В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/292/17
24 квітня 2017 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, який працює без укладення трудових угод, судимого вироком Івано-Франківського міського суду від 03.03.2016 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн., яке ухвалою суду від 22.12.2016 року замінено на 60 год. громадських робіт (покарання відбуте), який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України;
ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на грабіж, тобто на відкрите викрадення чужого майна, що було вчинено повторно.
Злочин вчинив при таких обставинах.
12.01.2017 року близько 16 год.44 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення супермаркету «Колібріс», що в селищі Богородчани по вул. Шевченка, 49 Богородчанського району Івано-франківської області і належить ТзОВ «Аванта-ІФ». Перебуваючи у торговому залі супермаркету, у нього виник умисел на вчинення крадіжки спиртного. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиці одну пляшку коньяку марки «Старий Кахеті» ємкістю 0,5 л. вартістю 196,99 грн., яку став ховати під одяг. В цей час ОСОБА_5 побачив, що його дії помітили відвідувачі супермаркету і жестом руки показав їм, щоб вони нічого не говорили про його дії і з викраденим направився до виходу. Відвідувачі супермаркету повідомили про дії ОСОБА_5 охоронця ОСОБА_6 , який на виході з приміщення затримав підсудного, внаслідок чого той не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що 12.01.2017 року разом з товаришем повертались з с.Горохолино Богородчанського району. Будучи напідпитку, зайшов разом з товаришем у магазин «Колібріс» де тому необхідно було щось придбати, а він безцільно вештався магазином. У відділі алкогольних напоїв у нього раптово виник умисел на вчинення крадіжки спиртного. Будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, він взяв з полиці пляшку коньяку «Старий Кахеті» і почав ховати її під верхній одяг. В цей час побачив, що його дії були помічені двома дівчатами. Він жестом, притуливши пальці до губ показав їм, щоб вони мовчали і направився до виходу з магазину. Однак ймовірно про його дії було повідомлено охорону і він був зупинений охоронцем магазину на виході біля кас. У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що діяв імпульсивно, припустився помилки і просив суворо його не карати.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, підсудний вказав про недоцільність дослідження доказів по тих обставинах, які він не заперечує. Вказану позицію підтримав представник потерпілої сторони і прокурор. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, що було вчинено повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини. Суд також враховує як пом`якшуючу обставину позицію представника потерпілої сторони, який просив суворо підсудного не карати, звернув увагу суду на незначну вартість майна, щодо якого було вчинено замах на викрадення.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, як це визначено санкцією статті 186 ч.2 КК України, за таких обставин буде явно не адекватним і не відповідатиме визначеним у ст. 65 КК України засадам призначення покарання та принципу індивідуалізації покарання. За обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку, що до підсудного слід застосувати ч.1 ст.69 КК України і перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 186 ч.2 КК України. Суд вважає, що покарання у виді арешту буде необхідним і достатнім для досягнення цілей кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 місяці.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя