АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/13/17 Справа № 175/150/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5 Ю

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002407 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

-07 грудня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

27червня 2014 року ОСОБА_8 умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_8 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Вирішено питання речових доказів.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року вирок суду щодо ОСОБА_11 скасовано та провадження закрито у зв`язку із смертю останнього.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

ОСОБА_8 , маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та повторно скоїв новий умисний корисливий злочин.

Так, 08.12.2015 року близько 03.00 години ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, прибув з раніше знайомим йому ОСОБА_11 на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Далі, ОСОБА_8 спільно зі співучасником злочину ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, шляхом відмикання замка вхідної двері таємно проникли до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки викрали чуже майно, а саме: драбину з металу, вартістю 350 грн., тачку з металу, вартістю 210 грн. (згідно висновку товарознавчої експертизи №118-015 від 29.12.2015 року), які належить потерпілому ОСОБА_12 , чим завдали матеріальної шкоди останньому на загальну суму у розмірі 560 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, 08.12.2015 року більш точного часу досудовим слідством не встановлено, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, прослідували на територію домоволодіння АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 спільно, реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив, за попередньою змовою групою осіб, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, діючи повторно, умисно, шляхом пошкодження вікна таємно проникли до гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки викрали чуже майно, а саме: електропилу Bosch Ake 35 S, вартістю 700 грн., каністру металеву на 10 літрів, вартістю 140 грн., болгарку Craft CAG-180, вартістю 1050 грн., електролобзик Fairline FSS 5705 Р, вартістю 420 грн., шуруповерт JVG-Technik Cordless Drill, вартістю 210 грн. (згідно висновку товарознавчої експертизи №118-015 від 29.12.2015 року), які належить потерпілому ОСОБА_7 , чим завдали матеріальної шкоди останньому на загальну суму у розмірі 2520 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 спільно зі співучасником злочину ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року вирок суду щодо ОСОБА_11 скасовано та провадження закрито у зв`язку із смертю останнього.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких з урахуванням внесених змін апеляційних вимог, однаково порушують питання про скасування вироку суду та просять призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
В обґрунтування поданих апеляційних скарг потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначають про допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме: розгляд кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України за відсутності потерпілих, чим були порушені їх права.
Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 , які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у змінених апеляційних скаргах потерпілих, колегія суддів вважає, що змінені апеляційні скарги потерпілих задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 412, 415 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Статтею 370 КПК України встановлено вимоги до судового рішення, зокрема, зазначено, що воно має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Так, відповідно до зазначеної норми законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як передбачено ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню й винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.349КПК України під час судового засідання суд повинен визначити обсяг і порядок дослідження доказів у справі. Як передбачено частиною 3 вказаної статті, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Як вбачається зі змінених апеляційних скарг потерпілих, розгляд кримінального провадження судом першої інстанції проведений в порядку ч.3 ст.349 КПК України - за відсутності потерпілих, чим було порушено їх права.
Як вбачається зі змінених апеляційних скарг та матеріалів провадження, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій за ч.3 ст.185 України, як і було інкриміновано у обвинувальному акті - не оспорюють.

Крім того, в заявах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.п. 27,28), наданих суду першої інстанції, вказувалось, що майно їм повернуто, позовні заяви вони подавати не будуть.

Колегія суддів звертає увагу на наявність в обох вищевказаних заявах твердження потерпілих на незмогу з`являтися в судові засідання у зв`язку із скрутним фінансовим становищем, що і було враховано судом першої інстанції. Прокурором в суді апеляційної інстанції також зазначено про неодноразову неявку в судові засідання апеляційної інстанції потерпілих для захисту порушеного права.

Перевіряючи доводи потерпілих, викладені в змінених апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів погоджується з встановленим судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , а в змінених потерпілими апеляційних скаргах не йдеться про права потерпілих, які порушено.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідні доводи змінених апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4