АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/18/17 Справа № 172/1378/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2016 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 було задоволено, накладено арешт на критий тік 1987 року, вартістю 15300 гривень, який розташований по АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000593 від 24.12.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст.356 КК України та заборонено будь-які дії будь-яким особам щодо демонтажу та відчуження, розпорядження користування арештованим майном.

Досудовим розслідуванням в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593 від 24.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України встановлено, що гр. ОСОБА_8 демонтував критий тік на території за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_8 надав працівникам поліції копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої він є власником нежилих будівель за вказаною адресою, а саме: А-1 зерносховище площею 774 кв.м., Б-1 комора площею, 57, 5 кв.м., В-1 вагова площею 101, 9 кв.м., Д- ангар (тимчасовий), Г-сіносховище, № 1 зерноочисна машина, № 2 пандус, № 3 -7 резервуари для ДП, № 8-12 огорожі, № 13- колодязь.

В свою чергу гр. ОСОБА_10 надав копію рішення Апеляційного суду відповідно до якого, останній є власником критого току, який знаходиться на вказаній території.

На пропозицію працівників поліції припинити демонтаж критого току, ОСОБА_8 не реагував та продовжує демонтувати приміщення критого току.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що правомірність дій ОСОБА_8 щодо демонтажу критого току є сумнівною та виникають ризики того, що він буде продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння металевими складовими з критого току та в подальшому реалізовувати його з використанням добропорядних набувачів.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою про арешт майна, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в даному випадку не існувало жодних підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження з огляду на наступні обставини.

Об`єкт, що демонтувався ОСОБА_8 не може бути речовим доказом у даній справі, а тому на нього не може бути накладено арешт на підставі ч.1, ч.2 ст.170 КК України та взагалі не існувало жодних підстав для вживання заходів забезпечення кримінального провадження.

Право власності на вказаний об`єкт набуто ОСОБА_8 на законних підставах, на даний час не скасоване та зареєстроване у встановленому законом порядку. Він є єдиним законним власником спірного об`єкту нерухомого майна, яким є комплекс будівель і споруд.

Проте, згідно інформації довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна не має жодного запису про реєстрацію за гр. ОСОБА_10 об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи адвоката ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення норм кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
На підставі ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В судовому засіданні слідчий зазначив, що арешт на майно: критий тік 1987 року, вартістю 15300 грн. розташований по АДРЕСА_1 накладено з метою збереження речових доказів у справі за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст.356 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Колегією суддів встановлено, що від начальника Васильківського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області ОСОБА_12 надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, що керівник СФГ «Прогрес»- ОСОБА_13 умисно не виконує рішення суду про передачу стягувану ОСОБА_10 критого току, 1987 року, балансовою вартістю 15300 грн. розташованого в с.Хуторо-Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області.

З копії витягу Державного реєстру речових прав, який міститься в матеріалах судового провадження (а.п.44) вбачається, що оскаржуваний об`єкт (ангар тимчасовий) та інші об`єкти нерухомого майна, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є приватною формою власності, яка належить ОСОБА_8 .

Крім того, в матеріалах судового провадження міститься ксерокопія технічного паспорту на виробничий комплекс будівель і споруд, розташований по АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації якого є ОСОБА_8 . Таким чином судова колегія вважає, що ОСОБА_8 є належним власником зазначеного комплексу будівель і споруд.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стосовно заяви ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які без його дозволу демонтують (так званий критий тік), який належить йому на підставі договору купівліпродажу від 05.03.2003 року №04.01.05.03.03/01, рішення судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2010 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_10 не було зареєстровано в установленому законом порядку (ч.2 ст.331 ЦК України) право власності на вказане майно.

Оскільки ОСОБА_10 не зареєстрував своє право власності на критий тік, колегія суддів вважає, що він належним чином не ідентифікував сам критий тік та своє право власності на нього, що не дає підстав вважати, що саме ОСОБА_10 є власником спірного об`єкту власності.

Слідчий на вищезазначені обставини уваги не звернув та звернувся до суду з клопотанням на арешт майна, місце знаходження якого та його верифікація не встановлена, що унеможливлює його арешт.

Таким чином, об`єкт, що демонтувався ОСОБА_8 не може бути речовим доказом у даній справі, а тому на нього не може бути накладено арешт на підставі ч.1, ч.2 ст.170 КК України та взагалі не існувало жодних підстав для вживання забезпечення кримінального провадження, оскільки право власності на вказаний об`єкт набуто ОСОБА_8 на законних підставах.

Колегія суддів доходить висновку про те, що арешт на майно, що належать ОСОБА_8 , був накладений слідчим суддею за відсутності достатніх підстав для цього та з істотним порушенням вимог процесуального закону, що тягне необхідність задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 170, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2016 року про накладення арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: