Справа №486/1188/16-к 04.04.2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження №0000816 за апеляційною скаргою начальника Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.12.2016 року відносно
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з спеціально-технічною освітою, раніше не судимого, розлученого, маючого на утриманні 2х неповнолітніх дітей, працюючого в ККСС Олімп ДК Енергетик, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Вирішено питання щодо речових доказів.
Провадження №11-кп/784/250/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.121 ч.1 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора
Просить вирок відносно ОСОБА_6 скасувати у частині звільнення від відбування покарання з випробуванням через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким вважати його засудженим за ст.121 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи обставин справи, доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок скасувати з постановленням свого вироку, через неправильне застосування кримінального закону, яке вбачає у неправильному застосуванні ст.75 КК України.

Вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Мотивує тим, що суд хоча й послався, але недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, його спосіб: удари потерпілому ножем у життєво важливі органи, в той час, коли потерпілий стояв до нього спиною; особу обвинуваченого, який хоча раніше не судимий, але постійно створював загрозу для оточуючих, зберігаючи при собі ніж, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, апелянт зазначає про неправильне застосування судом закону, якій не підлягав застосуванню - ст.76 КК України в редакції закону, яка не діє.

Просить на підставі ст.404 ч.3 КПК України повторно дослідити обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вважає, що суд 1 інстанції дослідив їх неповно.

Узагальнений виклад позицій інших учасників судового провадження.
В спільних запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просять відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін. Наводить свої міркування з приводу безпідставності доводів апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
16.10.2016 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, в приміщенні кафе, розташованому в ПК Енергетик, що по пр. Незалежності, 10 в м. Южноукраїнську Миклаївської області ОСОБА_6 разом зі своїми колегами вживав алкогольні напої. В подальшому до них приєднався і ОСОБА_11 . Близько 23.00 години ОСОБА_6 та ОСОБА_12 вийшли на вулицю, де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_6 навмисно наніс два удари ножем в ліву частину тулуба ОСОБА_12 . В результаті протиправних дій обвинуваченого, ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в ділянці грудної клітини з ліва по середньо-пахвинні лінії та задньо-пахвинні лінії, проникаючі в плевральну порожнину з пошкодженням лівого купола діафрагми.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Рішення суду про визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, за якій він засуджений, а також кваліфікація інкримінованих дій, апелянтом не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначено відповідно до вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, конкретних обставини провадження, особи обвинуваченого, якій раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має сім`ю, на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття і добровільного відшкодування шкоди, а також обставини, яка обтяжує покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Саме з врахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до вірного висновку про необхідність призначення йому покарання в виді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КК України. Тобто судом належно враховані всі обставини, на які посилається апелянт.

Що стосується способу вчинення злочину: нанесення обвинуваченим ударів потерпілому ножем у спину (в область життєво важливих органів), про що наголошує апелянт, то зазначені обставини враховані судом в сукупності з іншими, як такі, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_6 злочину.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 постійно створював загрозу для оточуючих, зберігаючи при собі ніж, не ґрунтується на матеріалах провадження і є лише припущенням апелянта.

За таких обставин, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим за своїм видом та розміром і повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, то суд вірно врахував тяжкість злочину, його конкретні обставини, особу обвинуваченого, обставини, які характеризують поведінку і спосіб життя обвинуваченого до вчинення злочину (наявність постійного місця проживання, сім`ї, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, роботи); індивідуальні якості обвинуваченого: його позитивні характеристики, як за місцем проживання, так і за місцем роботи (а.с.41); позицію потерпілого ОСОБА_12 , якій неодноразово в своїх заявах та клопотаннях стверджував про примирення з ОСОБА_6 і просив про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням (а.с.26), а також обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

На думку апеляційного суду підлягають врахуванню і протокол зборів трудового колективу Палацу Культури «Енергетик» м. Южноукраїнська та клопотання директора, згідно яких трудовий колектив та адміністрація цього закладу культури надали слюсарю-ремонтнику ОСОБА_6 виключно позитивну характеристику та клопочуть призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі або звільнити від покарання з випробуванням (а.п. 50-51, 52).

Крім того, підлягає врахуванню і стан здоров`я ОСОБА_6 . Зокрема, згідно висновку ВКК №396 ОСОБА_6 з 2013 року перебуває на обліку з приводу тяжких захворювань серця та кровообігу, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.п.46-48).

Також, підлягає врахуванню й поведінка обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину (виклик швидкої, перебування на місці подій до прибуття поліції), що також характеризує його особу.

Фактичне добровільне повне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої злочином узгоджується з позицією потерпілого ОСОБА_12 щодо відсутності цивільних позовів під час судового розгляду (а.п.26, 53-56). На думку апеляційного суду зазначене характеризує критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину, свідчить про щирість його каяття та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Всі зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, істотно знижують фактичну тяжкість злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства і в сукупності утворюють підстави для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням.

За таких обставин, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та обґрунтовано застосував ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків з числа передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, оскаржуваний вирок підлягає зміні у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, Законом України від 07.09.2016 № 1492 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 року, ст.76 КК України викладена в новій редакції, згідно якої суд, у разі звільнення від відбування покарання, покладає на засудженого певні обов`язки, контроль за виконанням яких покладає на уповноважений орган з питань пробації.

Суд 1 інстанції зазначених вимог кримінального закону не дотримався.

Зокрема, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку і покладаючи на нього обов`язки, з числа передбачених ст.76 КК України, суд 1 інстанції застосував вказану норму в попередній редакції кримінального закону і поклав контроль за виконанням засудженим визначених законом обов`язків на кримінально-виконавчу інспекцію, а не на орган пробації. Таким чином, суд не застосував закон, якій підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що контроль за виконанням ОСОБА_6 визначених судом обов`язків слід покласти на уповноважений орган з питань пробації, як передбачено діючою редакцією ст.76 КК України.

За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.121 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.

Вважати на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України контроль за виконанням покладених на ОСОБА_6 обов`язків покласти на уповноважений орган з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: