Справа № 348/243/16-к
Провадження № 11-кп/779/243/2017
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Надвірнянського районного суду від 15 березня 2017 року у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2014 року за ст.ст.186 ч.2, 69 КК України до 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст..ст. 15 ч.2, 185 ч.3, 128 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 з базовою середньою освітою, непрацюючого,неодруженого, раніше судимого вироками Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області:

1. 15.04.2008 року за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 120 год. громадських робіт;

2. 27.10.2008 року за ст. 389 ч.2 КК України до 45 діб арешту;

3. 03.02.2010 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4. 24.01.2013 року за ст.ст.185 ч.3, 69, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

5. 28.05.2014 року за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

6. 08.07.2015 року за ст. 185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3, 395 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, ст..185 ч.3, ст..128 КК України, та призначено покарання:

-за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України три роки позбавлення волі;

-за ст. 128 КК України один рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_12 -2750 грн. моральної шкоди.

Цим же вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, 395 КК України та призначено покарання:

-за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України три роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ст. 395 КК України - 6 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_11 термін його попереднього ув`язнення з 02.01.2017 року, а обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 08.12.2016 року до вступу вироку в законну силу включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в сумі по 306 грн. 90 коп. з кожного.

Вироком суду від 15 березня 2017 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , визнано винуватими у тому, що вони вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 спричинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, а обвинувачений ОСОБА_10 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Злочини ними вчинено при наступних обставинах:

27 січня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою групою осіб разом із обвинуваченим ОСОБА_10 , з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на вчинення крадіжки, шляхом зняття штапиків та розбиття шибки вікна, проникли до житлового будинку ОСОБА_13 , що по АДРЕСА_1 .

Перебуваючи всередині будинку, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , намагалися викрасти в одній з кімнат чоловічі туфлі вартістю 400 грн., зимові чоловічі чоботи вартістю 600 грн., зимові чоловічі черевики вартістю 500 грн., дві пари осінніх чоловічих черевиків вартістю 400 грн. за пару на суму 800 грн., чоловічі штани вартістю 300 грн., пляшку горілки «Княгинин» ємкістю 0,5 л вартістю 63 грн., пляшку горілки «Княгинин» ємкістю 0,25 л вартістю 35 грн., пляшку горілки «Неміров» ємкістю 0,5 л вартістю 62 грн., пляшку шампанського «Французький бульвар» ємкістю 0,75 л вартістю 75 грн. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 в одній з кімнат склав у сумку дві пляшки горілки «Неміров» ємкістю 1,7 л кожна вартістю 198 грн. на суму 396 грн., пляшку коньяку «Жан-Жак» ємкістю 0,5 л вартістю 95 грн., які склали у дорожню сумку, котру знайшли у одній із кімнат будинку.

Крім того, обвинувачені намагалися викрасти з кухні пляшку вермуту «Маренго» ємкістю 1 л вартістю 59 грн., пляшку коньяку «Іверлоні» ємкістю 0,5 л вартістю 89 грн., пляшку білого вина «Ропїапа Сапсіісіа» ємкістю 0,75 л вартістю 83 грн., пляшку горілки «Княгинин голд» ємкістю 0,5 л вартістю 64 грн., пляшку коньяку «Закарпатський» ємкістю 0,3 л вартістю 61 грн., пляшку віскі «Хелмські» ємкістю 0,3 л вартістю 70 грн.

Також обвинувачений ОСОБА_11 взяв куртку зимову чоловічу вартістю 700 грн. та зарядний пристрій до мобільного телефону вартістю 120 грн., які склали у кухні будинку, а всього намагалися викрасти майна у потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 4 572 грн.

При цьому обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 був затриманий місцевими жителями у приміщенні будинку разом із майном, яке намагався викрасти, а обвинувачений ОСОБА_10 , побачивши, що до будинку йдуть ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з місця вчинення злочину втік.

Так, 28.03.2016 року о 23 год.00 хв. обвинувачений ОСОБА_11 перебуваючи у житловому будинку брата ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_1 , де в ході розпиття спиртних напоїв між ним та ОСОБА_12 виникла суперечка. В ході даної сварки обвинувачений ОСОБА_11 наніс ОСОБА_12 два удари кулаком в обличчя, після чого останній зачепився ногою за килим впав лівим плечем на поріг дверей, що розділяє коридор та кімнату будинку. В результаті чого, обвинувачений ОСОБА_11 нанісши удар в обличчя ОСОБА_12 проявив злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, що згідно висновку судово-медичного експерта від 12.05.2016 року №135/92-Д у ОСОБА_12 виявлено закритий перелом тіла лівої кисті, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я, садна спинки носа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду від 17.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_10 було встановлено адміністративний нагляд з певними обмеженнями терміном на 1 рік і останнього 18.02.2016 року було ознайомлено з даною ухвалою суду.

Однак, обвинувачений ОСОБА_10 діючи умисно, з метою ухилення від адміннагляду, самовільно, в порушення п.1 ухвали Надвірнянського районного суду від 17.02.2016 року про встановлення адміністративного нагляду без дозволу керівництва Надвірнянського ВП ГУ НПУ самовільно залишив місце проживання за своєю адресою та впродовж періоду часу з 01.09.2016 року по 20.09.2016 року перебував в с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області на тимчасових заробітках, де й проживав.

В апеляційних скаргах:

- адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону. Стверджує, що поза увагою місцевого суду залишились наявність двох пом`якшуючих обставин: повне визнання обвинуваченим своєї вини та відшкодування шкоди, що дають підстави для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі визначеної законом. Не враховано судом думку потерпілого,який просив суворо не карати та по можливості не позбавляти їх волі. Вважає, що міський суд помилково не застосувавши вимоги ст.69 КК України, порушив принцип індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання. З урахуванням вищенаведеного вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання:призначення кари та виправлення засудженого і попередження скоєння нових злочинів. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_11 покарання в 1 рік позбавлення волі, здійснити перерахування зарахування підсудному ОСОБА_11 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 02.01.17 року по час винесення апеляційним судом свого рішення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_11 вважає вирок суду несправедливим, через його суворість і звертає увагу апеляційної інстанції на те, що він є круглим сиротою, не має родичів, які б підтримували і направляли його та дали б правильні орієнтири в житті в тяжкі моменти, внаслідок чого попав під вплив людей, які жили неправильно і підштовхували до скоєння злочину. Під час перебування у СІЗО він цілком і повністю усвідомив свою вину, зрозумів неправильність такого образу життя, невідворотність покарання і твердо вирішив стати на шлях виправлення, жити нормальним життям законослухняного громадянина. Також зазначає, що його звільнення з місць позбавлення волі дасть йому можливість піти на роботу і компенсувати потерпілому завдану шкоду. Вказує на те, що потерпілий просив суворо його не карати і не позбавляти його волі. Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі;

- обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації, просить вирок суду змінити та призначити йому ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України покарання строком на три роки позбавлення волі. Звертає увагу на те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що не вживав алкогольні напої, відповідно в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Вважає, що призначене йому судом покарання суд неналежним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, те що злочин незавершений, а також обставину, що обтяжує покарання, яка не відповідає дійсності. Вказує на наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме його відношення до вчиненого, щире каяття, відшкодування збитків та думку потерпілого, що просив суворо не карати.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги і просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги свого підзахисного і просив їх задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданих апеляційних скарг, вважає, що суд призначив обвинуваченим законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, ст..185 ч.3, ст.128 КК України і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, ст..185 ч.3, ст.395 КК України та правильність кваліфікації їх дій не оспорюються, у зв`язку з чим апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України не підлягають.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника в його інтересах ОСОБА_15 та обвинуваченого . ОСОБА_10 щодо невідповідності призначеного їм покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинувачених внаслідок суворості є необґрунтованими.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, особи винних, роль кожного у вчиненні злочину, їхню поведінку до і після злочинів та відношення до вчиненого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про осіб обвинувачених, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття обвинувачених те, що збитки частково відшкодовані і потерпілий просив обвинувачених суворо не карати.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог п.13 ч.1 ст.67 КК України обґрунтовано визнав обставиною ,що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегією суддів не встановлена наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та з урахуванням особи кожного з них, які раніше були засуджені за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення кожному з них окремо більш м`якого покарання.

Колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в резолютивній частині вироку суду допущено технічну помилку і замість визнання обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України помилково вказано ст. 128 КК України. Враховуючи, що вказана помилка носить суто технічний характер, є очевидною і не заперечується учасниками судового розгляду, апеляційний суд вважає, що вона може бути виправлена в порядку , передбаченому ст.379 КПК України судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо здійснення зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення є неспроможними, оскільки відповідно до резолютивної частини вироку судом вже прийнято відповідне рішення про зарахування обвинуваченому ОСОБА_11 в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення з 02.01.17 року до вступу вироку в законну силу.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4