Справа № 466/2076/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/661/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської ВК №30 УДП України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
На ухвалу суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане клопотання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що він залучений до роботи адміністрацією установи виконання покарань, за час утримання три рази заохочувався, має на утриманні тдвох малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Колегією суддів встановлено, що вироком Маневицького районного суду Волинської області від 08.12.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Як вбачається з матеріалів подання, злочини, за які був засуджений ОСОБА_6 , відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, на момент розгляду подання він відбув більше половини строку покарання.
До слідчого ізолятора м. Луцька ОСОБА_6 прибув 22.09.2014 року, порушень вимог режиму утримання не допускав, адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався.
У Личаківську виправну колонію №30 прибув 25.03.2015 року. По прибутті в колонію на добровільних засадах залучається до суспільно-корисної праці на виробництві установи. Допустив два порушення режиму утриманні, за що двічі притягався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією колонії тричі заоочувався.
Разом з цим, як вбачається із матеріалів клопотання ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Маневицького районного суду Волинської області від 22.01.2003 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вироком Маневицького районного суду Волинської області від 04.06.2010 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вироком Маневицького районного суду Волинської області від 16.08.2012 року вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, звільнений 01.07.2014 року, згідно зі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
З огляду на те, що ОСОБА_6 під час його перебування у виправній колонії допускав порушення режиму утримання, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, після звільнення від відбування покарання вчинив новий злочин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, і постановив своє рішення з дотриманням вимог закону, а тому підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила :
у задоволенні апеляційної скарги засудженого відмовити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської ВК №30 УДП України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4