Справа № 357/1385/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/451/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 13.04.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянина України, українця, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покараннязвернувся ОСОБА_7 , засуджений Дніпровським районним судом м. Києва від 20.01.2009 за ч.1 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі, та якому ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2016 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.07.2008 року по 06.04.2009. Вимоги клопотання обґрунтував тим, що він, відбуваючи покарання у Білоцерківській виправній колонії №35 став на шлях виправлення, а тому має право на пом`якшення йому виду покарання.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання у звязку з відсутністю обґрунтованих підстав вважати, що засуджений дійсно став на шлях виправлення.
Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 03.03.2017 та ухвалити нову, якою застосувати до нього положення ст. 82 КК України та замінити позбавлення волі на обмеження волі.
На думку засудженого, рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що не відповідає дійсності, у звязку із тим, що він відбув 2/3 строку покарання. За останні півтора роки має лише заохочення, працевлаштований в установі та позитивно характеризується, що вбачається із характеристики, ноданої адміністрацією.
На думку ОСОБА_7 рішення суду є необґрунтованим, оскільки відповідно до ст.82 КК України, заміна покарання більш м`яким можлива засудженим, які стали на шлях виправлення, а наявність заохочень і відсутність стягнень свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
Крім того, звертає увагу, що в попередній установі до нього була застосована ст. 101 КВК України і він переведений до колонії середнього рівня безпеки, як засуджений, що стає на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог засудженого, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за особливо-тяжкий злочин.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання біль м`яким, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений Дніпровським районним судом м. Києва від 20.01.2009 за ч. 1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі, а ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2016 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.07.2008 по 06.04.2009. Початок строку покарання 03.07.2008, кінець строку покарання 30.09.2021.
Починаючи з 2009 року засуджений відбуває покарання в місцях позбавлення волі: утримуючись в СІЗО зарекомендував себе негативно, мав стягнення, заохочень не мав; з 12.04.2009 відбував покарання в Замковій виправній колонії №58, де зарекомендував себе позитивно, мав 3 стягнення, які погашені та 4 заохочення; з 14.10.2015 утримувався в Київському СІЗО, де зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав; з 07.11.2015 відбуває покарання в Білоцерківській виправній колонії №35, позитивно характеризується, стягнень не має, має 3 заохочення, з 01.01.2016 року працевлаштований на дільницю пошиву мішків.
На думку колегії, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_7 , прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність переконливих підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини - вдруге, відомості про позитивні зміни в поведінці та ставленні до праці засудженого охоплюють доволі короткий проміжок часу - один рік, порівняно з проміжком часу відбування його покарання Крім того, рішенням комісії Білоцерківської ВК-35 від 22.02.2017 ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про пом`якшення міри покарання в зв`язку з недостатнім рівнем виправлення.
Обставини, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, судом першої інстанції досліджені та їм надана належна правова оцінки, з якою погоджується і колегія суддів. Інших доводів, на підтвердження того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, під час апеляційного розгляду не встановлено, у звязку із чим вимоги апеляційної скарги засудженого про пом`якшення йому міри покарання слід залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року без змін

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання засудженому ОСОБА_7 - залишити без змін.
Головуючий:

Судді: