АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/406/17 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що ризики, на які в своєму клопотання посилаються прокурор та слідчий, відсутні, оскільки він не має наміру переховуватися від слідства та суду, вчиняти інші правопорушення та впливати на потерпілого та свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в оскаржуваній ухвалі вказані абстрактні припущення, котрі жодним чином не підтверджені належними доказами, що такі ризики наявні. Припущення, що підозрюваний може у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові злочини жодним чином не підтверджені. Вважає, що за наявності у ОСОБА_5 постійного місця проживання застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання було б цілком достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів, тобто до 12.00 години 28 травня 2017 року.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, не працює, вживає наркотичні засоби, може переховуватися від слідства та суду, побоюватися покарання за злочин та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, сталих соціальних зв`язків немає.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційних скарг та просили задовольнити їх, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення та ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.
Посилання підозрюваного та захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
30 березня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у тому, що повторно, 14 лютого 2017 року о 22.00, знаходячись на третьому поверсі під`їзду № 1 б. АДРЕСА_2 , погрожуючи фізичною розправою спричиненням тілесних ушкоджень за допомогою ножа, який ОСОБА_5 приставив потерпілому ОСОБА_8 в живіт та понудив віддати цінне майно, а саме мобільний телефон «Самсунг» та гроші в сумі 50 грн., таким чином подавив його волю до супротиву своїм протиправним діям, тобто застосував до потерпілого ОСОБА_8 погрози насиллям, що є небезпечним для його життя та здоров`я, після чого самостійно з карману куртки потерпілого відкрито викрав вищевказане майно, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1400 гривень.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, особистими показаннями, протоколами впізнань, протоколом пред`явлення речей для впізнання.
Що стосується доводів підозрюваного та його захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке являється тяжким злочином, за який законом про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, неодноразово судимий за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, не працює, міцних соціальних зв`язків не має.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3