УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/16036/16-к

Провадження № 1-кп/638/355/17
24.01.2017

Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:
Головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Харкові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашки, Золочівського району Харківської області , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з угоди, укладеної 10 січня 2017 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , останній підозрюється в тому,що на виконання злочинного плану особами 1,2,3 ,матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження щодо отримання неправомірної вигоди від осіб, які займаються незаконним переміщенням товарів (вантажів) через державний кордон України, 02.05.2016, у період часу приблизно з 14:00 по 14:15, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах невстановлених слідством осіб, перебуваючи в м. Харків по вул. Клочківській поблизу будівлі 343-Г, в автомобілі «BMW» д/н НОМЕР_1 , надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 9800 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 02.05.2016р. становило 246 827 (двісті сорок шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 70 коп.. Після отримання вищезазначеної грошової винагороди останній був затриманий співробітниками правоохоронних органів.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в наданні неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за таку вигоду або за надання такої вигоди третій особі вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 369-2 КК України
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.369-2 КК України як надання неправомірної вигоди особі,яка пропонує чи обіцяє за таку вигоду або надання такої вигоди третій особі вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 підтвердили свої намірі стовно укладення угоди за умови повного та беззастережного визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у інкримінованому йому злочині та призначення йому узгодженого покарання за ч.1 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що відповідає 8500 гривням.
Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості, вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди на підставі п.п.1,2 ч.7 ст. 474 КПК України у зв*язку з тим, що умови угоди суперечать цьому Кодексу, а також за тих підстав, що угода не відповідає інтересам суспільства.
Відповідно до положень ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається серед іншого формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація. Однією з ознак об*єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України є дії по здійсненню впливу на прийняття рішення особою,уповноваженою на виконання функцій держави. Як вбачається з угоди про визнання винуватості, вищезазначена ознака об*єктивної сторони відсутня, угода про визнання винуватості не містить посилань на здійснення дій по вчиненню впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, що є необхідним елементом об*єктивної сторони, що не може свідчити про сформульоване обвинувачення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачення або підозра в угоді про визнання винуватості не викладено в повному обсязі як того вимагають положення ч.1 ст.472 КПК України, а за певних умов не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону.
При цьому суд виходить з наступного.
Згідно до положень ч.1 ст.470 КПК України прокурор при вирішення питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов*язаний врахувати такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення /підозри/, наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявлені чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.
Окрім того, приписами ст.470 КПК України, критеріями якими визначається можливість і доцільність ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості, є наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, оскільки не містить обов`язків обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, іншою особою, а спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу в частині призначення пом`якшеного покарання, крім того, прокурором в судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях обвинуваченого обставин активного сприяння розкриттю злочину, не наведено фактів надання обвинуваченим будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи, а відтак у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угоди відповідають суспільним інтересам.
Згідно п. 1 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів не обґрунтоване в угоді певним чином, посилання на наявність пом*якшуючих обставин не може само по собі свідчити про його правильність та відповідність критеріям мети покарання про необхідність та достатність а також попередження нових злочинів.
В звязку з тим, що судом встановлено невідповідність умови угоди інтересам суспільства, а саме, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження не відповідає тому помякшенню покарання, яке просить застосувати прокурор, обвинуваченим не вчинялося жодних дій, спрямованих на сприяння кримінальному провадженню, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості і призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.
Крім того, в угоді про визнання винуватості не зазначено, які обставини відповідно до ст. 65 КК України, враховувалися сторонами при визначенні саме такого покарання обвинуваченому.
З огляду на зазначене, керуючись ч.7 ст. 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У затвердженні угоди, укладеної між прокурором в кримінальному провадженні №0002650, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 у цьому провадженні про визнання винуватості відмовити з підстав неможливості затвердження угоди.

Головуючий суддя: ОСОБА_1