хворобливих психічних розладів не виявляє. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до правопорушення, ОСОБА_10 не знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру за своїм психічним станом ОСОБА_10 на теперішній час не потребує.
Колегія суддів також приймає до уваги, що ОСОБА_10 у скоєному щире покаявся, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, публічно вибачився перед потерпілою, а тому вважає за можливе призначити покарання у межах санкції статті, за якою ОСОБА_10 притягається до кримінальної відповідальності, із застосуванням правил ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Цивільні позови потерпілою не заявлені.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до правил ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:
-за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до правил ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення м`якого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 03.09.2016, зарахувавши до покарання строк тримання під вартою з 03.09.2016 по день постановлення цього вироку, тобто до 05.04.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, керуючись правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання цим вироком законної сили.
ОСОБА_10 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до правил ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, зобов`язавши ОСОБА_10 відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбуття призначеного покарання у вигляді позбавлення волі попереднє ув`язнення у період з 03.09.2016 по 26.12.2016 у відповідності до правил ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту залишити без зміни до набрання цим вироком законної сили.
Речові докази: блокнот чорного кольору з записами, договори фінансового кредиту, флеш-карта, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , три сім-карти, тримач мобільного телефону, купюра номіналом 2 грн., три банківських картки «ПриватБанк», «Імекс Банк» та «Альфа-Банк», два ключа «Лада», мобільний телефон «Samsung», імеі: А000002FE9467В,; футболка, кросівки та спортивні брюки ОСОБА_10 ; шорти та футболка ОСОБА_11 ; мобільний телефон «Samsung Duos» GT Е2021, imei: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Keepon» imei: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; мобільний телефон «S-Tell M 700» imei: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , що перебувають на відповідальному зберіганні у камері схову СУ ГУНП в Харківській області повернути законним власникам;
- 11 відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук, 11 конвертів із біологічними зразками ОСОБА_9 , конверт із біологічними зразками ОСОБА_11 недопалки цигарок «Бонд» та «Президент», змиви РБК з заднього правого килимка та переднього правого сидіння, 2 змиву нашарування чорної речовини навколо отвору від кулі в голові зліва, три змиву біля різаної рани на передньої частині шиї, змив з правої поверхні шиї; змив з поверхні шиї; 2 мікрооб`єкта схожі на волосся; змив з внутрішньої ручки задньої правої двері; змив з внутрішньої річки передньої двері; змив з внутрішньої ручки задньої лівої двері; змив з ручки бардачка; змив з ручки задньої лівої двері; змив з ручки відкриття скла задньої лівої двері; змив з зовнішньої ручки лівої задній двері; змив з внутрішньої ручки лівої водійської двері; змив з ручки відкриття скла задньої правої двері; змив з зовнішньої ручки задньої правої двері; змив з внутрішній ручки правої двері; 11 ВЛС зі слідами рук з салону автомобіля; 3 чохла сидінь з салону автомобіля; ніж з нашаруванням бурого кольору, загальною довжиною 20,1см., що перебувають на відповідальному зберіганню у камері схову ВП ГУНП в Харківський області знищити;
- автомобіль «ВАЗ-2105», д/н НОМЕР_9 , що перебуває на відповідальному зберіганні у Московському ВП ГУНП в Харківській області повернути законному власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3