Єдиний унікальний номер:343/409/17
Номер провадження: 1-в/0343/86/17
У Х В А Л А
іменем України
про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання
20 березня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотаннята умовно-достроково звільнити його від відбування покарання на невідбутий строк. Суду пояснив, що він на даний час відбув 2/3 частини призначеного йому покарання, усвідомив протиправність своїх дій, вину визнає повністю та кається в тому, що вчинив. Прибувши для відбування покарання в Коломийську ВК, згодом у Долинський ВЦ, він брав участь в благоустрої установ. Вважає, що сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. На даний час не працює за станом здоров"я, однак документів, які підтверджують його стан здоров"я не має.

Представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що за час відбування покарання ОСОБА_5 певний проміжок часу працював, на даний час не працевлаштований та намірів щодо працевлаштування не виявляє. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього було накладене одне дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Оголошувались два заохочення. У Долинському ВЦ засуджений перебуває з 27.04.2016 року. ОСОБА_5 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом адміністрації, врівноважений, однак до виконання вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. ОСОБА_5 свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Клопотання засудженого просив вирішувати на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, вказавши, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання тільки двічі заохочувався. Після заохочень на нього було накладене дисциплінарне стягнення, яке хоч і погашене у встановленому законом порядку, однак не є свідченням його сумлінної поведінки. Засуджений працював не значний проміжок часу, на даний час не працює, тому ставленням до праці не довів своє виправлення. Просив відмовити в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 .
У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Заслухавши учасників судового розгляду, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, з усією повнотою оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 суд встановив наступні обставини:
ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2012 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання за вищевказаним вироком суду відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.08.2011 р. по 31.08.2012 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської від 12 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці 19 днів. Ухвалою Долинського районного суду від 27 травня 2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України, час слідування його під вартою до Долинського ВЦ № 118 з 12.04.2016 року по 27.04.2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Суд встановив, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину. Фактично відбута частина терміну покарання становить 6 років 9 місяців 4 днів, 3/4 частини терміну покарання (з врахуванням часу слідування під вартою до Долинського ВЦ та час попереднього ув"язнення -1 рік 1 місяць 15 днів) - 04 березня 2017 року, фактично невідбута частина терміну покарання засудженого ОСОБА_5 станом на 20 березня 2017 року становить 2 місяці 26 днів.
З характеристик засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній під час тримання в СІЗО м. Києва не допускав порушень вимог режиму тримання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 11 жовтня 2012 року відбував покарання в Коломийській ВК (№41). Був працевлаштований в цеху № 1 різноробочим, до роботи відносився посередньо, пізніше працював днювальним відділення СПС. За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались, характеризувася посередньо. До виконання робіт по благоустрою відносився з розумною ініціативою. Йому оголошувались два заохочення правами начальника відділення СПС. 27 квітня 2016 року прибув в Долинський виправний центр (№118). Був працевлаштований на виробництві установи, на даний час не працевлаштований, намірів щодо свого працевлаштування не виявляє. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладене одне дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Свідомо не утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює. Умисно уникає виконання робіт з самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт з благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. На профілактичних обліках не перебуває. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Духовне відродження".
Як вбачається з довідок засудженого ОСОБА_5 про працевлаштування, останній у 2012, 2014 роках не працював, у 2013 році відпрацював тільки один людино-день у грудні, хоча згідно відповідних довідок був практично здоровий і працездатний. До серпня 2015 року засуджений не був працевлаштований. Згідно наказу № 72 від 11.08.2015 р. він був зарахований у робочу бригаду для проведення ремонтних робіт, за активну участь у яких його було заохочено. 30.10.2015 р. наказом № 101 засудженого призначено на посаду днювального без оплати праці, до якої він згідно наявної у матеріалах справи характеристики відносився посередньо, потребував контролю з боку працівників адміністрації установи. Відбуваючи покарання у Долинському ВЦ засуджений ОСОБА_5 працював незначний проміжок часу, про що свідчить відповідна довідка про його працевлаштування з даної установи. На даний час він не працює, оскільки, як зазначив засуджений, не може виконувати важкі роботи за станом здоров`я. При цьому суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні медичні довідки про те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може працювати чи залучатися до виконання будь-яких робіт, хоча останній мав можливість такі надати, так як неодноразово отримував дозвіл на виїзд у лікарню.
Щодо наявних у засудженого ОСОБА_5 двох заохочень, суд враховує, що вони були враховані судом при заміні йому покарання на більш м`яке покарання у 2015 році. Після вказаних заохочень засуджений порушив вимоги режиму відбування покарання, через що 18.07.2016 р. на нього було накладено дисциплінарне стягнення. Він перебував на обліку як схильний до зберігання заборонених предметів.
Згідно наявних у матеріалах особової справи психологічних характеристик засудженого ОСОБА_5 , останній не надійний, не організований, безвідповідальний, скептично налаштований, його поведінку постійно слід контролювати.
Цивільних позовів до засудженого ОСОБА_5 не заявлялося, судові витрати не стягувалися.
Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Сам по собі факт наявності двох заохочень і формально-юридичних підстав не може служити переконливими підставами для висновку про те, що засуджений виправився. Висновок суду про заміну йому невідбутої частини покарання на обмеження волі, на думку суду, є для засудженого достатньою преференцією в умовах утримання. А тому його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: