Справа № 676/1096/16-к
Провадження № 1-кп/676/156/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 10 лютого 2016 року до ЄРДР за № 0000084, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, щодо іншої малолітньої дитини позбавлений батьківських прав, з повною загальною середньою освітою, на час інкримінованого діяння солдата 8-го полку спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , раніше судимого:
вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 листопада 2008 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (направленого для реального відбування покарання на підставі постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2010 року, звільненого по відбуттю строку покарання 14 жовтня 2011 року);
вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт;
вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців 5 днів позбавлення волі (звільненого 3 грудня 2014 року по відбуттю строку покарання, скороченого наполовину ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році»);
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

24 січня 2016 року близько 12 год. ОСОБА_6 в с. Цвіклівці Другі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з метою вчинення крадіжки чужого майна, достовірно знаючи про відсутність потерпілої ОСОБА_4 , пройшов на дачне господарство ОСОБА_7 , де з підвіконня в північній частині будинку взяв ключ, відчинив ним вхідні двері, внаслідок чого проник всередину приміщення, де з журнального столика та двох тумбочок умисно повторно таємно викрав набір зі срібла та каменів нефриту зеленого кольору, до якого входило намисто зі срібла, вагою близько 30 г, вартістю 2400 грн., та дві срібні сережки, вагою по 3 г кожна, загальною вартістю 480 грн., набір зі срібної обручки у вигляді прямокутника, вагою близько 10 г, вартістю 800 грн., та пари срібних сережок у вигляді прямокутників, вагою по 5 г кожна, загальною вартістю 800 грн., пару срібних сережок з нефритовими камінцями зеленого кольору, вагою срібла близько 4 г кожна, загальною вартістю 640 грн., срібну обручку з каменем нефриту зеленого кольору, вагою срібла близько 8 г, вартістю 640 грн., золоту каблучку у вигляді квіткового узору, вагою близько 4 г, вартістю 4000 грн., пару золотих сережок у вигляді пласких пластинок, вагою по 2 г кожна, загальною вартістю 4000 грн., звичайну золоту каблучку вагою 3 г, вартістю 3000 грн., срібну каблучку у вигляді двох листочків з камінцями прозорого кольору вагою близько 4,4 г, вартістю 382 грн., пару срібних сережок з камінням малахіту зеленого кольору вагою близько 3 г, загальною вартістю 480 грн., срібну каблучку у вигляді квіткового узору вагою близько 4 г, вартістю 320 грн., срібну звичайну обручку вагою близько 3 г, вартістю 240 грн., срібну сережку з каменем малахіту вагою срібла близько 1,5 г, вартістю 120 грн., та дерев`яну шкатулку, вартістю 100 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 18402 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав повністю та підтвердив, що дійсно 24 січня 2016 року, взявши зі сховку на одному з підвіконь ключ від дверей житлового будинку потерпілої, відчинив ним вхідні двері та зайшов у будинок. Спочатку планував відлити собі з каністри домашнього вина, однак, ходячи будинком, на столику на тарілочці помітив ювелірні вироби, які викрав. Також ювелірні вироби знайшов у тумбочках однієї з кімнат, а в чохлі на шафці обручку. Викрадені золоті та срібні ювелірні вироби здавав на паспорт співмешканки Анжели та її подруги ОСОБА_8 у ломбарди поетапно: спочатку золото, а потім срібло. При цьому, одну каблучку та розпаровану сережку, які сподобалися співмешканці, їй подарував. В загальному за продаж викраденого виручив близько 10000 грн., які витратив на продукти харчування та одяг для дітей співмешканки. 9 лютого 2016 року проникав у будинок потерпілої, щоб знову викрасти домашнє вино, однак злякався руху транспорту повз будинок і втік, не встигнувши зачинити двері і викинувши по ходу втечі біля паркану сусідки куртку, яку прихопив з будинку. Заявлений цивільний позов в частині майнової шкоди (за винятком вартості повернутих потерпілій речей) визнав повністю, в частині моральної шкоди частково (в розмірі 15000 грн.). Просив призначити мінімальне покарання.

Крім особистих визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні інкримінованих діянь об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_4 судом встановлено, що ввечері 9 лютого 2016 року, повернувшись додому, виявила, що у вхідних дверях будинку наявний ключ, а двері відчинені. У приміщенні будинку помітила відкриту каністру з вином, тому подумала, що заходив сусід, який за її проханням годував її собаку, однак пройшовши кімнатами, виявила, що зі столика та тумб зник ряд її золотих та срібних прикрас. Запідозривши у крадіжці обвинуваченого, який раніше судимий, неодноразово звертався до неї по допомогу, просив їжу та цигарки, звернулася до її батька, на що той порадив викликати поліцію. В подальшому виявила й зникнення ще інших речей побутового призначення, не виключила, що й досі не виявила зникнення інших речей. В ході досудового розслідування їй повернуто співробітниками поліції лише розпаровану сережку та каблучку, тому підтримала заявлений позов про стягнення 18402 грн. майнової та 30000 грн. моральної шкоди, завданих злочином. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

З даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 9 лютого 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 5) вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що в період з 11 год. по 20 год. 9 лютого 2016 року невстановлена особа, підібравши дверний ключ, проникла на дачне домогосподарство в дачному кооперативі в с. Цвіклівці Другі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з будинку якого викрала ювелірні вироби, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму близько 10000 грн. При цьому, потерпіла вказала на ОСОБА_6 як на особу, яку підозрювала у вчиненні цієї крадіжки.

Даними протоколу огляду місця події з таблицею фотоілюстрацій від 9 лютого 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 13-20) зафіксована відсутність будь-яких механічних пошкоджень дверей чи пошкоджень врізного замка у вхідних дверях будинку за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 та розташування предметів обстановки.

Даними довідок ПП ОСОБА_9 (т. 2 а.м.к.п. 52, 53) підтверджена вартість станом на 24 січня 2016 року 1 г срібла 925 проби та 1 г золота 585 проби у розмірі відповідно 80 грн. та 1000 грн.

Показання обвинуваченого про долю викрадених у потерпілої ювелірних виробів підтверджені даними специфікації № 1 до договору надання фінансового кредиту під заставу майна № 312-000005866 від 24 січня 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 50), відповідно до якої співмешканка обвинуваченого ОСОБА_10 отримала фінансовий кредит у позикодавця ПТ Ломбард Партнер Вівенко і компанія на загальну суму 1909 грн. під заставу золотих сережок; даними листа ПТ Ломбард Заставно-кредитний дім від 15 лютого 2016 року, відповідно до якого 9 лютого 2016 року ОСОБА_10 отримала кошти під заставу золотої каблучки (т. 2 а.м.к.п. 60); даними листа ПТ Ломбард Партнер Вівенко і компанія № 245/16ю від 12 лютого 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 58), відповідно до якого співмешканка обвинуваченого ОСОБА_10 24 січня 2016 року отримала за договором фінансового кредиту кредит в сумі 1712 грн. під заклад каблучки із золота 585 проби зі вставками та кредит в розмірі 1909 грн. під заклад сережок із золота 585 проби зі вставками, її подруга ОСОБА_11 7 лютого 2016 року отримала за договором фінансового кредиту кредит в сумі 547 грн. під заклад срібних виробів 925 проби загальною вагою 74,51 г. Закладені ювелірні прикраси в подальшому були піддані реалізації у зв`язку з простроченням строків повернення фінансових кредитів та нарахованих відсотків.

Проведення огляду срібної каблучки 925 проби у вигляді двох листочків та срібної сережки 925 проби з малахітом, добровільно виданих ОСОБА_10 , підтверджено даними протоколу огляду предметів від 17 лютого 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 106)
Як встановлено з даних дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 16 лютого 2016 року (т. 2 а.м.к.п. 97-105), що проводився у визначеному Законом порядку, ОСОБА_6 добровільно, у довільній формі розповів та показав на місці події, як та за яких обставин 24 січня 2016 року за допомогою дверного ключа, який взяв на підвіконні, відчинив двері та проник в приміщення житлового будинку в кооперативі Агро в с. Цвіклівці Другі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, де з журнального столика та тумбочки викрав ювелірні вироби та дерев`яну шкатулку з ювелірними виробами. Після цього двері зачинив ключем, який поклав на місце, а в подальшому 9 лютого 2016 року знову проникав у будинок потерпілої, щоб викрасти домашнього вина, однак, злякавшись руху транспорту повз будинок, втік, залишивши ключ у дверному замку. І ці його показання в деталях відповідають показанням ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Посилання потерпілої про вчинення крадіжки її ювелірних прикрас у декілька етапів суд оцінює з тієї точки зору, що такі твердження є неконкретними та будь-якими достовірними доказами не підтверджені, тому не можуть бути поставлені судом в обґрунтування судового рішення.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і становлять собою повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житло. Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного діяння повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не перебуває на обліках нарколога та психіатра, за місцем проживання Устянською сільською радою характеризується позитивно, проживав з батьками (мати хворіє на тяжке онкологічне захворювання), позбавлений батьківських прав щодо малолітньої доньки, 2006 року народження, одружений, на утриманні одна малолітня дитина.
З врахуванням обставин справи, позиції потерпілої, вартості викраденого майна, лише незначна частина якого повернута потерпілій внаслідок проведених поліцією слідчих дій в ході досудового розслідування, а не з доброї волі обвинуваченого, що суд не вправі вважати обставиною, що пом`якшує покарання, однак наявність інших обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, який неодноразово судимий, має на утриманні малолітню дитину, яка хворіє з народження, та з урахуванням сімейних обставин обвинуваченого (тяжкої хвороби матері), суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк ближче до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

На глибоке переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення ОСОБА_6 , запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що він вчинив інкримінований злочин до спливу строків судимості після звільнення з місця відбування реального покарання за вчинення аналогічних діянь, ухилявся від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що свідчить про його явне небажання ставати на шлях виправлення, з огляду на відсутність декількох обставини, які пом`якшили б покарання та істотно знизили б суспільну небезпечність діяння, суд підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не вбачає.

Також суд враховує ту обставину, що Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 9 листопада 2016 року постановлено вирок, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, однак копію такого вироку на запит суду надано не було, оскільки він законної сили не набрав та оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, тому суд позбавлений можливості враховувати призначене зазначеним вироком покарання при призначенні покарання у цій справі. Однак, саме у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому суд позбавлений як можливості залишити чинним обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (умови якого обвинувачений фізично не має змоги виконувати у зв`язку з попереднім ув`язненням по зазначеній вище справі), так і права вирішувати питання, пов`язане із зарахуванням строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, слід вирішити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що 24 січня 2016 року обвинувачений незаконно заволодів майном потерпілої загальною вартістю 18402 грн., однак в ході досудового розслідування поліцією потерпілій було повернуто срібну каблучку у вигляді двох листочків та срібну сережку з малахітом (вартість яких згідно з обвинувальним актом та цивільним позовом визначена у розмірі 502 грн. (382 грн. + 120 грн.), тому в частині стягнення майнової шкоди, завданої злочином, позов підлягає частковому задоволенню: з відрахуванням від розміру завданої майнової шкоди вартості повернутого майна: 18402 грн. 502 грн. = 17900 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно до п. 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд при визначені розміру моральної шкоди враховує характер та обставини протиправного діяння обвинуваченого, який незаконно заволодів майном потерпілої, яка була його сусідкою, тобто перебувала з ним у добросусідських відносинах, як вбачається з показань як обвинуваченого, так і потерпілої, вартість викраденого майна, повернення лише незначної його частини потерпілій в ході проведення досудового розслідування, ступінь вини обвинуваченого, глибину душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з вчиненням тяжкого злочину щодо її майна. Водночас, долучена потерпілою копія виписки з історії хвороби № 2/1224, що підтверджує її перебування на стаціонарному лікуванні з 9 по 16 березня 2016 року з приводу хронічного обструктивного бронхіту, емфіземи, дифузного пневмосклерозу та туберкуломи, судом в обґрунтування розміру моральної шкоди не ставиться, оскільки потерпілою не доведено, а судом не встановлено наявності причинного зв`язку між наведеним переліком хвороб потерпілої та душевними стражданнями, понесеними нею внаслідок вчинення злочину щодо її майна.

Таким чином, на виконання положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, яка з народження хворіє, спільно проживав з тяжко хворою матір`ю, та потерпілої, яка є інвалідом, єдине джерело її доходів пенсія у розмірі 989 грн. на місяць, з огляду на те, що завдана моральна шкода потерпілій полягає також у тому, що вона для відновлення звичного способу життя та своїх порушених прав була змушена докладати додаткових зусиль, звернутися за правовою допомогою, нести додаткові витрати, зважаючи на позицію обвинуваченого, який цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав у розмірі 15000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 15000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача на користь потерпілої-цивільного позивача.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 17900 (сімнадцять тисяч дев`ятсот) грн. матеріальної шкоди та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди, завданих злочином.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Речові докази: срібну каблучку та срібну сережку з малахітом, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 (т. 2 а.м.д.р. 108-109), їй залишити.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_12 -Годлевська